АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1822/15-ц Номер провадження 22-ц/786/847/16Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 2 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Гадяцька міська рада про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 2 лютого 2016 рокупозов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2, розташованої по вул. Кобилянській, 53 в м. Гадяч, шляхом демонтажу паркану між гаражем та огорожею, виділеною у користування ОСОБА_2, порядок користування якої визначений рішеннями Гадяцького районного суду від 15 січня 2013 року та від 18 червня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог майнового характеру змінити та стягнути з позивача 68830 грн. 70 коп. в якості компенсації витрат на переобладнання будинку. Також просять стягнути 1000 грн. за експертизу, яка була проведена по справі на підтвердження немайнових вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2013 року, будинковолодіння по вул. О. Кобилянської, 53 в м. Гадяч визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних долях.

Позивачу виділено квартиру № 1: в житловому будинку «А-1» приміщення: житлову кімнату 1-3, площею 9,20 кв.м., вітальню 1-4, площею 21,00 кв.м., площею по внутрішнім обмірам 30,2 кв.м.; в добудові «а» приміщення: частину веранди 1-1, площею 11,5 кв.м., по іншим будівлям: сарай літ. «В», гараж літ. «Г».

Відповідачу виділено квартиру № 2: в житловому будинку «А-1» приміщення: коридор 1-2, площею 4,90 кв.м., житлову кімнату 1-5, площею 12.10 кв.м, передпокій 1-6, площею 11,60 кв.м., площею по внутрішнім обмірам 28,60 кв.м., у добудові «а» приміщення: частину веранди 1-1, площею 5,9 кв.м., кухню 1-7, площею 11,8 кв.м., площею по внутрішнім обмірам 17,7 кв.м. по іншим будівлям: літню кухню «Б».

Також цим рішенням сторони були зобов'язані здійснити ряд переобладнань, без визначення хто саме, та які конкретно переобладнання повинен здійснити.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 червня 2013 року, визначено порядок користування земельною ділянкою за спірною адресою, між співвласниками житлового будинку, за яким: у користування ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 314 кв.м., в тому числі під частиною житлового будинку «А-1» та літньою кухнею «Б», у користування ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 314 кв.м., в тому числі під частиною житлового будинку «А-1», гаражем «Г», сараєм «В». Земельна ділянка складається з двох частин: перша частина земельної ділянки - під частиною житлового будинку та ділянкою, що примикає, а друга - під гаражем «Г» та сараєм «В» та ділянкою, що примикає.

В подальшому, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 5 січня 2015 року визнано право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 позначену літ. А-1, загальною площею 46,3 кв.м. та господарські будівлі і споруди: літню кухню - Б, вбиральню та огорожу № 1, а за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру № 1, за вищевказаною адресою, позначену літ. А-1, загальною площею 41,7 кв.м. та господарські будівлі і споруди: сарай - В, гараж - Г, розташовані на земельній ділянці фонду Гадяцької міської ради.

Право власності позивача на квартиру №1 з господарськими будівлями: сарай «В», гараж «Г», що знаходиться за адресою вул. О. Кобилянської, 53 в м. Гадяч підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 лютого 2015 року.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 вказував на те, що вартість переобладнання належної йому квартири враховуючи проектну документацію, вартість матеріалів та робіт становить 137661 грн. 41 коп., половину з яких - 68830 грн. 70 коп. він просить стягнути з відповідача як матеріальне відшкодування, оскільки сам він не в змозі здійснити переобладнання. Крім того, в звязку з порушенням відповідачем порядку користування земельною ділянкою, що було визначено рішенням суду від 18 червня 2013 року, просив зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянко шляхом демонтажу паркану між гаражем та огорожею.

Ухвалюючи рішення, суд, встановивши порушення порядку користування земельною ділянкою, що підтверджується висновком експертизи, правомірно зобовязав відповідача усунути перешкоди шляхом демонтажу паркану та враховуючи недоведеність завдання матеріальної та моральної шкоди, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав .

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 322 ЦК України визначає тягар утримання майна, позаяк саме власник зобовязаний утримувати майно що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач на підставі судового рішення є власником квартири № 1 в житловому будинку по вул. О. Кобилянської , 53 в м. Гадяч, яка складається з житлової кімнати, вітальні та частини веранди.

Вказане рішення позивачем не оскаржувалось.

Після набрання останнім законної сили, власник ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В даному випадку, посилаючись на положення ч. 4 ст. 1166 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, яка полягає у витратах по здійсненню ним переобладнання належної йому частини будинку задля приведення її в житловий стан.

На підтвердження заявлених вимог, позивачем надано суду лист - відповідь голови правління «Гадячгаз» про орієнтовну вартість послуг з виготовлення проектної документації та виконання будівельно-монтажних робіт, матеріали робочого проекту водопостачання та каналізації житлового будинку, які в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України не є належними та допустимими доказами завданої правомірними діями відповідача шкоди позивачу в розмірі 68830 грн.70 коп.

У звязку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем своїх вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що дійсно при розгляді справи про розподіл житлового будинку судом не було вирішено питання хто саме, із сторін та які конкретно переобладнання повинен здійснити.

В подальшому, жодна із сторін також не зверталась до суду ні з вимогами про постановлення додаткового рішення, ні з відповідним клопотанням про розяснення рішення в цій частині.

Крім того, посилаючись на ч.4 ст.1166 ЦК України, як на правове обґрунтування заявлених вимог, згідно якої шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом, позивачем не наведено жодної норми матеріального права, на підставі якої у відповідача настає обовязок відшкодувати позивачу шкоду у вигляді сплати компенсаційних витрат в розмірі ? частини вартості робіт по переобладнанню належної йому частини будинку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Зокрема, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що ним надано достатньо доказів на підтвердження вимог про відшкодування шкоди, а саме фото квартири, технічні умови, проектну та кошторисну документацію, оскільки перераховані документи не свідчать про сам факт спричинення відповідачем шкоди позивачу, позаяк останнім на даний час не здійснено дій по переобладнанню своєї квартири, а відтак не понесено конкретних витрат, про компенсацією яких заявлено в позовній заяві.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 2 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

З оригіналом згідно.

Судді: