пр. № 4-с/759/100/16
ун. № 759/5835/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», заінтересовані особи: Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинська Ніна Михайлівна, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 р. заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить суд визнати дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинської Н. М. при винесенні нею постанови ВП №49510229 від 21.03.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними. Постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинської Н.М. від 21.03.2016 ВП №49510229 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати. Зобов'язати Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинську Н.М. Відновити виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа №2/759/3000/15 від 18.09.2015, посилаючись на ті підстави, що державним виконавцем передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, який зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Скаржник у судові засідання не з'являвся, зазначивши у заяві про підтримання скарги і її розгляду без його участі.

Державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Скуржинська Н.М. у судове засідання не з'явилася, неодноразово викликалася в судові засіданні для дачі своїх пояснень (заперечень), отримувала судові виклики, про що свідчать відповідні відмітки про отримання на копіях листів, які містяться в матеріалах даної справи, про час та місце проведення даного судового засідання також повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, письмових пояснень на адресу суду не надіслала, жодних заяв за час знаходження скарги в провадженні не надсилала, крім того, копії матеріалів виконавчого провадження на адресу суду не надіслала, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про можливість розглянути скаргу у відсутності останньої, оскільки розгляд скарги у відсутності державного виконавця жодним чином не порушить процесуальних прав останнього (а.с. 30, 33, 35).

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 28, 36, 37, 39, 40).

З'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи зі змісту ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В ході судового розгляду встановлено, що 13.07.2015 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по цивільній справі за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регрессу (а.с. 6).

01.12.2015 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої з ОСОБА_2 стягнено заборгованність у розмірі 9714 грн. 65 коп. (а.с. 15).

21.03.2016 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» заходи, щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними, керуючисьвимогами п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 19).

Держании? виконавець як працівник органу державноі? виконавчоі? служби за ст.7 Закону Украі?ни «Про державну виконавчу службу» зобов'язании? сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своі?и? діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією Украі?ни та законами Украі?ни, а з огляду на ч. 1 ст. 11 Закону Украі?ни «Про виконавче провадження» державнии? виконавець зобов'язании? вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неунереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі діі?.

Згідно п. 2.1. Інструкціі? з організаціі? примусового виконання рішень затвердженоі? Наказом Міністерства юстиціі? Украі?ни No512/5 від 02.04.2012 (надалі - Інструкція) державнии? виконавець при здіи?сненні виконавчого провадження зобов'язании? використовувати всі надані и?ому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону передбачено, що державнии? виконавець здіи?снює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, а також розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і і?хні клопотання.

Таким чином, проаналізувавши дії державного виконавця лише з наданих скаржником копій до скарги, оскільки державним виконавцем не надіслано на неодноразові запити суду належним чином завіреної копії виконавчої справи із пропозицією наданням державним виконавцем заперечень на скаргу, дати складання та направлення боржнику документів, суд дійшов до висновку, що дійсно в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Скуржинською Н.М. не у повніи? мірі вчинено усіх діи? для виконання рішення суду, зокрема:

Згідно п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичноі? особи або дитини чи про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичноі? або іншоі? особи, в якоі? перебуває маи?но боржника чи маи?но та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якоі? складено виконавчии? документ про і?і? відібрання.

Відповідно до п. 7.14 Інструкціі? у разі відсутності відомостеи? про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а також и?ого місце роботи державнии? виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Виходячи з роз'яснень п. 1 Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом 3 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні врахувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що доводи скаржника, наведені у його скарзі є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 208-210, 212-215, 292, 292, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014,

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», заінтересовані особи: Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинська Ніна Михайлівна, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинської Н. М. при винесенні нею постанови ВП №49510229 від 21.03.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними.

Постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинської Н. М. від 21.03.2016 ВП №49510229 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати.

Зобов' язати Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинську Н. М. Відновити виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа №2/759/3000/15 від 18.09.2015.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: