Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2909/15-ц

Провадження № 2/126/25/2016

"22" лютого 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «Рошен» третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення недорахованої заробітної плати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «Рошен» третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення недорахованої заробітної плати та моральної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що він працював на посаді електромонтера ПАТ «Бершадьмолоко» (нині ПАТ «Вінницький молочний завод «Рошен»). У липні 2014 року позивача було звільнено із займаної посади. Рішенням Бершадського районного суду від 23.10.2014 року позивача було поновлено на роботі. Стверджує, що після поновлення на роботі йому не виплачувались виплати у вигляді премії, у звязку з чим йому виплачувалась заробітна плата удвічі менша як до звільнення. Тому, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача безпідставно недораховану заробітну плату за період 2014-2015 років на суму 22 662 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, пославшись на обставини викладені у позові, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Вінницький молочний завод «Рошен» заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, та пояснив, суду, що позивач ОСОБА_1 дійсно працював у 2014-2015 роках на підприємстві на посаді електромонтера. Всі необхідні виплати у вигляді заробітної плати йому сплачено в повному обсязі. Заборгованість перед ОСОБА_1 ПАТ «ВМЗ «Рошен» не має. Починаючи з жовтня 2014 року позивачу дійсно не виплачувались виплати у вигляді премій, оскільки це повязано з відсутністю надлишкових коштів у підприємстві та тим, що виплати у вигляді премій це є правом роботодавця а не обовязком. Окрім цього премії виплачуються за певні досягнення у роботі і є певним видом стимулювання працівника з метою покращення його роботи. За час роботи позивач ОСОБА_1 не проявляв особливих показників в роботі, а навпаки були випадки порушення трудової дисципліни, що підтверджується відповідними службовими записками. А тому просять суд відмовити в задоволені позову.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 до суду не зявився, однак надіслав письмові пояснення в яких просить відмовити в задоволені позову з підстав наведених в запереченнях представником відповідача.

Суд вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З січня 2014 року по жовтень 2015 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді електромонтера ПАТ «Бершадьмолоко», правонаступником якого являється ПАТ «Вінницький молочний завод «Рошен».

У липні 2014 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі наказу № 285 від 03.07.2014 року.

Наказом ПАТ «Бершадьмолоко» № 327Л від 31.07.2014 року позивача ОСОБА_1 поновлено на роботі та проведено перерахунок заробітної плати за липень 2014 року.

Рішенням Бершадського районного суду від 23.10.2014 року позивача ОСОБА_1 поновлено на роботі.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26.02.2015 року скасовано рішення Бершадського районного суду від 23.10.2014 року в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі, оскільки його було поновлено на роботі відповідно до наказу ПАТ «Бершадьмолоко», а тому необхідність поновлення на роботі в судовому порядку відпала.

Відповідно до довідки № 741 від 21.12.2015 року ПАТ «ВМЗ «Рошен» позивачу ОСОБА_1 виплачено заробітну плату за період роботи з січня 2014 року по жовтень 2015 року. Заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 відсутня.

Проаналізувавши особові рахунки позивача ОСОБА_1, судом встановлено, що ПАТ «ВМЗ «Рошен» виплачувало працівнику ОСОБА_1 заробітну плату, в тому числі і премію, в різних розмірах упродовж січня 2014 року по вересень 2014 року. В період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року, грошові кошти, у вигляді премії, працівнику ОСОБА_1 не нараховувались та не виплачувались.

Згідно ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата- це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 1.7 Положення «Про преміювання працівників закритого акціонерного товариства «Бершадьмолоко» з метою зацікавленості працівників в кінцевих результатах праці, зміцненні особистого здоровя, розрахунок фактичного розміру премії по кожному працівнику до виплати проводиться з урахуванням наявності листка непрацездатності та конкретної участі кожного працівника у виробничому процесі за звітній період.

Відповідно до п. 1.3 Положення преміювання працівників проводиться за кожний показник окремо незалежно від виконання інших показників.

Пунктом 1.5 Положення передбачено, що встановлений розмір премії для промислово-виробничого персоналу визначається в залежності від фінансового стану підприємства.

Пунктом 1.6. Положення передбачено, що директор ЗАТ «Бершадьмолоко» може уточнювати встановлений згідно п. 1.4 розмір премії для кожного структурного підрозділу (працівника) в залежності від фінансових можливостей підприємства та особистого внеску кожного працівника щомісячно.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.99 року при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 показала суду, що вона працювала на посаді бухгалтера ПАТ «Бершадьмолоко» . В її службові обовязки входило нарахування працівникам заробітної плати, зокрема і працівнику ОСОБА_1. Заробітна плата працівників складається з обовязкових виплат та додаткових до яких входить і виплата премій. Виплата премій працівникам є правом роботодавця, а не його обовязком. Премії виплачуються для стимулювання працівників та при наявності відповідних коштів на підприємстві. Відповідно до особових рахунків працівника ОСОБА_1 він отримував премії з січня 2014 року по вересень 2014 року. З жовтня 2014 року по жовтень 2015 року премії йому не нараховувалась. Причини не нарахування працівнику ОСОБА_1 премій їй невідомі.

Судом оглянуто та досліджено в судовому засіданні службові записки від 30.10.2014 року та 05.12.2014 року щодо неналежного виконання службових обовязків електромонтером ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показав, що працював на посаді старшого електромонтера ПАТ «Бершадьмолоко». У жовтні та грудні 2014 року він письмово доповідав керівництву підприємства про неналежне виконання службових обовязків електромонтером ОСОБА_1. Будь-якого тиску чи вказівок з боку керівництва підприємства щодо складання та видачі завідомо неправдивих службових записок про порушення трудової дисципліни працівником ОСОБА_1 не було. Він складав службові записки, оскільки такі порушення ОСОБА_1 допускались і він змушений був доповісти керівництву підприємства.

Таким чином, відмовляючи в задоволені позову суд виходить з тих позицій, що премія є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Тобто, премія не входить до основної (обовязкової) частини заробітної плати, яка підлягає безумовній виплаті працівнику, а є лише видом заохочення, стимулювання працівника до покращення показників як своєї роботи так і підприємства в цілому.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем не доведено факту того, що він упродовж жовтня 2014 по жовтень 2015 року виконував роботу понад встановлені норми, мав кращі успіхи в роботі ніж інші працівники, робив винаходи, вносив раціональні пропозиції чи працював в особливих умовах на відміну від інших та мав інші досягнення в роботі.

Навпаки, представником відповідача надано суду докази щодо неналежного виконання своїх службових обовязків працівником ОСОБА_1 у жовтні та грудні 2014 року.

Твердження позивача про те, що невиплата йому премії є нічим іншим як помста керівництва підприємства за те, що він оскаржував своє незаконне звільнення до суду не може бути прийнята судом до уваги, оскільки факт звільнення працівника ОСОБА_1 мав місце у липні 2014 року, а як встановлено судом виплата премії працівнику ОСОБА_1 продовжувалась в липні, серпні, вересні 2014 року та припинилась у жовтні 2014 року після виявлення факту неналежного виконання службових обовязків працівником ОСОБА_1 викладених у службовій записці від 30.10.2014 року.

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки судом не встановлено факту порушення трудових прав працівника ОСОБА_1 тому і не підлягають до задоволення його вимоги про стягнення моральної шкоди.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 23 ЦК України, ст. 94 КЗпП України, ст. 2 Закону України «про оплату праці», ст.ст. 3, 10, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «Рошен» третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення недорахованої заробітної плати та моральної шкоди - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів.

Суддя О. Г. Рудь