Справа № 331/4386/16-ц
Провадження № 2/331/1101/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя

у складі :головуючого судді : Жукової О.Є.

при секретарі : Пакуло В.С. , Бойко М.О.

за участю представника позивача третьої особи- відповідача ОСОБА_1 Дерев»янко І.О.

відповідача-позивача: ОСОБА_2

представника відповідача позивача ОСОБА_3

представника відповідача ПрАТ СК «UNIVES»- ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» , третя особа ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, стягнення страхового відшкодування та за зустрічним позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків , заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 295 908,80 гривень, франшизу 1000 гривень, витрати на проведення експертизи в сумі 620 гривень, моральну шкоду 5000 гривень, стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» страхове відшкодування 15061,17 гривень, покласти на відповідачів судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_5 вказала, що постановою Жовтневого районного суду м. зЗапоріжжя від 18 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні у скоєнні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено належний їй автомобіль НОМЕР_1. Загальна сума збитків заподіяна їй пошкодженням транспортного засобу склала 344 908,80 гривень. Частина вказаних коштів в розмірі 33 938,83 гривень була сплачена їй Страховою компанією «UNIVES».

Оскільки вважає, що СК «UNIVES» було не в повному обсязі відшкодовано страхову виплату, яка повинна скласти 49 000 гривень , крім того, ОСОБА_2 добровільно не відшкодував іншу частину матеріальної шкоди , яка не відшкодована страховою компанією, вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Також, позивачка зазначила, що через пошкодження її власності, необхідності оформлювати документи з ДТП, витрачання часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, спілкування з людиною, яка скоїла ДТП, вона зазнала моральних страждань. Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 5000 гривень та просить стягнути вказану суму з ОСОБА_2.

В свою чергу ОСОБА_2 надав суду зустрічну позовну заяву , в якій просив стягнути з ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 91 198,87 гривень, витрати на проведення авто товарознавчої експертизи 650 гривень , суму судового збору.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що під час дорожньо-транспортної пригоди , транспортним засобом Honda реєстраційний номер НОМЕР_2, належним ОСОБА_5 керував водій ОСОБА_1. При розгляді справи про адміністративне правопорушення було проведено авто технічну експертизу, та встановлено , що ОСОБА_1 допустив порушення п.п. 12.3, 12.4, 12.9 ПДР.

Внаслідок ДТП було пошкоджено належний йому транспортний засіб Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_3. Загальна сума завданої матеріальної шкоди склала 111 198,87 гривень. Відповідно до страхового акту йому СК «UNIVES» було відшкодовано 20 000 гривень. Вважає, що оскільки вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП також встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, останній повинен сплатити на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 91 198,87 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_1, який є відповідачем за зустрічним позовом Дерев»янко І.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі наполягала на задоволенні позову, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Зустрічний позов не визнала, вказавши, що постановою суду встановлено саме вину ОСОБА_2 в вчиненні ДТП, ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення не притягався, а тому просила в задоволенні позовних вимог останнього відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_5 не визнала . В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що з урахуванням ступеня вини її довірителя, тієї обставини, що ОСОБА_5 відремонтувала автомобіль, відновлювати який було економічно не доцільно, і який ОСОБА_2 був готовий забрати, відшкодувавши його ринкову вартість, підстав для стягнення суми матеріальної шкоди з її довірителя немає. Іншу частину позовних вимог вважала необґрунтовано, вказавши, що сума франшизи за договором складає 500 гривень, а не 1000 гривень, як вказує позивач, вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними доказами. В той же час заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала , надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5, а надану ним позовну заяву до ОСОБА_1 задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 просила відмовити. Свою правову позицію обґрунтувала тим, що згідно вимог чинного законодавства ОСОБА_5 , з урахуванням вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, економічної необґрунтованості відновлення транспортного засобу, їй була відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та виплачено страхову відшкодування без урахування суми франшизи в розмірі 34 115,41 гривень.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим за положеннями ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Положення ст. 1188 ЦК України регулюють правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декількох джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховуються дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним правил дорожнього руху, наявність причинного зв'язку не тільки з ДТП, а і його наслідками.

За правилами ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку передбаченому законодавством.

ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.95).

В свою чергу ОСОБА_2 на час вчинення ДТП на праві власності належав транспортний засіб Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.142).

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року до ОСОБА_2 застосоване за вчинене ним адміністративне правопорушення , передбачене ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень (а.с.8).

Зазначеною постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 19.10.2015 року о 17-10 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_4, біля ЕО № 93 , розташованого по вул. набережна в м. Запоріжжі , при зміні напрямку руху та перед поворотом ліворуч, своєчасно не зайняв відповідне крайнє положення та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1., яким керував ОСОБА_1 , чим порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобілі , травмованих немає.

Крім того , з мотивувальної частини постанови вбачається, що згідно висновку експерта № 736/15 від 30.12.2015 року дії учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не відповідають п.12.3 Правил дорожнього руху та при умові руху зі швидкістю 85-90 км/год , також не відповідають вимогам п.п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху , що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв»язку з ДТП, але приймаючи до уваги, що працівниками ДАІ протокол про притягнення до адміністративної відповідальності відносно водія ОСОБА_1 не складався, суд розглядає справу тільки в частині встановлення провини водія ОСОБА_2. (а.с.8).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вказана постанова районного суду є чинною і має по цій справі преюдиціальне значення, вказані обставини стосовно вини, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1, у вказаному ДТП відповідно до вказаної норми ч. 4 ст.61 ЦПК України не підлягають повторному доведенню.

