Справа № 2-1228/11
Провадження №:6/138/23/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 м. Могилів - Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Жикевич Т.Б.,

за участю секретаря Алєксєєвої І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчих листів, виданих у цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана вище заява, яка мотивована тим, зокрема, що рішенням суду від 24 червня 2010 року задоволено позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 1 090 954,97 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн. 04.08.2010 суд видав стягувачу виконавчі листи у даній справі, які були предявленні до примусового виконання.

27.06.2014 державним виконавцем виконавчі листи були повернуті стягувачеві.

Протягом часу з жовтня 2014 по даний час у Вінницькій дирекції Банку проводились скорочення персоналу та працівників Управління, на супроводженні яких знаходився борг ОСОБА_2 В квітні 2015 року було ліквідовано структурний підрозділ Вінницька обласна дирекція, в звязку з чим ОСОБА_1 пропустив строк для предявлення виконавчих документів для примусового виконання.

Враховуючи викладене стягувач звернувся до суду з вказаною вище заявою та просить поновити строк для предявлення до виконання дублікатів виконавчих документів у даній справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року заяву було задоволено, однак ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року ухвалу від 16 лютого 2016 року було скасовано, заяву направлено до Могилів-Подільського міськрайонного суду на новий розгляд.

Представник заявника надала суду заяву про розгляд даної заяви за її відсутності, в якій також зазначила, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі (Т.3, а.с. 178,179,187,188). В судовому засіданні 21.06.2016 представник стягувача просила суд задоволити вимоги заяви. Додатково надала суду пояснення та документи.

ОСОБА_2 та його представник в судові засідання жодного разу не зявились. ОСОБА_2 надав суду заяву про те, що при вирішенні даної заяви по суті він підтримує клопотання його представника, а також його письмові заперечення на заяву. До такої заяви додав заперечення на заяву та клопотання свого представника в якому він просив, зокрема, провести розгляд заяви стягувача за його відсутності і в задоволенні заяви відмовити, з підстав зазначених в його письмових запереченнях. В запереченнях представник зазначив, зокрема, що заявника не надано до матеріалів заяви доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку для предявлення дублікатів виконавчих листів до виконання (Т.3, а.с. 139-146).

Відповідно до ч.2 ст.371 ЦПК України, провів розгляд заяви у відсутності представників сторін спору та ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи та заяву, суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволені даної заяви, з таких підстав.

Згідно ч.1ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В ході судового розгляду заяви судом встановлено, що рішенням 24 червня 2010 року задоволено позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 1 090 954,97 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн.

04.07.2011 Могилів-Подільський міськрайонним судом Вінницької області позивачу видано три виконавчі листи у даній справі (Т.3, а.с. 80-82).

Виконавчі листи предявлялись до примусового виконання 05.11.2013, однак 27.06.2014 ВДВС Могилів-Подільського МУЮ, зокрема, виконавчий лист про стягнення боргу в сумі 136646 дол. США 08 центів (еквівалент в гривнях станом на 09.03.2010 1 090 954 97 грн.) повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». В мотивувальній частині постанови вказано, що наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника (проживають зареєстровані неповнолітні особи). Іншого майна на яке може бути звернуто стягнення у боржника не виявлено, при чому в постанові одночасно було зазначено, що він може бути предявлений повторно до виконання в строк лише до 27.06.2015 (Т.3, а.с.176).

Така ж інформація з приводу руху виконавчого провадження зазначена в листі № 4576/2-26/1 від 24.06.2016 Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС.

В подальшому, виконавчий лист про стягнення боргу було повторно предявлено до виконання, однак постановою державного виконавця від 09.10.2015, на підставі ст.ст. 22,24,п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, в звязку з пропуском строку для його предявлення (Т.3, а.с. 177).

На час набрання рішенням суду у даній справі законної сили та на час винесення вказаних вище постанов державним виконавцем чинним був Закон України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999 (з подальшими змінами).

Так, при вирішенні вимог заяви суд зважає на те, що згідно п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно строк виконання для судового рішення було передбачено протягом року. Разом з тим, ця ж норма вказувала на те, що такий строк застосовується, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 1 та 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» було передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання

перериваються , зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. А у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Тобто, строк подачі виконавчого листа до виконання в даному випадку було перервано шляхом його предявлення до виконання і враховуючи ту обставину, що його було повернуто стягувачеві строк слід обраховувати уже зважаючи на положення саме ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Як уже зазначалось вище в постанові державного виконавця від 27.06.2014 вказано, як причину для повернення виконавчого документа стягувачеві саме наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника, а також відсутність іншого майна у стягувача на яке можна було звернути стягнення.

Така підстава дійсно передбачалась п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, строк предявлення такого виконавчого листа для примусового виконання слід обраховувати саме з моменту закінчення дії заборони про яку вказав державний виконавець.

Як встановлено судом, та обставина, що в житлі належному боржнику проживають неповнолітні діти на день повторного предявлення виконавчого листа для примусового виконання та на день вирішення даної заяви не змінилась, оскільки як слідує з довідки № 760 від 24 жовтня 2016 року виданої головою квартального комітету № 5 «Центр», за адресою проживання боржника ОСОБА_2, а саме на пл. Соборна, 5а в м. Могилів-Подільському Вінницької області досі проживають члени його сімї, в тому числі і неповнолітній, а у 2014 році ще малолітній, син ОСОБА_3.

Тобто, строк предявлення виконавчого листа до виконання був перерваний та ще відповідно не минув, оскільки обставина про яку вказав державний виконавець в постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві і яка свідчила про наявність заборони для звернення стягнення на майно боржника не змінилась.

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Враховуючи викладене та положення вказаних вище норм суд вважає, що заявником не пропущено строк для предявлення для примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу у даній цивільній справі, а тому в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом, а ч.1 ст. 12 даного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

На підставі викладеного та ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV (з подальшими змінами), ст. 12 та п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII,керуючись ст.ст.14, 209, 210, 371 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчих листів, виданих у цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.Б.Жикевич