ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13 січня 2016 року м.Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю.,

за участі: секретаря Соловей Ж.В.;

представника ВДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на рішення Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржниця звернулась до суду із скаргою на неправомірні дії державного виконавця, посилаючись на те, що 16.12.2015 державним виконавцем ДВС Фастівського МРУЮ ОСОБА_1 винесено постанову про арешт коштів боржника в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду № 2/381/249/13 від 16.10.2013 про стягнення з заявниці на користь ПАТ «Державний ощадний банк» шляхом звернення на нерухоме майно, що було передано ОСОБА_2 в іпотеку за іпотечним договором №13468 від 30.06.2010. Не погоджуючись з такими діями державного виконавця заявниця просить скасувати постанову про арешт коштів від 16.12.2015, оскільки за виконавчим документом звернуто стягнення лише на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, тому накладання арешту на кошти, що містяться на рахунках АТ «Райфайзенбанк Аваль», є перевищенням наданих законом повноважень.

В судове засідання скаржниця не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву, зазначивши, що скаргу підтримує та просить справу розглядати без її участі.

Представник ВДВС Фастівського МУЮ у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з тих підстав, що державний виконавець здійснила необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб і порядок, що визначені законодавством. Вважає правомірними дії з винесення постанови про арешт коштів ОСОБА_2, оскільки керуючись вимогами ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 01.07.2015 винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 256 203, 60 грн., тому з метою забезпечення стягнення суми виконавчого збору був накладений арешт на кошти боржника. На підставі зазначеного просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши думку представника ВДВС, вивчивши матеріали скарги, судом встановлено наступне.

19.09.2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №381/221/13-ц, згідно якого звернуто стягнення на нерухоме майно, що було передано ОСОБА_2 в іпотеку за іпотечним договором №13468 від 30.06.2010, а саме житловий будинок площею 595, 5 кв.м. та земельну ділянку площею 0, 2424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в с.Ч.Мотовилівка, вул. Степова, 21, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.12.2007 року та Державного акту серії ЯД №680265, з метою погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №3847 від 30.06.2010 року, укладеного з ОСОБА_3, розмір якої становить 2 562 036 грн. 05 коп. (а.с.5).

24 червня 2015 року державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ Київської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47918952 про стягнення з ОСОБА_2 2 562 036, 05 грн. на підставі виконавчого листа №381/221/13-ц, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 19.09.2013 року (а.с.3).

16 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках АТ «Райфайзенбанк Аваль» р/р 2 та р/р НОМЕР_1, що належать ОСОБА_2 у межах суми 2 562 036, 05 грн. (а.с.4).

Правовою підставою визначені положення ст.11, 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає таке рішення відповідача необґрунтованим з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі за текстом Закон № 606).

Так, у відповідності до Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно роз'яснень пункту 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Судом встановлено, що у виконавчому листі №381/221/13-ц, на підставі якого державним виконавцем відкрите виконавче провадження №47918952, чітко зазначено, що рішення суду необхідно виконати шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме на житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_2

З наведеного виходить, що обєктом, відносно якого вживаються заходи, направлені на примусове виконання рішення, є саме нерухоме майно боржника.

Системний аналіз положень статті 52 цього Закону дає підстави стверджувати, що накладення арешту на банківський рахунок є складовим елементом процесу виконавчого провадження, який застосовується органами державної виконавчої служби України для збереження та звернення стягнення на грошові кошти боржника за рішенням суду.

Всупереч положенням ст. 11 Закону № 606 щодо вчинення заходів примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, державним виконавцем прийнята оскаржувана постанова про арешт коштів боржника, тобто наклавши арешт на грошові кошти боржника державний виконавець перевищив надані законом повноваження.

Суд не приймає доводів представника ВДВС та посилання на те, що постанова про арешт коштів боржника винесена з метою забезпечення виконання стягнення суми виконавчого збору в розмірі 256 203, 60 грн., оскільки в такому разі арешт мав бути накладений на кошти боржника в межах суми виконавчого збору, а в даному випадку арешт накладено у межах заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії в сумі 2 562 036, 05 грн.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що викладені в скарзі вимоги є необґрунтованими з огляду на наявність порушень законодавства зі сторони ВДВС.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на рішення Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції - задовольнити.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 16.12.2015 року про арешт коштів боржника (ВП №47918952).

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя