АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/1615/15-ц
Провадження № 22-ц/792/400/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись з зазначеним позовом до суду, вказував, що відповідно до наказу управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №205-к від 11 червня 2015 року його звільнено з посади директора Старокостянтинівської дитячо-юнацької спортивної школи за одноразове грубе порушення трудових обовязків у відповідності до п.1 ст.41 КЗпП України. Не погоджуючись з даним наказом та звільненням позивач зазначив, що оскільки звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, а з моменту вчинення порушення трудової дисципліни і до моменту притягнення його до дисциплінарної відповідальності минуло 19 місяців, відповідач позбавлений права застосовувати до нього будь-яке дисциплінарне стягнення, так як минув строк ___________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2 Категорія: 53,54

Доповідач: Варвус Ю.Д.

для його застосування, тому звільнення його з роботи є незаконним. З 12 червня 2015 року він перебуває у вимушеному прогулі, а тому відповідач повинен виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогул та відшкодувати заподіяну моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Просив скасувати наказ управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №205-к від 11 червня 2015 року „Про звільнення ОСОБА_1О., поновити його на посаді директора Старокостянтинівської дитячо-юнацької спортивної школи, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 червня 2015 року до дня поновлення на роботі та стягнути на його користь моральну шкоду в визначеному ним розмірі.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано наказ управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №205-к від 11 червня 2015 року „Про звільнення ОСОБА_1О..

Ухвалено поновити ОСОБА_1 на посаді директора Старокостянтинівської дитячо-юнацької спортивної школи та стягнути з управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 25582 грн.92 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення зарплати за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 100 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 є директором дитячо-юнацької спортивної школи і вчинення ним порушення щодо порядку заповнення табеля обліку робочого часу є істотним і грубим порушенням посадових обовязків, оскільки це безпосередньо повязано з обслуговуванням грошових коштів, нарахуванням заробітної плати, що є одноразовим грубим порушення трудових обовязків і є підставою для розірвання з ним трудового договору. Проступок було виявлено після проведення ревізії 20 травня 2015 року, тому дії управління виконавчого комітету міської ради є законними, так як звільнення позивача проведено 11 червня 2015 року, тобто в межах встановленого законом місячного строку. Крім того, ніяким чином позивачем не обґрунтовано заподіяння йому моральної шкоди.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

За змістом указаної норми підставою для звільнення є вчинення особою разового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, зокрема, неналежне виконання своїх обов'язків тощо.

Пленум Верховного Суду України в п.п.22, 27 постанови №9 від 06 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 13 серпня 2003 року між ОСОБА_1 та відділом освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, який реорганізовано в управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, було укладено трудовий договір, який оформлено наказом №223 від 13 серпня 2003 року і за яким ОСОБА_1 було прийнято на посаду директора Старокостянтинівської дитячо-юнацької спортивної шкоди. Трудовий договір укладено на невизначений строк.

Наказом начальника управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 205-к від 11 червня 2015 року позивача звільнено з вказаної посади за одноразове грубе порушення трудових обовязків - п.1 ст. 41 КЗпП України з 11 червня 2015 року без посилання на дисциплінарний проступок, за який проведено звільнення.

Разом з тим, підставою звільнення в наказі зазначено: акт ревізії фінансово-господарської діяльності управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2015 року №03-08/18 від 20 травня 2015 року.

Даним актом ревізії встановлено, що ОСОБА_1 в табелях виходу на роботу за липень, серпень 2010 року, березень, травень 2011 року, березень, квітень 2012 року та лютий, липень, серпень 2013 року протабелював, що ним були відпрацьовані робочі дні, в той час як він в ці періоди перебував за межами України. В результаті йому незаконно була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 3171 грн.87 коп.

Судом першої інстанції зазначені порушення трудової дисципліни позивачем визнані як триваючі.

Крім того, звільнення на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним стягненням, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст.ст. 148, 149 КЗпП України.

Не допускається застосування дисциплінарного стягнення, якщо з дня порушення трудової дисципліни пройшло більше 6 місяців.

Як встановлено судом, з дня вчинення порушення до моменту притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності встановлені ст.148 КЗпП України строки спливли.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконним наказу управління освіти виконкому Старокостянтинівської міської ради №205-к від 11 червня 2015 року про звільнення позивача з роботи, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення в цій частині задоволення позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування чи зміни, тому апеляційну скаргу в цій частині необхідно відхилити.

Згідно ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду першої інстанції щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди у звязку з незаконним звільненням з займаної посади є правильним, грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Однак, при визначені розміру моральної шкоди, судом не в повній мірі врахована ступінь спричинених позивачеві моральних страждань та конкретні обставини справи, тому моральна шкода підлягає зменшенню з 2000 грн. до 300 грн.

Підлягають стягненню з відповідача в доход держави судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України „Про судовий збір в розмірі 717 грн. 33 коп. (243 грн.60 коп. + 243 грн.60 коп. + 255 грн.83 коп. х 110% з урахуванням повернення 100 грн. судового збору позивачу, сплачених ним при подачі позову).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Зменшити розмір стягнення з управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди до 300 грн.

Стягнути з управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради в дохід держави 717 грн.33 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус