Номер провадження: 22-ц/785/2268/16
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т. В.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Короткова В.Д., Черевка П.М.,

З участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015р.,-

в с т а н о в и л а :

03.04.2015 р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

В обгрунтування вимог посилалась на те,що перебувала в шлюбі з відповідачем з 2007 р. по 2014 р.

В період шлюбу на ім*я відповідача був придбаний автомобіль марки Шкода Октавіа.

Після розірвання шлюбу відповідач користувався автомобілем та продав його без згоди позивача, належну ОСОБА_2 половину коштів не повернув.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те,що після розлучення автомобіль потрапив в ДТП,вона отримала звіт про ринкову вартість автомобілю,відповідно до якого мінімальна ринкова вартість складає 247838 грн.

Позивач просила стягнути з відповідача половину вартості в сумі 123919 грн.

Відповідач позов не визнав,стверджуючи,що оцінка,яка дана експертом, зроблена з порушенням законодавства.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 25000 грн. та судові витрати в сумі 250 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення її позову в повному обсязі,мотивуючи тим,що воно є незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія

суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2007р. по 01.07.2014р.

В період шлюбу на ім*я відповідача ОСОБА_3 був придбаний автомобіль марки Шкода Октавіа д/н НОМЕР_1 ,який є спільною сумісною власністю подружжя ( а.с.78).

Після розірвання шлюбу вказаний автомобіль 04.12.2014р був проданий ОСОБА_3 за 50000 грн.( а.с.90).

Стягуючи з ОСОБА_3 половину суми,за яку автомобіль був проданий після розірвання шлюбу,суд виходив з того,що автомобіль є спільним майном подружжя,відчужений після розірвання шлюбу,доказів отримання ОСОБА_2 половини від вказаної суми не надано,тому позивач має право на захист свого порушеного права та отримання 25000 грн.

Такий висновок суду грунтується на вимогах норм матеріального права та доказах,наданих сторонами.

Так,згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи,якщо таке майно існує.

Разом з тим,пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз*яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім*ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оскільки на час звернення з позовом та розгляду справи спірне майно є власністю іншої особи,яка придбала автомобіль в ОСОБА_3 04.12.2014р.,ОСОБА_2 має право на отримання половини вартості проданого майна.

Відповідно до Закону « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна ,що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Згідно з Національним стандартом оцінки №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» ( Національний стандарт оцінки №1), ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об*єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем і продавцем.

Судом встановлено,що сумісне майно подружжя після розірвання шлюбу продано за 50000 грн. за угодою між продавцем та покупцем,тому суд обгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_2 половину цієї суми в розмірі 25000 грн.

Не може бути підставою для скасування рішення суду довод апеляційної скарги про те,що на користь ОСОБА_2 повинна бути стягнута половина суми,визначеної суб*єктом оціночної діяльності в розмірі 123919 грн.,оскільки оцінка проводилась без додержання Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних траснпортних засобів без огляду автомобіля,який був проданий і розібраний на частини,тобто фактично не існував,а також за зверненням представника ОСОБА_2,яка не була на час оцінки власником майна або потерпілою особою від ДТП.

Не може бути підставою для скасування рішення ствердження ОСОБА_3 про існування домовленості із ОСОБА_2 про відсутність фінансових та матеріальних претензій щодо сумісного майна ,що підтверджується,на думку ОСОБА_3, розпискою від 10.05.2014р.,оскільки,по-перше,така розписка не є доказом відсутності спірних питань щодо сумісного майна на час звернення ОСОБА_2 з даним позовом,по-друге, не є доводом апеляційної скарги ОСОБА_2,а запереченням на апеляційну скаргу ОСОБА_3,який погодився з рішенням суду та не оскаржив його в апеляційному порядку.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.Д.Коротков

П.М.Черевко