АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_7, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а:

Справа№754/611/16-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/4660/2016
Головуючий у суді першої інстанції Є.П.Смирнова
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 гектара, розташовану в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі Договору дарування від 20.04.2015року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. за реєстровим № 466, до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та набрання чинності судовим рішенням. Заборонено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вчиняти будь - які дії спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна - земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, внесення до статутного фонду товариства, тощо, до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та набрання чинності судовим рішенням.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову, посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали.

В обґрунтування зазначила, що земельна ділянка належить їй на праві приватної власності, яке набуто нею на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого 20.04.2015 ПН КМНО Насобіною Г.О. за реєстровим № 466, та у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстровано у Державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно. Вказала, що суд першої інстанції під час постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову не врахував того, що представником позивача не було дано доказів в рахунок як обґрунтування своїх позовних вимог, які виходячи з тих засобів доказування, що містилися в матеріалах справи на момент відкриття провадження у справі, є необґрунтованими та безпідставними, так і в рахунок обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просив апеляцій скаргу задовольнити, ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої судом ухвали.

Інші сторони, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається, у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: СПД - ФОП ОСОБА_7, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.

ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 гектара, розташовану в АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь - які дії спрямовані на відчуження та обтяження цього нерухомого майна.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача вказав на те, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову зможе в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову судом.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу.

Відповідно до діючого законодавства, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.

Колегія суддів вважає, що враховуючи вимоги позивача, характер взаємовідносин сторін по справі, і те, що для виконання рішення суду в подальшому (у випадку задоволення позову) необхідно його забезпечити, а невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви та забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказану земельну ділянку та заборони вчиняти будь - які дії спрямовані на відчуження та обтяження цього нерухомого майна.

Так, позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: СПД - ФОП ОСОБА_7, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О., про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним. У позові вказує на те, що 17.12.2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла», згідно п.п. 1.6 якого ОСОБА_1 передав належну йому частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 40%, а відповідач ОСОБА_5 прийняв вказану частку у власність та сплачує за неї грошову суму у розмірі 8000000 грн. в порядку та на умовах, викладених в Договорі.Він в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Договором, в той час як ОСОБА_5 не сплатив йому кошти за отриману частку в статутному капіталі та на даний час має перед ним борг у сумі 8000000 грн.Вказав на те, що у подальшому йому стало відомо, що 20.04.2015 року між ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_3 було укладено Договір дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, зареєстрований приватним нотаріусом Насобіною Г.О. за реєстровим №466.

ОСОБА_1 вважає даний договір фіктивним та таким, що був укладений з метою приховати нерухоме майно ОСОБА_5 для уникнення та ухилення останнім від виконання своїх обов'язків щодо сплати йому грошових коштів у сумі 8000000 грн. за придбані 40% частки у статутному фонді ТОВ «Торговий дім «Камілла». Зазначає, що ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 року по сплаті грошових коштів у сумі 8000000 грн. надасть можливість відповідачам вчиняти правочини щодо подальшого відчуження свого майна, що зробить неможливим повернення йому коштів та виконання законних вимог кредиторів.

З наведеного вбачається, що спір, з яким звернувся ОСОБА_1 до суду є реальним спором, який безпосередньо пов'язаний із зазначеною земельною ділянкою, яка на даний час належить на праві власності відповідачу у справі ОСОБА_3 Обсяг позовних вимог цілком співмірний з вартістю нерухомого майна, на яке накладено арешт.

У поданій заяві ОСОБА_1 навів достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно з приводу якого виникає спір та заборони вчиняти будь - які дії спрямовані на його відчуження та обтяження, зокрема, суд дійшов обґрунтованого висновку, що існує реальна загроза порушення майнових прав позивача та уникнення від обов'язку виконання рішення суду, у випадку задоволення вимог позивача.

Отже, твердження ОСОБА_3 про незаконність, необґрунтованість постановленої судом ухвали не відповідають дійсності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на зазначене нерухоме майно, заборони вчиняти будь - які дії спрямовані на його відчуження та обтяження, з метою забезпечення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову. Оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

З врахуванням вищевикладеного, підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: