СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2701/15-ц
Провадження № 2/306/107/16
Рядок статзвіту №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого-судді Вінер Е.А.

при секретарі Фалес Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Свалява в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3»яни Іванівни до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що рішенням Свалявського районного суду від 05 серпня 2013 року з відповідача стягнуто на її користь грошові кошти в розмірі 11500 доларів США, що еквівалентно 91919,50 грн. та понесені судові витрати, з яких: 919,00 грн. судовий збір та 100,00 грн. витрати на правову допомогу. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17 вересня 2013 року рішення в частині стягнення грошових коштів залишено без змін та змінено правові підстави задоволення позову. Тобто з 17 вересня 2013 року рішення про стягнення грошових коштів в розмірі 93838,00 грн. набрало законної сили та підлягає до виконання. Проте станом на 31 жовтня 2015 року відповідачем грошове зобовязання не виконано та не виконується, а тому позивач вважає, що має право на вимогу сплати заборгованості з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 93838,00 гривень. Окрім того, невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем створює для неї значні незручності в звязку з тим, що ОСОБА_4 не була і не є власником квартири, проте отримала половину її вартості , в той час як ОСОБА_1 не має можливості набути право власності на квартиру, ані придбати інше житло. Позивач звернулася до правоохоронних органів про невиконання рішення суду і такі відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.382 КК України. Позивач змушена порушувати звичний графік свого життя, відвідуючи численні допити у слідчих органах та неодноразові судові засідання. Завдану їй моральну шокду оцінює в 40000,00 гривень. В звязку з вищевикладеним просить стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 139526,12 гривень, з яких 61463,89 гривень - сума індексу інфляції, 5969,63 гривень 3% річних, 32092,6 гривень -упущена вигода, 40000,00 моральна шкода.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач та її адвокат в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Так, судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами зобовязального права.

Судом встановлено, що рішенням Свалявського районного суду від 05 серпня 2013 року з відповідача стягнуто на її користь грошові кошти в розмірі 11500 доларів США, що еквівалентно 91919,50 грн. та понесені судові витрати, з яких: 919,00 грн. судовий збір та 1000,00 грн. витрати на правову допомогу (а.с. 5,6).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17 вересня 2013 року рішення в частині стягнення грошових коштів залишено без змін та змінено правові підстави задоволення позову. Згідно рішення судом було видано виконавчий лист 08 жовтня 2013 року (а.с. 7, 8).

Згідно інформації про виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №710/1123/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3»яни Іванівни грошові кошти в розмірі 91919,50 грн. та понесені судові витрати, з яких: 919,00 грн. судовий збір та 1000,00 грн. витрати на правову допомогу виконавче провадження зупинено за п.1 ч .1 ст.38 ЗУ Про виконавче провадження(а.с.10-12).

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача грошові кошти в сумі 139526,12 гривень, з яких 61463,89 гривень - сума індексу інфляції, 5969,63 гривень 3% річних, 32092,6 гривень - упущена вигода.

Разом з тим, як вбачається з роз'яснень, які містяться у п. 18 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При визначенні розміру інфляційних витрат суд враховує офіційний індекс інфляції в Україні за період з 18.09.2013 р. по 31.10.2015 р., зокрема:

- за вересень 2013 року по грудень 2013 року індекс інфляції склав 101,1; інфляційні витрати з простроченої суми в розмірі 91919,00 гривень складають 1011,10 гривень;

- за 2014 рік індекс інфляції склав 122,5 ; інфляційні витрати з простроченої суми в розмірі 91919,00 гривень складають 20681,77 гривень;;

- за січень 2015 року по жовтень 2015 року індекс інфляції склав 138,1; інфляційнй витрати з простроченої суми в розмірі 91919,00 гривень складають 35021,14 гривень;

В підсумку загальний розмір збитків позивача від інфляційних втрат становить 56714 гривень 01 коп. ( 1011,10 + 20681,77 + 35021,14 = 56714,01)

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки у виді інфляційних нарахувань в сумі 56714,01 гривень.

Згідно із частиною другою ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми складає 5847,57 гривень виходячи з наступного розрахунку:

- за вересень 2013 року по грудень 2013 року 3% річних з простроченої суми в розмірі 91919,00 гривень за 105 днів складають 793,30 гривень;

- за 2014 рік 3% річних з простроченої суми в розмірі 91919,00 гривень за 365 днів складають 2757,57 гривень;

- за січень 2015 року по жовтеньь 2015 року 3% річних з простроченої суми в розмірі 91919,00 гривень за 304 дні складають 2296,70 гривень;

В підсумку загальний розмір 3% річних становить 5847,57 гривень ( 793,30 + 2757,57 + 2296,70 )

Що стосується стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 32092,60 гривень, то суд приходить до висновку, що в позивача відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки упущеної вигоди, можливості грошового вкладу на депозит грошових коштів в банк (як зазначає позивач в позові), що за наслідками відповідач повинен би повернути позивачу отримані ним грошові кошти, а не упущену вигоду.

З врахуванням вимог положень ч.4 ст.623 ЦК України, суду не представлено доказів вжиття позивачем заходів щодо одержання неодержаних доходів. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу заподіяні такі збитки і що позивач мав намір якимось чином розпорядитися такими коштами, і що неповернення відповідачем коштів позбавило позивача скористатися своїм правом і отримати реальну можливість одержати доходи за рахунок цих коштів.

Покладення на відповідача відповідальності у формі відшкодування збитків за нездійснення свого права суперечить в цілому принципам юридичної відповідальності, що настає за порушення саме зобов'язань. З цих підстав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 32092,60 гривень не є обґрунтованими оскільки жодних належних та допустимих доказів щодо втрати позивачем такої вигоди останнім не представлено, а тому в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 40000,00 гривень.

За ст.23 ЦК України моральна шкоди полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач повинен обґрунтувати в чому полягала понесена моральна шкода, з чого він виходив, визначаючи розмір відшкодування цієї шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доказів протиправних дій відповідача суду не надано. За таких обставин відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 40000 грн. Суд вважає, що позивачем не доведено заподіяння йому відповідачем моральної шкоди та розміру її відшкодування. А тому у задоволенні цієї вимоги суд відмовляє.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 625,61 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 23, 509, 623, 625 ЦК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд ,

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3»яни Іванівни до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 62561,58 гривень, з яких 56714,01 гривень - сума індексу інфляції, 5847,57 гривень 3% річних та оплачений судовий збір в сумі 625,61 гривень.

В решті вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд Закарпатської області .

ГОЛОВУЮЧИЙ Е.А.Вінер