РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2016 року Провадження №2-о/425/30/16

Справа № 425/754/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., за участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганської області про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області, із заявою, де заінтересованою особою вказала відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганської області, про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер в місті Луганську 25 квітня 2015 року.

У судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 26 лютого 2016 року, заявилась заявниця. Заінтересована особа не зявилась, але подала заяву якою справу просила розглянути без їх участі.

Позиція заявника полягала у тому, що ОСОБА_2, який помер 25 квітня 2015 року був її чоловіком. Але у звязку із тим, що він помер у місті Луганську, на території якої проводиться антитерористична операція і на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона не може отримати лікарське свідоцтво про смерть. Як наслідок, вона не може зареєструвати факт смерті свого чоловіка в органах державної реєстрації актів цивільного стану, що унеможливлює реалізації нею права на спадщину.

Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала.

У судовому засіданні була допитана у якості свідка: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3). Вона дала наступні показання: заявниця є рідної сестрою її чоловіка, знає про те, що ОСОБА_2 помер 25 квітня 2015 року в місті Луганську в будинку № 15, оскільки жила в цьому будинку разом із заявницею та нині померлим. Померлого ховали за християнськими звичаями, знає про це, оскільки була особисто присутня під час поховання померлого.

У судовому засіданні була допитана у якості свідка: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5). Вона дала наступні показання: заявницю знає, як невістку своєї рідної тітки. Чоловік ОСОБА_1, ОСОБА_2, помер 25 квітня 2015 року, про це їй повідомили племінники. Померлого поховали за християнськими звичаями, вона була присутня при похованні та все бачила на власні очі.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, 24 січня 19457 року народження уклали шлюб 20 вересня 1942 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 422 та відділом РАЦС Ленінського району міста Ворошиловград видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ЕД № 322873 (а.с.8).

Також судом встановлено і те, що ОСОБА_2 проживав в місті Луганську (а.с.3-4), де за показанням свідків 25 квітня 2015 року помер. При цьому, свідки були особисто присутніми під час поховання померлого за християнським звичаєм.

Однак місто Луганськ, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тому у звязку із тим, що смерть ОСОБА_2 настала на території міста Луганськ, на території якої, нині, жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується із тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим.

Зважаючи на це та доведеність факту смерті ОСОБА_2, а також необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявником своїх прав, суд вважає за можливе встановити факт того, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) 25 квітня 2015 року помер у місті Луганську, а тому заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, слід задовольнити.

Таким чином, керуючись статтями 208,209,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті 25 квітня 2015 року ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у місті Луганськ.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя - Д.С. Коваленко