Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон», про визнання незаконним наказу про звільнення, визнання такими, що не мають юридичної сили актів, поновлення на посадах та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» (далі - КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон») про визнання незаконним наказу про звільнення, визнання такими, що не мають юридичної сили актів, поновлення на посадах та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач був прийнятий на роботу в КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа «Олімпієць» на роботу касиром на 0,5 посадового окладу згідно наказу від 01 жовтня 2010 року № 47-к, також, у порядку суміщення посад - заступником директора з АГД згідно наказу від 01 листопада 2010 року № 49-к, та головним бухгалтером згідно наказу від 10 листопада 2010 року № 51-к.

У 2015 році він звернувся з позовом про стягнення заробітної плати за червень 2011 року, липень - грудень 2011 року, та за 2012 - 2014 роки (рішення від 03.04.2015 року по цивільній справі №751/736/15-ц). Під час судового засідання - 03 квітня 2015 року - позивач довідався про існування наказу ДЮСШ від 07 липня 2011 року про звільнення його від виконання додаткової роботи заступника директора з АГД та головного бухгалтера в порядку суміщення посад з 07 липня 2011 року, а також про звільнення його з посади касира з 07 липня 2011 року згідно п. п. 3 та 4 ст.40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки він працював, а саме, подавав звітність до державних органів за червень 2011 року та 2 квартал 2011 року, з наказом про звільнення його ніхто не знайомив, а тому складені відповідачем акти у липні 2011 року він просив визнати такими, що не мають юридичної сили, так як вважав, що вони були складені у 2015 році, тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним наказ про звільнення від 07 липня 2011 року, визнати такими, що не мають юридичної сили акти від 06, 07, 08, 11, 12 липня 2011 року, поновити на посадах касира, та в порядку сумісництва на посадах заступника директора з АГД та головного бухгалтера, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2011 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 71 774 грн 03 коп., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2011 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 71 774 грн 03 коп. та компенсації за невикористану відпустку за період з 01 жовтня 2010 року по 07 липня 2011 року в сумі 789 грн 84 коп.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з 07 липня 2011 року по 03 квітня 2015 року в сумі 64 791 грн без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон» на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку за період з 01 жовтня 2010 року по 06 липня 2011 року в сумі 789,34 грн без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі скасовано та відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та змінити судове рішення суду першої інстанції, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу № 47-к КПНЗ ДЮСШ «Олімпієць» (на даний час КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа «Чемпіон») від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_4 прийнято на посаду касира за сумісництвом, з неповним робочим днем (4 години) та з оплатою праці пропорційно до відпрацьованого часу (0,5 посадового окладу касира згідно штатного розпису).

Згідно акту відповідача від 06 липня 2011 року, 06 липня 2011 року ОСОБА_4 був відсутній за місцем роботи в КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць» протягом робочого дня з 8.00 год. до 17.00 год.

Відповідно до акту відповідача від 07 липня 2011 року, 07 липня 2011 року ОСОБА_4 був відсутній за місцем роботи в КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць» протягом робочого дня з 8.00 год. до 17.00 год.

Згідно наказу (ОС) від 07 липня 2011 року ОСОБА_4 звільнено від виконання додаткової роботи головного бухгалтера і заступника директора з адміністративно-господарської діяльності, в порядку суміщення посад з 07 липня 2011 року і відмінено у зв'язку з цим доплати за виконання вказаних робіт. Також вказаним наказом ОСОБА_4 звільнено з 07 липня 2011 року з посади касира, згідно п. 3 та п. 4 статті 40 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач 06 липня 2011 року скоїв прогул без поважних причин, за що наказом від 07 липня 2011 року був звільнений з роботи за ст. 40 КЗпП України, а 12 липня 2011 року відмовився від дачі пояснень щодо здійсненого прогулу та з отриманням і ознайомленням з наказом. Законне і обґрунтоване звільнення працівника з роботи не дає підстав для стягнення на його користь заробітної плати за вимушений прогул.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником роботодавцеві вимог про розрахунок. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На обов'язкове дотримання судами зазначених вимог закону звертає увагу Верховний Суд України у Постанові Пленуму №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Як вбачається з матеріалів справи, в день звільнення 07 липня 2011 року ОСОБА_4 не працював, з вимогою про розрахунок до роботодавця - відповідача по справі ДЮСШ «Олімпієць» (в даний час ДЮСШ «Чемпіон») взагалі не звертався, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 117 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 07 липня 2011 року по 03 квітня 2015 року в сумі 64 791 грн, апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова