Провадження № 2/127/1226/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10 лютого 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

секретаря Сєрих В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

30 грудня 2015 року до суду із позовною заявою звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

В позовній заяві зазначено, що 23 серпня 2012 року в м. Вінниці з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/1171449, укладеного з ПрАТ «СК «ОСОБА_2 страхування», строк дії якого з 26 лютого 2012 року по 25 лютого 2013 року.

Розмір завданих збитків складає 27 992 грн. 14 коп.

27 серпня 2012 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення та 11 лютого 2013 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. У звязку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати в розмірі 874 грн. 00 коп.

12 березня 2013 року МТСБУ направило лист відповідачу з пропозицією самостійно врегулювати спір з потерпілим, який він залишив без відповіді.

В звязку з настанням події, МТСБУ 03 червня 2013 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 27 992 грн. 14 коп. Таким чином, МТСБУ виконало свій обовязок покладений на нього законом по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У звязку з вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 27 992 грн. 14 коп., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 874 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 218 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що вимоги позову підтримує у повному обсязу.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як було встановлено судом, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів № АВ/1171449 від 25 лютого 2012 року відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai matrix», д.н.з. НОМЕР_3, застраховано. Страхувальником за полісом є ОСОБА_3 Строк дії з 26 лютого 2012 року по 25 лютого 2013 року. За даним полісом, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоровю 100 000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. 00 коп. та франшиза 510 грн. 00 коп. (а.с. 9).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2012 року у справі № 221/2812/2012 про притягнення до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Даним судовим рішення встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення вимог п. 12.3 ПДР України, а тому дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Окрім того, даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10. ПДР (а.с. 11).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що зазнав пошкоджень в результаті ДТП, вбачається, що власником автомобіля «HYUNDAI MATRIX», реєстраційний номер НОМЕР_4, сірого кольору, 2008 року випуску є ОСОБА_4 (а.с. 5).

ОСОБА_3 27 серпня 2012 року повідомив МТСБУ про ДТП, яке сталось 23 серпня 2012 року об 23:30 год. у м. Вінниці, перехрестя вул. Київська та вул. Червоноармійська, Черновола, учасниками якої був ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «HYUNDAI MATRIX», д.н.з. НОМЕР_5 (власник ОСОБА_4В.), поліс ОСЦПВВНТЗ № АВ/1171449 та ОСОБА_1, який керував транспортним засобом «Wolksvagen Passat B5», д.н.з. НОМЕР_6, поліс ОСЦПВВНТЗ відсутній (а.с. 7).

Згідно заяви від 11 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з проханням здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка мала місце 23 серпня 2012 року та сталась з вини ОСОБА_1 Розмір шкоди складає 27 992 грн. 14 коп. (а.с. 8).

Відповідно до звіту № 12/179 оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку, завданого власникові КТЗ марки «HYUNDAI MATRIX» з номерним знаком ВІ 3202 АТ внаслідок пошкодження під час ДТП, складеного 21 вересня 2012 року ПП Васіковським «Незалежне експертне приватне підприємство», вартість відновлювального ремонту КТЗ марки «HYUNDAI MATRIX» з номерним знаком ВІ 3202 АТ складає 33 590 грн. 57 коп. з урахуванням ПДВ, 27 992 грн. 14 коп. без ПДВ 20 % (а.с. 12-14). Також даний факт підтверджується калькуляцією № 12/179 від 21 вересня 2012 року (а.с. 16-18).

Відповідно до наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 1539 від 03 червня 2013 року, фінансове управління зобов'язано сплатити на рахунок ОСОБА_3, без врахування ПДВ, 27 992 грн. 14 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Юридичному департаменту у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку, вчинити заходи відповідно до чинного законодавства (а.с. 27).

З платіжного доручення № 1/1-18467 від 03 червня 2013 року вбачається, що Моторно (транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату потерпілому ОСОБА_3М страхового відшкодування в розмірі 27 992 грн. 14 коп. (а.с. 28).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого(ст. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що подія яка сталася 23 серпня 2012 року є страховим випадком.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена постановою суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Так, відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 38.2.1. ст. 38 вищезазначеного Закону визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. 41.1.ст. 41 вищезазначеного Закону).

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 вищевказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до абзацу другого п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, а тому підлягає стягненню страхове відшкодування без врахування франшизи, розмір якої становить 510 грн. 00 коп.

Згідно п. 40.3. ст. 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ було залучено аварійного комісара та за надані ним послуги сплачено 874 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1213 від 18 березня 2013 року (а.с. 26).

Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у звязку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування за мінусом франшизи 510 грн. 00 коп., що становить 27 482 грн. 14 коп., а також витрати щодо залучення аварійного комісара в розмірі 874 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 28 356 грн. 14 коп.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 16, 57- 61, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, р/р 871, в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131) в порядку регресу кошти в розмірі понесених витрат в сумі 28 356 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, р/р 871, в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131) сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісмнадцять) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5