Провадження № 2/161/704/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Педич Ю.С.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 14.09.2003 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5, який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем.

Вказує, що за період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти придбане наступне майно: відеомагнітофон, вартістю 400,00 грн.; DVD - караоке вартістю 1000,00 грн.; мікрохвильова піч вартістю 1500,00 грн.; килим шерстяний 3х4 м вартістю 1000,00 грн.; два пледи вартістю вартістю 1400,00 грн.; один плед вартістю 280,00 грн.; 3 набори постільної білизни вартістю вартістю 900,00 грн.; 2 нових набори каструль вартістю 2000,00 грн.; 2 чайних сервізи вартістю 500,00 грн.; 1 кавовий сервіз вартістю 200,00 грн.; 2 набори махрових рушників вартістю 300,00 грн.; 6 штук банних рушників вартістю 180,00 грн.; покривало атласне вартістю 150,00 грн.; 2 бавовняних ковдри вартістю 400,00 грн.; 2 нових махрових простирадла вартістю 240,00 грн.; частину спільного гарнітуру вартістю 2000,00 грн. Всього майна вартістю 12450,00 грн. Після розірвання шлюбу вищевказане майно залишилось у відповідача.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 в його користь грошову компенсацію в сумі 6225,00 грн., що становить 1/2 частини вартості всього спільного майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали. Просили суд, відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 14.09.2003 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5, який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою (а.с. 7, 8, 9 ).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.11.2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, проведено поділ спільного майна подружжя, виділивши в особисту приватну власність ОСОБА_2 наступне майно: хлібопіч з погодженою вартістю - 1500 грн.; дитяче ліжечко з погодженою вартістю - 1000 грн.; спальний гарнітур з погодженою вартістю - 300 грн.; блендер (комбайн) з погодженою вартістю - 1000 грн.; фотоапарат з відеокамерою з погодженою вартістю - 2000 грн.; диван з погодженою вартістю - 3000 грн. Виділено в особисту приватну власність ОСОБА_4 наступне майно: ноутбук з погодженою вартістю - 1500 грн.; телевізор з погодженою вартістю - 500 грн.; камін-обігрівач з погодженою вартістю - 1000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму компенсації частини вартості автомобіля марки Volkswagen Caravelle, 1996 року випуску, державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 з врахуванням різниці вартості виділеного майна - 20200 грн.

23.12.2015 року рішенням Апеляційного суду Волинської області рішення Луцького міськрайонного суду від 18.11.2015 року в частині часткового задоволення позовних вимог скасовано, проведено поділ майна подружжя, виділивши у власність ОСОБА_2 хлібопіч вартістю 1500 грн., дитяче ліжко вартістю 1000 грн., спальний гарнітур (дві шафи, дві тумбочки, комод, м'який стільчик, розібране трюмо) вартістю 300 грн., блендер (комбайн) вартістю 1000 грн., фотоапарат з відеокамерою вартістю 2000 грн., а всього майна на загальну суму 5800 грн. та виділено у власність ОСОБА_4 ноутбук вартістю 1500 грн., телевізор вартістю 500 грн., камін-обігрівач вартістю 1000 грн., диван вартістю 3000 грн., а всього майна на загальну суму 6000 грн. В частині позову про стягнення 26000 грн., як половини вартості автомобіля Volkswagen Caravelle, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 100 грн. грошової компенсації, як різницю у вартості спільного майна подружжя та 58 грн. витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 3 ЦК України, до загальних засад цивільного законодавства належать свобода договору, а також судовий захист цивільного права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що є доказами визначено у ст. 57 ЦПК України.

Всупереч ст. 60 ЦПК України позивач та його представник не надав жодних належних та допустимих доказів, які свідчать про те, чи спірне майно існує взагалі (квитанці, чеки, гарантійні талони, паспорти тощо).

А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають через їх безпідставність.

Інші доводи позивача та його представника також не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.57, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк