У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

ЗавгородньоїІ.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», головного лікаря комунального закладу охорони здоров'я «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» Тарасенка Геннадія Григоровича про скасування дисциплінарного стягнення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» (далі - КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій»), головного лікаря КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» Тарасенка Г.Г. про скасування дисциплінарного стягнення, посилаючись на те, що з жовтня 2005 року працює у відповідача на посаді вчителя початкових класів, наказом від

21 жовтня 2014 року № 158 до неї було неправомірно, із порушенням вимог чинного трудового законодавства, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог, оскільки дисциплінарне стягнення застосовано до позивача із дотриманням вимог трудового законодавства.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши про відповідність рішення суду вимогам матеріального та процесуального права.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що згідно з наказом від 5 жовтня 2011 року № 122 ОСОБА_3 прийнято на посаду вчителя початкових класів КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій».

Наказом від 21 жовтня 2014 року № 158 за неналежне виконання службових обов'язків ОСОБА_3 оголошено догану.

За змістом ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За правилами ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Строк і порядок застосування дисциплінарного стягнення передбачено ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленим проступком, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення

(ч. ч. 1, 2 ст. 149 КЗпП України).

Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо незаконності накладення на неї дисциплінарного стягнення, ОСОБА_3 зазначала про відсутність з її боку невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків, що свідчить про безпідставність накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув; доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив; не дослідив посадові обов'язки позивача й, відповідно, не визначився з тим, які саме порушення службових обов'язків були допущені позивачем, в чому саме виявилося таке порушення, яке стало підставою для накладення дисциплінарного стягнення, з урахуванням того, що згідно з актом від 3 жовтня 2013 року ОСОБА_3 відмовилася підписати інструкцію по охороні життя і здоров'я дітей, а згідно з актом від 10 жовтня 2014 року відмовилася від ознайомлення з новою редакцією вказаної інструкції; не з'ясував суд і того, чи було дотримано строк застосування дисциплінарного стягнення, чи було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, а також попередню роботу позивача, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою першою розділу V ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У ст. ст. 74 - 76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Тобто належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, є розписка про отримання судової повістки.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 заявила клопотання про перенесення розгляду справи з 28 липня 2015 року через неможливість бути присутньою в судовому засіданні, а її представник

ОСОБА_5, не зважаючи на його заяву про поважність причин неявки в судове засідання 23 липня 2015 року та прохання повідомити шляхом направлення повістки про наступне судове засідання, взагалі не був повідомлений про розгляд справи апеляційним судом 28 липня 2015 року.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з

11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема у п. 24 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін − одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, не можна вважати, що суд апеляційної інстанції дотримався вимог щодо належного повідомлення позивача та його представника про час та місце розгляду справи відповідно до вимог

ст. ст. 74−76 ЦПК України, чим, крім іншого, порушено і вимоги

ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування постановленої апеляційним судом ухвали і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», головного лікаря комунального закладу охорони здоров'я «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» ТарасенкаГеннадія Григоровича про скасування дисциплінарного стягнення передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк