УхвалА

іменем україни

17 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., ЖуравельВ.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємця ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, грошової компенсації за невикористані відпустки за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 5 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 2 серпня 2006 року вона працювала у приватного підприємця ОСОБА_5 продавцем продовольчих товарів за трудовим договором, який 4 березня 2013 року було розірвано на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказувала, що при звільненні їй не було виплачено заробітну плату, яку вона не отримувала з листопада 2010 року по день звільнення у розмірі 28 859 грн та грошову компенсацію за невикористані відпустки з серпня 2006 року по день звільнення у розмірі 5 873 грн 40 коп. У зв'язку із цим просила стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19 990 грн 44 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_7 просила суд стягнути з відповідача на її користь 54 722 грн 84 коп. у рахунок заборгованості із заробітної плати, компенсації відпусток, а також середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, допустивши рішення суду до негайного виконання у розмірі середньомісячного заробітку.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 5 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 28 857 грн заборгованості із заробітної плати, невиплаченої при звільненні; 5 872 грн 05 коп. компенсації за невикористану відпустку; 19 728 грн 46 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а всього 54 457 грн 51 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 5 лютого 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Отже, в іншій частині позовних вимог судові рішення не є предметом касаційного перегляду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що при звільненні ОСОБА_7 відповідач не здійснив з нею повного та остаточного розрахунку, а, тому з нього на її користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України. При цьому строк, передбачений ст. 233 КЗпП України, для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивачкою не пропущено, оскільки доведено, що роботодавець не виконав вимоги ст. 116 КЗпП України, зазначене правопорушення є триваючим до проведення виплат (Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4рп/2012).

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 5 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний