Провадження № 2/161/1013/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 березня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючої судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03.12.2015р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих несвоєчасним поверненням коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він влітку 2011 року дав в борг до 21.07.2011року грошові кошти в розмірі 30 000 грн. ОСОБА_2 Останній борг своєчасно не повернув, тому він змушений був звернутись до суду. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013року у справі № 161/13527/13-ц з ОСОБА_2 в його користь стягнуто вищевказану суму коштів. Не зважаючи на наявність ухваленого судом рішення про стягнення боргу з ОСОБА_2, останній кошти не повертає, в звязку з чим вищевказане рішення суду предявлено до виконання в примусовому порядку у Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у лютому 2014 року, проте, станом на день подачі даного позову, рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України він має право на стягнення з ОСОБА_2 трьох відсотків річних та інфляційних, які нараховуються на суму боргу з 21.07.2011 року по 19.10.2015. Сума, яку слід стягнути, становить 25 000 (двадцять пять тисяч) грн.згідно наступного розрахунку: (30 000 грн. х 1,822) - 30 000 грн. = 24 660, 00 грн., де 1,822 індекс інфляції наростаючим підсумком за період з серпня 2011 року по жовтень 2015 року;

за 4 (чотири) роки три проценти (згідно тексту ст. 625 ЦК України ) річних становить 4 х 900 грн. = 3600 грн., а всього борг відповідно до ст. 625 ЦК України становить 24 660, 00 грн. + 3600 = 28 260, 00 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 в його користь кошти в сумі 28 260 (двадцять вісім тисяч двісті шістдесят) гривень інфляційних та трьох процентів річних, з яких: 24 660, 00грн. - інфляційні, а 3600 грн. - три проценти річних за період з липня 2011 по липень 2015 року .

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом встановлено, що позивач 04.07.2011року надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 30 000 грн., які останній зобовязався повернути 21.07.2011року.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з несвоєчасним поверненням боргу останнім, рішенням суду від 13.11.2013р. стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 кошти за договором позики в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. та 229 (двісті двадцять девять) грн. 40 коп. судових витрат. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 70 (сімдесят) грн. 60 коп. судового збору. (а.с.5)

Судом встановлено, що станом на даний час рішення суду відповідачем не виконано.

Як слідує із змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у звязку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 трьох відсотків річних та інфляційних, які нараховуються на суму боргу з 21.07.2011 року по 19.10.2015.

Згідно наданого представником позивача та перевіреного судом розрахунку, сума, яку слід стягнути з відповідача, у звязку з неналежним виконанням зобовязання, становить 28260 (двадцять вісім тисяч двісті шістдесят) гривень, зокрема: 24 660, 00грн. - інфляційні, 3600 грн. - три проценти річних, нараховані за період з липня 2011 по липень 2015 року .

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача вищевказаної суми коштів.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за подання в суд позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 487,20грн. (а.с.1-2), який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 88, 213-215, 224- 226 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти, у звязку з несвоєчасним поверненням боргу, в сумі 28 260 (двадцять вісім тисяч двісті шістдесят) гривень, з них: 24 660, 00грн. - інфляційні, 3600 грн. - три проценти річних, нараховані за період з липня 2011 по липень 2015 року .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) понесених останнім судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта