У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 02 жовтня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (далі - ВАТ «Ерсте Банк») правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), укладено кредитний договір №014/0456/2/23965, згідно умов якого заявник отримав кредит в розмірі 22 тис. доларів США під 12,5% річних, для придбання 1 кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена нерухомість виступає у якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником перед банком.

Вважає, що в супереч Закону України «Про захист прав споживачів» під час підписання договору не було надано інформацію про особу кредитодавця, його правоздатність та дієздатність. Зазначає, що банківська установа не повідомляла його у письмовій формі перед укладанням договору споживчого кредиту про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Графік платежів був наданий банківськими установами і складений у іноземній валюті, але в ньому не видно, скільки споживач повинен платити у гривнях. Даний графік також не враховує суму страхових платежів, банківських комісій, при придбанні споживачем валюти на погашення кредиту тощо. Зазначає, що остаточна ціна споживчого кредиту залишається для споживача невідомою. У кредитному договорі, укладеному із заявником в іноземній валюті немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які п. п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 визнані обов'язковими.Також, банківською установою не надавались окремі письмові документи з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживачів. Також зазначає, що банк не мав відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Просить визнати недійсним кредитний договір від 02 жовтня 2008 року № 014/0456/2/23965, укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та ним, визнати недійсним іпотечний договір від 02 жовтня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 3242, укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2, зупинити ПАТ «Фідобанк» нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором № 014/0456/2/23965 від 02 жовтня 2008 року, виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором від 02 жовтня 2008 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зобов'язати ПАТ «Фідобанк» повернути йому у натурі все, що отримав ВАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідобанк» на виконання угод за кредитним договором № 014/0456/2/23965 від 02 жовтня 2008 року, який укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2016 року, відмовлено в задоволені позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника банку та безпосередньо позичальника.

Згідно ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 02 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір № 014/0456/2/23965 про надання в кредит 22 тис. дол. США з терміном повернення до 01 жовтня 2033 року під 12,5 % річних. Згідно п. 12.1 кредитного договору, невід'ємною частиною договору є Додаток №1 - повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту (з додатком, яким визначається графік платежів за договором). На підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк» від 30 жовтня 2013 року, був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого банку було передано все майно, права та обов'язки, Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк», який є правонаступником прав та зобов'язань АКБ «Престиж», створеного у формі ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк».

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що банк,на момент укладення спірного кредитного договору був уповноваженим на здійснення операцій з валютними цінностями за наявності у нього банківської ліценції та письмового дозволу на здійснення операції з валютними цінностями, укладений вище зазначений кредитний договір за своїм змістом не суперечить нормам цивільного законодавства. Позивач погодився з умовами кредитного договору, скріпивши його своїм підписом та вчинив дії на виконання умов договору, отримавши від банку суму кредиту, зазначену у договорі, на момент укладення договору позивач погодившись з усіма вимогами, добровільно погодився з графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору, уклавши кредитний договір та приступивши до його виконання, сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх внутрішній волі та спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені, до кредитного договору зміни не вносились, всі умови, встановлені на дату підписання є чинними на сьогоднішній день.Протягом майже семи років ОСОБА_2 належним чином виконував зобовязання за кредитним договором, за рахунок кредитних коштів позивачем було придбано нерухомість, яку останнім було передано в іпотеку, томусуд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак