Справа № 214/7837/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 червня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві Троценко О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з 05.10.1990 року вона працювала на ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» - сверловщиком, гальваніком в механоскладальному цеху, машиністом крану в сталефасоноливарному цеху, 05.10.2012 року звільнена з підприємства в звязку з виходом на пенсію. На теперішній час не працює. Висновком лікувальної експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини 05.07.2012 року їй було встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Відповідно до акту від 12.07.2012 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання виникло, працюючи на підприємстві ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізькиий завод гірничого обладнання», завдяки впливу шкідливих факторів важкості праці в декілька разів, в п.17 встановлено, що причиною отримання профзахворювання явилась, саме робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме запиленості концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% - 5.22 мг/м3 при гранично допустимій нормі 4,0 мг/м; шкідливі хімічні речовини храмовий ангідрид 0,16 мг/м3 при ГДК 0,01 мг/м3, луги 1,0 мг./м3 при ГДК 0,5 мг./м3. Висновком медико соціально експертною комісією 05.10.2012 року їй встановлено 15% втрати професійної працездатності, при наступному огляді 17.09.2013 року встановлено 15% втрати професійної працездатності, при огляді 15.09.2015 року в стані здоровя відбулось погіршення, їй встановлено 25% втрати професійної працездатності. За висновками лікарів протипоказано пил, переохолодження, важка праця. Відповідач повинен був зробити на підприємстві та на її робочому місці небезпечні, та нешкідливі умови праці, але не зробив, з цієї причини вона втратила значний відсоток працездатності, вимушена постійно проходити лікування в звязку з погіршенням стану здоровя, у неї виникли негативні зміни в організації життєвої діяльності. Погіршення стану здоровя у неї почались з 2011 року, коли вона почала перебувати на диспансерному обліку у терепефта, почала звертатись з приводу загострення бронхіту. На теперішній час її турбують приступи кашлю, які переходять у сухоти, турбують болі в грудній клітці, виникає запаморочення, задихається від нечистого повітря. Через приступи кашлю виникає задишка, змушена користуватись інгалятором. Вона не обходиться без медикаментів. Перестала отримувати задоволення від життя. Необхідні щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії профілакторії в теплу пору року, санітарно курортне лікування, бути не вдома.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, котрий діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги до відповідача, при цьому посилався на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначив, що у звязку з отриманими професійними захворюваннями, втратою працездатності, її довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 в розмірі 243 000,00 гривень.

Представник відповідача позов не визнала. Зазначала, що Позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві Відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що Позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Також позивач була застрахована, тому позивач повинен звертатись з вимогами про відшкодування моральної шкоди до відповідного фонду соціального страхування.

Крім того до суду через канцелярію представником відповідача, надано заперечення проти позову.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці серії БТ-І №7539239 від 23.09.1981 року на імя ОСОБА_3, у період з 05.10.1990 року вона працювала на ОСОБА_4 акціонерному товаристві «Криворізький завод гірничого обладнання» - сверловщиком, гальваніком в механоскладальному цеху, машиністом крану в сталефасоноливарному цеху, 05.10.2012 року звільнена з підприємства в звязку з виходом на пенсію. (а.с.9-11).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.07.2012 року, п.17 встановлено, що причиною отримання профзахворювання явилась, саме робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме запиленості концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% - 5.22 мг/м3 при гранично допустимій нормі 4,0 мг/м; шкідливі хімічні речовини храмовий ангідрид 0,16 мг/м3 при ГДК 0,01 мг/м3, луги 1,0 мг./м3 при ГДК 0,5 мг./м3. (а.с.12)

Висновком медико-соціальної експертної комісії 05.10.2012 року їй встановлено 15% втрати професійної працездатності, при наступному огляді 17.09.2013 року встановлено 15% втрати професійної працездатності, при огляді 15.09.2015 року в стані здоровя відбулось погіршення, їй встановлено 25% втрати професійної працездатності. (13-16).

Відповідно медичних довідок, ОСОБА_3 в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово з 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в 5 й міській лікарні та в Інституту промислової медицини. 05.07.2012 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 1257) їй було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) (а.с.18-25)

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з двома професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» їй спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача.

За таких обставин, вимоги Позивача до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, що Позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійних захворюванням Позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання.

Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено відповідачем у встановленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що припинення дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих завязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Що стосується доводів представників ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих завязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивачу була заподіяна шкода, вона отримала професійні захворювання, втратила працездатність в розмірі 25%, інвалідність не встановлена. Позивач перенасить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, у Позивача виникли незворотні зміни в організмі, тому для нього це є нервові щоденні потрясіння, порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» Позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 25 відсотків, інвалідність не встановлена, а звідси і моральні переживання.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування Позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди Позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 50 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з Відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства „Криворізького заводу гірничого обладнання на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 50 000 грн (пятнадцять тисяч).

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства „Криворізького заводу гірничого обладнання на користь держави судові витрати у розмірі 521 грн 50.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ковтун Н.Г.