Номер провадження: 22-ц/785/1739/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

ОСОБА_2

суддів Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 (третя особа державна реєстраційна служба України) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року,

встановила:

Позивач - ПАТ «Дельта-Банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 (третя особа державна реєстраційна служба України), в якому просила суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 123 589,19 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 092 281,27грн. за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 63,8 кв.м., житлова 38,9кв.м., (на підставі договору іпотеки №б/н від 10.12.2007року), шляхом передачі іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта банк» (СДРПОУ34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) права власності на вказане майно; визнати за публічним акціонерним товариство «Дельта банк» (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 63,8 кв.м., житлова 38,9кв.м., припинити право власності іпотекодавця - ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться: АДРЕСА_1; загальна площа 63,8 кв.м., житлова 38,9кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; виселити з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, іпотекодавця ОСОБА_3 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; витребувати від ОСОБА_3 та передати ПАТ «Дельта банк» (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

При цьому, представник позивача вказав, що 10.12.2007 року між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання усіх грошових зобовязань відповідача за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007року, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Крім того, позивач зазначив, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта-Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта-Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта-Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У судовому засіданні:

- представник позивача не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності;

- відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не з'явився.

- представник третьої особи державної реєстраційної служби України у судові засідання не зявився, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу без участі представника державної реєстраційної служби України.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 (третя особа державна реєстраційна служба України) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність - задоволений частково.

В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, у розмірі 123 859 (сто двадцять три тисячі вісімсот пятдесят девять) доларів США 19 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 1 092 281 (один мільйон девяносто дві тисячі двісті вісімдесят одна) грн. 27 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, асаме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,9кв.м. (на підставі іпотечного договору № б/н від 10.12.2007року), шляхом передачі іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта банк» (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) права власності на вказане майно.

Визнано за публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б, ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № б/н від 10.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №6144, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Виселено з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,9кв.м., ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1).

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. (на підставі іпотечного договору № б/н від 10.12.2007 року), шляхом передачі іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта банк» (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська область, 01001) права власності на вказане майно, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині визнання за публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б, ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № б/н від 10.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №6144, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині виселення з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,9кв.м., ОСОБА_3 (16.11.1980року народження, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1), на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б, ) 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ст.ст. 524, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1048, 1047, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про виконавче провадження», виходив з наступного.

10.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 81 000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 409 050грн.00коп. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Згідно до п.п. 1.1.1., 1.1.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007 року надання кредиту здійснюється у наступний термін: 252 місяця.

Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у обсязі в терміни, не пізніше 10 грудня 2028року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору або згідно умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до п. 1.3.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007 року за використання кредитних коштів у межах установленого кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,4% відсотків річних.

По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процента ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.10.2. даного договору.

Згідно п. 1.3. договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007року кредит надається позичальнику, на придбання нерухомості (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. вищезазначеного договору, позичальник зобовязується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредиту та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлений згідно з п. 1.2.2. на рахунок, вказаний в пункті 1.2.2. даного договору.

П.п. 5.5., 5.7. зазначеного договору передбачає, що у випадку не сплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 12 цього договору. У випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплати процентів та/або комісій банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п. 2.1. договору та інше майно.

Згідно п. 8.1. договору у випадку порушення зобовязання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому, ніж передбачено цим договором: на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 6,7% відсотків; нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу (дня сплати ануїтетного платежу); на суму прострочених процентів, банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів. Пеня нараховується в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого плату, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку таких розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

10.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007 року.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 10.12.2007 рокуміж АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, у забезпечення виконання у повному обсязі усіх грошових зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007 року, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу. Загальна площа предмета іпотеки становить 63,8 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м.

Відповідно до п. 4.1.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта-Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта-Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта-Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

06.04.2012 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено акт приймання - передачі, згідно з яким, ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитами, зокрема, щодо договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007 року.

Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 13.03.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось на адресу відповідача з повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та вимогою про добровільне звільнення приміщення, передбачу ключів та документації, в якій вимагало від відповідача виконати порушене зобовязання тридцятиденний строк: погасити наявну заборгованість у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій або на виконання ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передати добровільно предмет іпотеки у власність іпотекодержателя, яке було надіслано на адресу відповідача, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень (а.с. 46-48).

Відсутність відповіді на надіслане повідомлення, а також невиконання відповідачем своїх зобовязань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із відповідним позовом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 21.02.2014 року (а.с. 33), у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, яка дорівнює 123 589,19доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 092 281,27 грн., та складається з: 80 059,07 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 707 562,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 43 530,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 384 719,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання абоненалежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 4.1.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна індексний номер 28628187 від 27 жовтня 2014 року, у відповідача ОСОБА_3 у власності є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 63,8 кв.м., що є предметом іпотеки.

У відповідача у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, окрім майна, яке перебуває в іпотеці, що підтверджується інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Таким чином, норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються на правовідносини, що виникли по даній справі.

Виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З урахування викладеного, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про можливість задоволення вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання за позивачем права власності на квартиру, яка знаходиться: АДРЕСА_5, загальною площею 63,8 кв.м., та виселення з вказаної квартири ОСОБА_3.

При цьому, районний суд обгрунтовано зазначив, що необхідно відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться: АДРЕСА_6, загальною площею 63,8кв.м., та в частині виселення з вказаної квартири ОСОБА_3, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині виселення з квартири, яка знаходиться: АДРЕСА_6, усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою, задоволенню не підлягають, оскільки вони у цій частині є неконкретизованими а суд не може вирішувати питання про виселення з квартири інших не встановлених осіб, які не приймали участі у справі в якості відповідачів.

Позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» в частині припинення права власності іпотекодавця ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться: АДРЕСА_5, загальною площею 63,8 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою, також не підлягають задоволенню, оскільки реєстрація права власності на вказану квартиру за ПАТ «Дельта банк» автоматично припиняє право власності попереднього власника.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 (третя особа державна реєстраційна служба України) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_2

ОСОБА_5