Зазначені обставини щодо встановлення порушення, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1, Правил дорожнього руху в даній дорожній ситуації , їх знаходження в причинному зв»язку з ДТП, підтверджуються висновком експерта № 736/15 від 30.12.2015 року, який був досліджений в ході розгляду справи (а.с.66-71).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди пошкодженого транспортного засобу № 1822 від 15 лютого 2016 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю автомобіля НОМЕР_5 внаслідок пошкодження на дату оцінки 11 лютого 2016 року складає 344 908,80 гривень. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю КТС, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу з терміном експлуатації на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту КТС не менше його ринкової вартості, відновлювати автомобіль економічно не доцільно (а.с.9-12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ПрАТ СК «UNIVES», що підтверджено полісом № АІ 7409747. Згідно вказаного договору ліміт відповідальності страховика обмежується сумою в 50 000 гривень за шкоду, заподіяну майну , франшиза складає 500 гривень (а.с.89).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 190 від 21 лютого 2016 року величина утилізаційної вартості автомобіля НОМЕР_5 пошкодженням в ДТП , складає 275 677,99 гривень (а.с.119-124).

Страховим актом № ГО-1791/ЗП по полісу № АІ7409747 від 05 лютого 2015 року встановлено, що сума страхової виплати , для сплати потерпілій особі ОСОБА_5 була визначена в розмірі 34 115,41 гривень, і була сплачена останній ПрАТ СК «UNIVES». Вказана сума розрахована виходячи з різниці між ринковою вартість автомобіля НОМЕР_5 та його утилізаційною вартістю , за вирахуванням франшизи в розмірі 500 гривень та в розмірі 50% збитку, з огляду на наявність вини водія ОСОБА_1 (а.с. 90-91).

На теперішній час автомобіль, належний ОСОБА_5 відремонтовано, відповідно до видаткової накладної від 12 липня 2016 року вартість деталей склала 354 791,26 гривень, а вартість ремонтних робіт 25 300 гривень (а.с.161-164).

Згідно ст. 30 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 36.3. Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини справи , вищенаведені норми чинного законодавства, дають суду підстави дійти до висновку, що дії страхової компанії при визначені розміру страхового відшкодування ОСОБА_5 є правомірними, страхове відшкодування визначене відновідно до вимог ст. ст. 30, 36.3 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а тому позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди та суми в франшизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 15 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 12.1. Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на те, що в ході розгляду справи встановлено, що незважаючи на встановлення економічної недоцільності ремонту транспортного засобу , належного ОСОБА_5, остання з цим не погодилася, однак в свою чергу ОСОБА_5 має право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, з ОСОБА_2Х . на її користь підлягає стягненню сума 34 615,41 гривня ( ринкова вартість автомобіля 344 908,80 гривень утилізаційна вартість 275 677,99 гривень 34 615,41 гривень розмір страхового відшкодування ), крім того с ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 належить стягнути суму франшизи 500 гривень, а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження 620 гривень (а.с. 7).

Вирішуючи вимоги ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині заподіяння моральної шкоди ОСОБА_5 вказала , що вона зазнала моральних страждань через пошкодження її власності, необхідності оформлювати документи з ДТП, витрачання часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, спілкування з людиною, яка скоїла ДТП. Разом з тим, судом встановлено, що фактично автомобілем, належним ОСОБА_5 користується ОСОБА_1, ОСОБА_5 жодного разу не зустрічалася с ОСОБА_7 , всі документи зщодо ДТП складалися за участю ОСОБА_1, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля НОМЕР_6 (а.с.142).

Звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_3 № А-2129 від 12 лютого 2016 року підтверджується, що загальна вартість матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_2 внаслідок ДТП склала 111 198, 87 гривень (а.с. 47-55).

За договором добровільного страхування наземного транспорту (Програма «Міні») від 24 грудня 2014 року ОСОБА_2 ПрАТ СК «UNIVES» було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 20 000 гривень , що підтверджено страховим актом № А-2129/ЗП (а.с. 73).

Згідно пункту 3 частини 1 ст. 1188 ЦК України при наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було заподіяно шкоду, розмір відшкодування ухвалюється у відповідній частці залежно від обставин, що мають суттєве значення.

Крім того , відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України , якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то в залежності від ступеня вини потерпілого ( а випадку вини особи, що заподіяла шкоду, також в залежності від ступеню її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не передбачено законом.

Зокрема Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року вказав, що при наявності вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки розмір вини ухвалюється в залежності від вини кожного.

З огляду на те, що судом встановлено, що ДТП сталося з вини обох водіїв, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1, що встановлено судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку , що з ОСОБА_1 слід стягнути 50% суми заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування, що складає 35 599,44 гривень (111 198, 87 гривень/ 50% - 20 000 гривень) . Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 650 гривень витрат на проведення авто товарознавчого дослідження (а.с.74).

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК україни прапорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» , третя особа ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків , заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 в відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 34 615 (тридцять чотири тисячі шістсот п»ятнадцять) гривень 41 копійку, франшизу 500 (п»ятсот ) гривень 00 копійок, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень 00 копійок, судовий збір 551 (п»ятсот п»ятдесят одна гривня) 20 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» , третя особа ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 35 599 (тридцять п»ять тисяч п»ятсот дев»яносто дев»ять ) гривень 44 копійки, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 650 (шістсот п»ятдесят ) гривень 00 копійок, судовий збір 551 (п»ятсот п»ятдесят одна гривня) 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

16.11.2016