Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року у справі № 346/15, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 із заявою, в якій просить скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 346/15 від 20 березня 2015 року.

Заява обґрунтована тим, що 23 березня 2015 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесене рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року. Вказаним рішенням позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року з ОСОБА_1 був задоволений повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 3 778 131 гривні 58 копійок, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір в сумі 25 500 гривень 00 копійок. Рішення було отримане заявником 20 квітня 2015 року. Вважає, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 346/15 підлягає скасуванню, оскільки починаючи з 03 лютого 2011 року третейські суди не можуть розглядати будь-які справи, що виникають зі спорів про споживчі послуги банку. Операції з кредитного обслуговування клієнтів (кредитні операції) є однією з банківських послуг, а фізична особа - ОСОБА_1 є споживачем послуг банку. У договорі кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року вказано, що сторона - 1 юридична особа акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та сторона - 2 Фізична особа - ОСОБА_1, Кредит надається позичальнику - фізичній особі ОСОБА_1, на поточні потреби. Отже третейський суд виніс рішення по справі, яка не підвідомча третейському суду, що є підставою для скасування такого рішення.

В судове засідання заявник та її представник не з'явилися, представник заявника - ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника, заявлені вимоги підтримала та додатково надала письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідно до договору кредиту №016СМБ/08 від 29.01.2008 р. кредит надавався позичальнику -фізичній особі на поточні потреби. Фізична особа - ОСОБА_1 є споживачем банківських послуг та на підставі договору кредиту №016СМБ/08 від 29.01.2008р. отримала споживчий кредит, отже є споживачем банківських послуг і підпадає під захист Закону Украйни «Про захист прав споживачів». Справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) не підлягають розгляду третейськими судами.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не заявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. Матеріали справи містять письмові заперечення на заяву ОСОБА_1, подані при попередньому розгляді даної справи (а.с.29), в яких представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить відмовити в задоволенні заяви та зазначає, що Банк не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», Банком обрано один із способів захисту своїх прав, а заявником не надано доказів наявності законодавчих підстав для скасування рішення третейського суду (а.с.29-31).

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №346/15, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23.03.2015 року по справі № 346/15 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 3 778 131,58грн. та 25 500,00 грн. третейського збору.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного 29 січня 2008 року договору кредиту № 016СМБ/08, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 131250 доларів США зі сплатою 13 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту згідно з графіком, що міститься в Додатку 2 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 28 січня 2018 року, на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 6.1., 6.2. ст. 6 Договору кредиту, всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути між сторонами у зв'язку з укладенням та виконанням положень цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, зазначений договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно регламенту даного третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить представник заявника ухвалено 23.03.2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, а спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 6-2074цс15, положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 23.03.2015 року по третейській справі №346/15 підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, враховуючи той факт, що на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків оскаржуваного рішення - 23.03.2015 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року у справі № 346/15- задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23.03.2015 року по справі № 346/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя