Справа № 495/1653/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/1653/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до Мологівської сільської ради

про визнання права власності у порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

09.03.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Мологівської сільської ради (далі по тексту відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування (а.с.2-3).

Так, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,64 га, що знаходиться на території Мологівської сільської ради, масив 13, земельна ділянка №24, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій бабусі ОСОБА_2, згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 11 листопада 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3829.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, але його представник ОСОБА_3, подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.20).

Представник відповідача Мологівської СР, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надав та в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового розгляду, про що свідчить наявне в матеріалах справи відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-якого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17 жовтня 2003 померла бабуся ОСОБА_1 ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 364121, виданим 18.10.2003 року ВК Маразліївської СР Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 50 (а.с.8).

Після смерті 17.10.2003 року ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,64 га, що знаходиться на території Мологівської сільської ради, масив 13, земельна ділянка №24, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 11 листопада 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3829 (а.с.9-11).

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, який посвідчено секретарем Маразліївської СР Б-Дністровського району Одеської області 12.12.2002 року та зареєстровано в реєстрі за №491, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 3,64 га, що знаходиться на території Мологівської сільської ради, масив 13, земельна ділянка №24, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 11 листопада 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3829 та право на пайовий фонд майна, що знаходиться в Виробничому кооперативі агрофірми «Авангард» вона заповіла ОСОБА_1. Даний заповіт за життя ОСОБА_2 не був змінений і не скасований (а.с.6).

У відповідності до витягу з Спадкового реєстру від 03.04.2007 року № 9138505 реєстраційний запис про реєстрацію зазначеного заповіту від 12.12.2002 року внесено до Спадкового реєстру (а.с.7).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

При зверненні до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено та винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючі документи на спадкове майно та документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Рекомендовано звернутись до суду (а.с.13-14).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України).

Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч.1 ст.1248 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_2 (померлої 17.10.2003 року) за заповітом, який претендує на спадщину є її онук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233, 1236, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67700, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Маразліївка, вулиця Радянська,173, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,64 га, що знаходиться на території Мологівської сільської ради, масив 13, земельна ділянка №24, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій бабусі ОСОБА_2, згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 11 листопада 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3829.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко