Справа № 444/2288/14-ц
Провадження № 4-с/444/20/2016
УХВАЛА

судового засідання

21 листопада 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

при секретарі Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області в порядку ст. ст. 383-387 ЦПК України скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ :

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою у порядку ст. ст. 383-387 ЦПК України на постанову виконавчого провадження, таку обгрунтовує тим, що 24.09.2014 року Жовківським районним судом Львівської області видано судовий наказ у справі № 444/2288/14-ц про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 на суму 4 864,11 грн.

Зазначає, що 30.06.2016 року Жовківським районним ВДВС ГТУЮ у Л/о винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Дану постанову Товариством отримано лише 18.10.2016 року, про що свідчить вхідний штамп канцелярії ПАТ "Львівгаз" на супровідному листі.

Крім цього зазначає, що відповідно до статей 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Вказує, що державний виконавець не вжив усі можливі заходи для примусового виконання рішення. Не вчинені виконавчі дії, щодо перевірки майнового стану боржника, а саме : не перевірено, чи отримує боржник пенсію, відсутня інформація з фінансових установ про наявність у боржника відкритих рахунків, відсутня інформація про перевірку майнового стану боржника (опис майна).

Крім цього вказує, що дані дії Жовківського районного ВДВС ГТУЮ у Л/о, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві заявник вважає безпідставними та неправомірними.

Вважає, що права заявника, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» , як сторони виконавчого провадження були порушені, оскільки державним виконавцем не додержано вимог ст. 57 Закону (щодо арешту і вилучення майна божника) та ст. 62 Закону (щодо реалізації майна, на яке звернене стягнення).

Просить скаргу задовольнити.

Представник заявника в судове засідання не з»явився, однак у п. 4 прохальної частини скарги просить розглядати скаргу без його участі.

Представник Жовківського РВ ВДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без участі представника Жовківського РВ ВДВС ГТУЮ у Львівській області. Щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною 2 ст. 384 ЦПК України скарга, на дії державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що 24.09.2014 року Жовківським районним судом Львівської області видано судовий наказ у справі № 444/2288/14-ц про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 на суму 4 864,11 грн.

Як вбачається із матеріалів справи скаржником не пропущено строк подачі даної скарги до суду відповідно до вимог ст. 384 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 11 Законом України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії.

Із копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем Бакум Н.М. здійснювався ряд дій спрямованих на розшук майна боржника, зокрема із акту від 16.05.2016 р. вбачається, що державний виконавець виїжджав за місцем проживання боржника де було складено акт, що за адресою вказаною у виконавчому документі ліквідованого майна належного боржнику на праві приватної власності не виявлено, із копії відповіді Жовківського управління ПФУ вбачається, що боржник не отримує пенсії, на майно боржника накладено арешт, здійснювався запит, щодо майна боржника у ВРЕР ДАІ Жовківського р-ну, ДПС у Жовківському районі.

Однак, будь-яких інших дій спрямованих на розшук майна боржника, чи дій спрямованих на виконання рішення суду державним виконавцем не вживалося, зокрема, відсутні відповіді із відповідних органів, щодо належного чи відсутнього майна у боржника, не здійснювалися запити в відділення соцзахисту населення з приводу інформації отримання державної допомоги, а також не вчинялися інші можливі та дозволені заходи, такі як звернення до суду із клопотанням щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про тимчасове затримання або вилучення паспорта.

Відповідно до ст. 52 З.У. Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні, та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Крім того, у ч. 7 ст. 52 Закону вказано наступне, у разі якщо сума, що піддягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

У ст. 47 З.У. Про виконавче провадження вказаний вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого окумента. Зокрема у п. 2 ч. І ст. 47 Закону підставою вказано: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися результатними.

Ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено судовий захист прав сторін виконавчого провадження при здійсненні виконавчих дій, що є реалізацією закріпленого ст. 55 Конституції України положення про гарантію кожному судового захисту його прав і свобод, про можливість оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності ірганів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Такими чином аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що права скаржника як сторони виконавчого провадження є порушені, оскільки державним виконавцем не додержано вимог ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 62 цього ж закону, а тому державний виконавець передчасно прийшов до висновку про необхідність повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на викладене суд прийшов до переконання про обґрунтованість скарги, яка підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 385 - 388 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Жовківського районного ВДВС ГТУЮ у Л/о про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 року - неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Жовківського районного ВДВС ГТУЮ у Л/о про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 року.

Зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 на суму 4 864,11 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Мікула В. Є.