Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про захист прав споживача та відшкодування збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що 28 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_Подвійний дохід ЕПС» № 826757/2014, предметом якого є розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності_Подвійний дохід ЕПС» у доларах США на строк 13 місяців із щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкрив на ім'я вкладника вкладний рахунок. Відповідно до умов договору прийняв на вкладний рахунок вклад у розмірі 4 369 дол. США із виплатою банком 12,5 % річних на суму вкладу з першого по третій місяць, а з четвертого по тринадцятий місяці дії вкладів ставка становила 2 % річних. Дата вимоги вкладником вкладу - 28 серпня 2015 року.

19 червня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_максимум доходу ЕПС» № 811485/2014, згідно якого останній розмістив вклад у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності_Максимум доходу ЕПС» у доларах США на строк 13 місяців із щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкрив на ім'я вкладника вкладний рахунок. Відповідно до умов договору прийняв на вкладний рахунок вклад у розмірі 8 970,46 дол. США із виплатою банком 12,5 % річних на суму вкладу з першого по третій місяць, а з четвертого по тринадцятий місяці дії вкладів ставка становила 2 % річних. Дата вимоги вкладником вкладу - 19 липня 2015 року.

04 листопада 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з заявою, в якій просив повернути грошові кошти за договорами банківських вкладів.

Посилаючись на те, що банк не виконав належним чином його вимоги щодо повернення вкладів та процентів, зробивши перерахунок коштів, що підлягали виплаті ОСОБА_1 за курсом долара США, що був нижчим за офіційний курс валют на час виплат, просив задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, як зазначено у ст. 1060 ЦК України , в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » банк зобов'язаний виплати кошти за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин і дійсними обставинами справи, та виходив із того, що банк здійснив дострокове повернення вкладу у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб », а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними і не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

О.В. Попович