Справа № 749/205/16-ц
Номер провадження 2/749/76/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. м. Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С

за участю секретаря Скорої Л.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорсі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права забудовника на ? частину новоствореного житлового будинку з надвірними будівлями та визнання права власності на ? частину будівельних матеріалів та обладнання,-

ВС Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та посилалася на те, що з 11.11.1989 року по 08.10.2014 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюб було розірвано,згідно рішення Щорського районного суду від 18.09.2014 року.

Позивачка вказала на те, що 27.09.1986 року ОСОБА_2 було подаровано житловий будинок АДРЕСА_1. Після одруження вони почали жити в старому будинку, а поруч на тій самій земельній ділянці розпочали будівництво нового будинку. Будівництво розпочали влітку 1990 року і 1995 році перейшли жити до нового будинку.

У 2010 році перебуваючи в шлюбі побудували гараж.

У 2015 році було зроблений новий технічний паспорт, так як в техпаспорті за 1994 рік є неточності. При будівництві житлового будинку вони відійшли від плану і тому план реального будинку не співпадає з планом будинку, який зображено в техпаспорті за 1994 рік.

ОСОБА_1 з ОСОБА_2 побудували житловий будинок, погріб під частиною будівлі, прибудову, гараж, убиральню і ганок.

Старий будинок поступово розбирали і на початку 2000 року розібрали повністю. Зараз його немає. Сарай залишився той самий, який перейшов до відповідача при даруванні йому житлового будинку з надвірними будівлями.

Житловий будинок з прибудовою та гараж після побудови не здані в експлуатацію.

Оскільки житловий будинок з прибудовою та надвірними будівлями (крім сараю) побудовані під час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 то вона вважає, що новостворений спірний будинок має належати їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки будинок не прийнятий до експлуатації і відповідно не зареєстрований у відповідних органах, позивачка не може здійснювати право власності у спільному майні.

В судовому засіданні позивачка просила визнання об'єктом права спільної сумісної власності новоствореного майна, а саме житловий будинок, погріб під частиною будівлі, прибудову, гараж, убиральню і ганок ( крім сараю), за адресою: м.Щорс, вул. 55 Стрілкової дивізії, буд.29 - залишити без розгляду.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Не заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.11.1989 року. Рішенням Щорського районного суду у справі № 749/1039/14 від 18.09.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно інформаційної довідки від 12.01.2016 року № 3 Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації,зазначено, що станом на 31.12.2012 року ОСОБА_2 має зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27.09.1986 року № 1445. В примітці вказано,що житловий будинок було знесено. Замість нього побудовано новий житловий будинок без дозволу на виконання будівельних робіт. Сарай експлуатується правомірно, рік забудови до 1992 року.

Згідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

В ч. 1 ст. 70 СК України вказано, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

В судовому засіданні було встановлено, що після шлюбу з позивачкою відповідач розпочав поруч з старим будинком , який належить йому на підставі договору дарування від 27.09.1986 року № 1445 на тій самій земельній ділянці будівництво нового будинку. Також вони побудували гараж, погріб під частиною будівлі, прибудову, убиральню і ганок. Старий будинок розібрали повністю. Однак будинок не був прийнятий до експлуатації і відповідно не зареєстрований у відповідних органах.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. А в ч. 3 цієї ж статті вказано, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що ОСОБА_1 згідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України надала суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, за можливе на підставі ч. 1 ст. 62 СК України, визнати за ОСОБА_1 права та обов'язки забудовника на 1/2 частину новоствореного майна, а саме житлового будинку, погрібу під частиною будівлі, прибудову, гараж, убиральню і ганок ( крім сараю) та право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ( крім сараю) за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 57,60,69,70, СК України, ст.ст. 182,331, 368 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права та обов'язки забудовника на 1/2 частину новоствореного майна, а саме житлового будинку, погрібу під частиною будівлі, прибудову, гараж, убиральню і ганок , за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання об'єктом права спільної сумісної власності новостворене майно, а саме житловий будинок, погріб під частиною будівлі, прибудову, гараж, убиральню і ганок , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1105 грн.81 коп.судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Чигвінцев М.С.