Справа № 372/1022/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного 03 вересня 2012 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений секретарем Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області і зареєстрований в реєстрі за № 28, в якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого виявилось, що він склав заповіт на користь ОСОБА_3 В обґрунтування позову позивач посилається на те, що підпис у заповіті не належить спадкодавцеві, не було дотримано порядку посвідчення заповітів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що про оспорюваний заповіт позивач дізнався після звернення до нотаріуса щодо прийняття спадщини за законом, оскільки він є єдиним сином спадкодавця, який за життя обіцяв залишити йому будинок, при посвідченні заповіту було порушено вимоги законодавства, підпис належить не спадкоємцю.

Представник відповідача Витачівської сільської ради Демяненко Л.А. проти позову заперечила, пояснила, що повноваження по вчиненню нотаріальних дій покладені на секретаря ради, вона не була очевидцем складення заповіту, пояснити недоліки у організації вчинення нотаріальних дій не змогла.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, посилаючись на те, що із померлим вона співмешкала, а потім одружилась, вони прожили 10 років, а позивач не допомагав батькові, заповіт було складено за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 проти позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість і неправильність висновку експерта.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому засіданні показали, що є сусідами спадкодавця, який проживав із відповідачкою, а позивач майже не спілкувався із батьком.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що є родичкою відповідача ОСОБА_3, у 2012 році була секретарем сільради, ОСОБА_4 особисто звернувся до неї і підписав заповіт на ім'я дружини, був у адекватному і дієздатному стані, у журналі також підписувався саме він, пояснити недоліки у організації вчинення нотаріальних дій не змогла.

Вислухавши відповідача, представників сторін, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належали будинок та земельна ділянка, які розташовані на АДРЕСА_1, що підтверджується довідками, характеристикою, матеріалами спадкових справ та визнається сторонами.

Позивач ОСОБА_11 є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, паспортом, матеріалами спадкових справ.

28 червня 2010 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3, яка проживала із ним та вела спільне господарство, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, довідкою.

03 вересня 2012 року секретарем Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_10, було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 28, заповіт, яким ОСОБА_4 заповідав відповідачеві ОСОБА_3 все своє майно, що підтверджується копією заповіту, матеріалами спадкової справи.

ОСОБА_4 на обліку у нарколога та психіатра не перебував, що підтверджується довідками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

03 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, після чого дізнався про зміст оспорюваного заповіту, що підтверджується матеріалами спадкової справи, витягом із спадкового реєстру.

Згідно висновку експерта № 19/4-05/382 від 22.09.2016 року за результатами проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи у двох примірниках заповіту ОСОБА_4 від 03.09.2012 року, зареєстрованих в реєстрі за № 28, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням.

При наданні правової оцінки спірним правовідносинам суд приймає до уваги наступне.

Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивач є спадкоємцем за законом, відповідач є спадкоємцем за заповітом стосовно майна померлого ОСОБА_4, між ними існують спірні правовідносини щодо спадщини.

Статтею 1257 ЦК України передбачений порядок визнання недійсним заповіту.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Сторони подавали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що вказує на те, що вони виявили волю щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Як зазначено вище, висновком судової почеркознавчої експертизи підтверджується те, що особисто заповідач (спадкодавець) ОСОБА_4 оспорюваний заповіт не підписував, тобто він особисто не давав розпорядження на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 6 п. 1.4. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Однак, у спірному заповіті, перед підписом від імені заповідача ОСОБА_4 відсутній будь-який запис останнього про вказану обставину, а призвіще, ініціали та всі інші відомості, окрім підпису, викладені за допомогою технічних засобів.

Суд також відмічає про наявність інших недоліків у організації нотаріального діловодства Витачівською сільською радою, зокрема журнал реєстрації вчинення нотаріальних дій, де в тому числі міститься запис про оспорювану нотаріальну дію, не прошитий, не пронумерований і не скріплений печаткою ради.

Вказані обставини у сукупності переконливо вказують на те, що посвідчення оспорюваного заповіту було вчинено із суттєвими порушеннями чинного законодавства.

Суд вважає висновок експертизи належним і допустимим доказом, який підтверджує те, що померлий не підписував заповіту, клопотань про призначення повторної експертизи ніким не заявлялось, іншими доказами його об'єктивність та достовірність не спростовано, тому саме цей доказ суд покладає в основу судового рішення.

Покази свідка ОСОБА_10 суд оцінбює критично і вважає їх такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки саме цей свідок як посадова особа посвідчувала заповіт, перебуває у родинних стосунках із відповідачем, тому є певною мірою зацікавленою у наслідках вирішення цього спору.

При цьому інші свідки та сторони не були очевидцями підписання заповіту, тому їх покази та доводи не спростовують викладених у висновку експертизи тверджень.

Суд вважає, що доводи позову узгоджуються із зібраними по справі доказами, а заперечення відповідача не грунтуються на матеріалах справи, належними і допустимими доказами не доведені.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд вважає, що відсутність у заповіті підпису заповідача вказує на відсутність його вільного волевиявлення заповідати все своє майно відповідачеві.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що під час судового розгляду встановлено порушення прав та законних інтересів позивача відносно спадщини його батька, тому вони підлягають судовому захисту, а обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів відповідає закону та відновлює його порушені права, оскільки дає можливість вирішувати питання про спадкування за законом.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та зібраних у справі доказах, відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України свої заперечення проти позову не довела належними і допустимими доказами, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати слід стягнути із відповідачів на користь позивача у рівних частинах відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 146, 154, 208, 212-214 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 36, 37, 203, 215, 225, 1233, 1234, 1235, 1247, 1251, 1257 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт, складений 03 вересня 2012 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений секретарем Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області і зареєстрований в реєстрі за № 28.

Стягнути з Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 863 грн. 65 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Кравченко