АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про виплату компенсації у зв'язку із скасуванням рейсу,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про виплату компенсації у зв'язку із скасуванням рейсу, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 7 062 грн. у якості компенсації у разі скасування рейсу

Справа № 761/4491/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12657/2016
Головуючий у суді першої інстанції:Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що на початку липня 2015 року ОСОБА_1 подорожував за маршрутом Київ-Прага-Київ-Харків, який повністю виконувався Приватним акціонерним товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України». По прибуттю, безпосередньо в міжнародному аеропорту Бориспіль, 10.07.2015 року позивача проінформували, що останній сегмент подорожі Київ - Харків (рейс PS 025) скасовано, та запропоновано продовжити подорож на автобусі до м. Харкова, в який позивача було доставлено після десятої години вечора, замість зазначеного в квитку часу прибуття літаком з 16:45. З офіційної відповіді авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» вбачається, що авіакомпанія скасувала рейс за даними служби аеронавігаційного забезпечення у ДП МА «Бориспіль» у зв'язку з обставинами, які перешкоджали безпечному виконанню польоту та яким не можна було запобігти, навіть якби було вжито всіх заходів. Виходячи з цього, авіакомпанія «Міжнародні Авіалінія України» відмовляється сплачувати компенсацію. Листом керівника ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_1 було повідомлено, що рейс PS 025 був скасований авіакомпанією «Міжнародні Авіалінія України» без зазначення причини. У листі від «Міжнародних Авіаліній України» №04.3-11-4314/2 від 25.12.2015 року було зазначено, що рейс відмінено через раптову несправність повітряного судна (відмова погодного локатора). Таким чином, вбачається невідповідність між відповідями авіакомпанії та ДП МА «Бориспіль», а також виключена об'єктивна можливість встановити причини скасування рейсу. Більше того, позивач вважає, що несправність повітряного судна не є надзвичайною обставиною або непереборною силою, що виключає обов'язок перевізника сплачувати компенсацію. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт, посилаючись на проект наказу, який був розміщений на сайті державної авіаційної служби України, технічні несправності повітряного судна не є надзвичайною обставиною, що не було враховано судом.

Також апелянт посилається на те, що рейс було скасовано з комерційних причин, оскільки були відсутні резервні або додаткові повітряні судна, а не через надзвичайні обставини, що не було враховано судом першої інстанції та призвело до ухвалення помилкового рішення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що рейс Р8 025 10.07.2015 р. з аеропорту Бориспіль до аеропорту м. Харкова було скасовано у зв'язку з попереднім виходом з ладу повітряного судна, яке мало виконувати рейс РБ 087 23.06.2015 року (Київ-Запоріжжя), що призвело до тривалого ремонту літака в результаті попадання в сопло двигуна літака птаха.

Затримка та скасування рейсу сталася за результатами перед польотної контрольної перевірки технічного стану повітряного судна та функціонування, а також перевірки агрегатів та приладів для безпечного виконання польоту, у результаті чого було встановлено факт неналежної роботи та виходу з ладу електронного блоку «Погодного локатора» (а.с. 40, 41-44).

Позивачу було запропоновано продовжити подорож на автобусі до м. Харкова, в якому ОСОБА_1 було доставлено після десятої години вечора замість зазначеного в квитку часу прибуття літаком в 16:45.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рейс, що його мав здійснити відповідач з аеропорту «Бориспіль» був здійснений з запізненням, однак, позивач не відмовився від послуг перевезення, а затримка у здійсненні повітряного перевезення сталась у зв'язку із надзвичайними, непередбачуваними обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи та ухвали правильне та законне рішення.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апелянтом не надано доказів не обґрунтованості та незаконності рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач не підтвердив саме скасування рейсу у зв'язку із надзвичайними обставинами.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що рейс Р8 025 10.07.2015 р. з аеропорту Бориспіль до аеропорту м. Харкова було скасовано у зв'язку з попереднім виходом з ладу повітряного судна, яке мало виконувати рейс РБ 087 23.06.2015 року (Київ-Запоріжжя), що призвело до тривалого ремонту літака в результаті попадання в сопло двигуна літака птаха.

Затримка та скасування рейсу сталася за результатами перед польотної контрольної перевірки технічного стану повітряного судна та функціонування, а також перевірки агрегатів та приладів для безпечного виконання польоту, у результаті чого було встановлено факт неналежної роботи та виходу з ладу електронного блоку «Погодного локатора», що підтверджується наданими відповідачем в суді першої інстанції документами (а.с. 40, 41-44).

Безпідставними є і доводи апелянта про те, що несправності повітряного судна не є надзвичайною обставиною, з посиланнями на проект наказу, який був розміщений на сайті державної авіаційної служби України, оскільки в даному випадку це тільки проект, а не затверджений у законному порядку наказ, який не має юридичної сили до його остаточного ухвалення.

Натомість, відповідно до Правил «Повітряних перевезень пасажирів і багажу» затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30.11.2012р., надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв'язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення.

В даному ж випадку, в сопло двигуна літака потрапив птах, що призвело до виходу з ладу електронного блоку «Погодного локатора», тобто вийшло з ладу обладнання літака з причин, що не залежали від перевізника.

В п.3 глави 3 Правил та у ч.3 ст.105 Повітряного кодексу України встановлено, що перевізник не зобов'язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п'ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів.

Вказане підтвердження, як вже було вказано, відповідачем було надано в суді першої інстанції, яке міститься у матеріалах справи, а тому вимоги позивача є безпідставними.

Колегія суддів бере до уваги доводи апелянта про те, що суд першої інстанції послався у своєму рішенні на положення Правил «Повітряних перевезень пасажирів і багажу», які були затверджені Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №216 від 23.04.2010р., які втратили чинність на момент розгляду справи, проте дана обставина не може слугувати підставою для скасування правильного по суті та справедливого рішення, оскільки чинні Правила, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30.11.2012р., містять аналогічну за суттю норму.

Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на вказану норму, прямо не вказував на те, що вона взята із Правил, які втратили чинність.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст.218, 303-305, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді