_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2728/16-ц
Провадження № 2/520/2439/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Васильків О.В.

при секретарі Месропянцевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

встановив:

10.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті 30.11.2003 року батька ОСОБА_4; визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала батьку ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.06.1993 року. При цьому позивач посилається на те, що у спірна квартира належить їй та батькам на праві спільної часткової власності, однак після смерті батька позивач не зверталася із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку із чим змушена звернутися до суду із позовом.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялася належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 02.10.1978 року народилася позивач ОСОБА_1 /до шлюбу ОСОБА_4/ І.М., актовий запис № 2226, що вбачається із свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД № 436355. Батьками у свідоцтві вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с. 11/. В подальшому після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на «Іваніщева» /а.с. 10/.

10.08.1996 року шлюб між батьками позивача було розірвано, актовий запис № 709, у зв'язку із чим ОСОБА_5 змінила прізвище на «Вербицька» /а.с. 11/.

ОСОБА_3, сімя якої складалася із двох осіб, 23.11.1978 року було видано ордер № 1610 серії ЖР, на право зайняття квартири АДРЕСА_2 /а.с. 6/.

03.06.1993 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі розпорядження органу приватизації № 7554 від 03.06.1993 року, було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_2 належить в рівних частках на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 /а.с. 7-8/.

Згідно довідки № 343 від 15.02.2016 року ОСОБА_4 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 29.06.1979 року по 03.09.1997 року /а.с. 12/.

01.12.2003 року у віці 53 років помер ОСОБА_4, актовий запис № 10774, що вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 361351, виданого Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси /а.с. 9/.

Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, будучи донькою померлого 01.12.2003 року ОСОБА_4, є законним спадкоємцем першої черги.

У ході розгляду справи позивач надала суду нотаріально посвідчену довіреність від 22.09.2003 року, відповідно до якої, ОСОБА_4, який мешкав у м. Торезі Донецької області, уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися (продавати, дарувати, обмінювати, заставляти в забезпечення своїх зобовязань, здавати в оренду) за власним розсудом належною йому частиною квартири АДРЕСА_2. Довіреність видана строком на три роки і дійсна по 21.09.2006 року /а.с. 28/.

З наданих суду позивачем пояснень слідує, що позивач за життя спадкодавця не використала можливості надані їй довіреністю від 22.09.2003 року, та не вчинила жодних дій щодо відчуження належної ОСОБА_4 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. Проте, позивач продовжувала проживати у вказаній квартирі, у зв'язку із чим вважала, що прийняла спадщину після померлого батька.

Судом досліджено довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 344 від 15.02.2016 року, з якої слідує, що за адресою: АДРЕСА_3, проживають та зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 13/. Також судом досліджено договір власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 2523 від 25.06.1993 року /а.с. 14/.

Таким чином, судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 з часу заселення проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які утримують вказану квартиру.

Під час розгляду справи судом встановлено, що до майна померлого 30.11.2003 року ОСОБА_4 заведено 13.05.2004 року Торезською державною нотаріальною конторою спадкову справу № 374/2004.

Згідно Інформаційної довідки № 43672400 слідує, що Торезською державною нотаріальною конторою 10.06.2004 року видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 1-1748.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету України від 05.05.2015 року, м. Торез Донецької області являється населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, враховуючи, що м. Торез Донецької області є територією Антитерористичної операції, на його території органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд позбавлений можливості витребувати із Торезської державної нотаріальної контори належним чином посвідчену копію спадкової справи № 374/2004.

Проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи, що за життя 22.09.2003 року померлий ОСОБА_4 видав позивачу довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 /ОСОБА_1/ І.М. розпоряджатися (продавати, дарувати, обмінювати, заставляти в забезпечення своїх зобовязань, здавати в оренду) належною йому частиною квартири АДРЕСА_2, позивач весь час проживає у вказаній квартирі та утримує її, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

При цьому, суд зазначає, що прийнятті рішення суд керується принципом справедливості. Оскільки, право не ототожнюється із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 80, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1217, 1220, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті 30.11.2003 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 30.11.2003 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.