ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/503/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Ганенко Т.С., за участю секретаря судового засідання - Філатова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Есхарівської селищної ради Чугуївського району, Харківської області, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Есхарівської селищної ради Чугуївського району, Харківської області, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що з 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, їй присвоєно прізвище ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу їх донька, ОСОБА_3, залишилась проживати разом з позивачем і перебуває на її утриманні і в подальшому також буде проживати разом з нею. З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_2 зовсім не цікавився життям своєї доньки, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на її утримання та має заборгованість по виплаті аліментів. Позивач вважає, що зазначені нею обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України.
Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення зі згоди позивача за наявним в матеріалах справи доказами.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
З 2006 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис 05 (а.с. 7).
Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 17 лютого 2010 року, актовий запис № 14 (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 видане 26.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 342, а.с. 13)
Після розірвання шлюбу їх донька, ОСОБА_3, залишилась проживати разом із позивачкою і перебуває на її утриманні і в подальшому також буде проживати разом з нею, факт того, що ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю, та факт того, що з 2010 року батько ОСОБА_5 ніколи не приходив до місця проживання позивача підтверджується довідками від 04.02.2016 року (а.с. 9-10).
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 141 Сімейного кодексу України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_2 зовсім не цікавився життям своєї рідної доньки, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на її утримання.
02.10.2014 року Чугуївським міським судом Харківської області було видано виконавчий лист № 2-3057/10 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 27.10.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не нижче 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, з місця навчання ОСОБА_3 було надано Довідку №01-22/07 від 12.01.2016 року з якої вбачається, що батько з сім'єю не проживає, участі у вихованні доньки не бере (а.с. 12).
Окрім невиконання обов'язків, покладених на ОСОБА_2 судом та законом, він не виконує і інші батьківські зобов'язання: не піклується про духовний і фізичний розвиток ОСОБА_3, нічого не знає про її стан здоров'я, інтереси. ОСОБА_2 не тільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, а й не спілкуються з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Зазначені позивачем обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи.
На підставі викладеного та у відповідності з ч. 4, 5 ст. 19, ст.ст. 164, 165, СК України, ст.ст. 6, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Есхарівської селищної ради Чугуївського району, Харківської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -