У Х В А Л А

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 травня 2007 року вона передала касиру публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль») ОСОБА_6 для внесення на депозитний рахунок 4 340 грн., проте вона їх незаконно привласнила. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 358 КК України, зокрема за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем.

Посилаючись на те, що матеріальну шкоду їй завдано незаконними діями працівника банку при виконанні ним своїх службових обов'язків, позивачка просила стягнути з відповідача зазначену шкоду з урахуванням інфляційних втрат з 29 травня 2007 року по 01 травня 2015 року у розмірі 13 510 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 4 340 грн. матеріальної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року рішення районного суду в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано. Позов ОСОБА_3 у цій частині задоволено. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 13 510 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачеві підлягає поверненню сума, яку він вносив як депозит, оскільки приймаючи ці кошти касир ОСОБА_6 діяла як працівник банку. При цьому суд відмовив у стягненні інфляційних втрат з підстав того, що між сторонами не існує договірних правовідносин, а під час деліктних правовідносин положення ст. 625 ЦК України не застосовуються.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов у частині стягнення матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних втрат, апеляційний суд виходив із того, що, у результаті привласнення грошових коштів позивача працівниками банку, вона не могла користуватися та розпоряджатися ними, а у результаті інфляційних процесів за час незаконного позбавлення її таких прав грошові кошти знецінились, тому відповідно до ст. 625 ЦК України вона має право на стягнення шкоди з урахуванням інфляційних збитків з моменту передачі коштів працівникові банку 29 травня 2007 року до липня 2015 року.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 29 травня 2007 року ОСОБА_3 передала касиру ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_6 для внесення на депозитний рахунок 4 340 грн., проте касир ці кошти на рахунок не внесла, незаконно привласнивши їх.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 364, ч.ч. 1,2 ст. 358 КК України, зокрема за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що матеріальну шкоду їй завдано незаконними діями працівника банку при виконанні ним своїх службових обов'язків.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції, пославшись на положення ст. 1192 ЦК України, стягнув з роботодавця ОСОБА_5, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», інфляційні втрати з дня привласнення нею грошових коштів, проте по-перше зазначена норма не передбачає стягнення інфляційних збитків, а по-друге апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дав належної правової оцінки твердженням відповідача про те, що обов'язок банку з відшкодування позивачеві матеріальної шкоди виник після набрання вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року законної сили, зокрема 22 липня 2014 року.

При цьому суд не дав оцінки посиланням банку на те, що договору банківського вкладу з позивачем не укладалося, а відшкодування роботодавцем позадоговірної матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних збитків законом не передбачено.

Отже, скасовуючи рішення районного суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив; не визначився які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська