Справа пр. №2/756/922/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Великохацької В.В.
при секретарі - Приходько І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління патрульної поліції м. Києва, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації на транспортний засіб та визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя, -
У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління патрульної поліції м. Києва, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації на транспортний засіб та визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 03.10.2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за №2352.
Як стверджувала позивач, у 2013 році за час перебування у шлюбі нею та відповідачем ОСОБА_2 було придбано та зареєстровано на ОСОБА_2 автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску.
Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось, а тому шлюб між ними було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року.
ОСОБА_1 зазначила, що відповідач уже знаючи про те, що вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зняв з реєстрації автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, що належав подружжю на праві спільної сумісної власності, та перереєстрував його на іншого власника - свою матір ОСОБА_3
Позивач вказала, що на час продажу вищезгаданого автомобіля вони з відповідачем ОСОБА_2 перебували у шлюбі, тобто згода позивача на здійснення продажу автомобіля, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя була обов'язковою, однак ОСОБА_1 такої згоди не надавала.
За таких обставин, керуючись ст.ст.60,65 Сімейного кодексу України позивач просила суд скасувати реєстрацію права власності на автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску; визнати автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску.
До початку розгляду справи по суті представник позивача подала уточнену позовну, у якій просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, оформлений довідкою-розрахунком НОМЕР_6 від 02.07.2015 року; скасувати реєстрацію права власності на автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, на ОСОБА_3; визнати автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подав заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності останні до суду не подавали.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила.
За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за №2352 (а.с.7).
Судом встановлено, що у 2013 році за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі ними було придбано автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, який було зареєстровано на ОСОБА_2
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року у справі №2/756/7054/15 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2015 року автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, був знятий з реєстрації та перереєстрований відповідачем ОСОБА_2 на його матір ОСОБА_3, що підтверджується довідкою-рахунком НОМЕР_6 від 02.07.2015 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.9-10).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами тощо.

Зазначене вище майно було придбано відповідачем ОСОБА_2 за час шлюбу з позивачем, а відтак суд вважає автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно з ч.ч.1-3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За приписами ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Ч.2 ст.369 ЦК України передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Ч.1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна і сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом встановлено, що 02.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 без згоди позивача відчужив спірний автомобіль ОСОБА_3, що підтверджується довідкою-рахунком НОМЕР_6 від 02.07.2015 року, автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, автомобіль було відчужено за 64200,00 грн. (а.с.10).

Відповідно до п.п.12,14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

02.07.2015 року спірний автомобіль було зареєстровано з видачею свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та довідки-рахунку НОМЕР_6 від 02.07.2015 року (а.с.9-10).

Таким чином, суд приходить до висновку, що за час спільного проживання та перебування у шлюбі подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано спірний автомобіль (що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя), який було відчужено відповідачем ОСОБА_2 без письмової згоди позивача на укладення договору купівлі-продажу, відтак вказаний договір був укладений ОСОБА_2 без додержання вимог ст.65 СК України, а тому його слід визнати недійсним з моменту укладання та скасувати реєстрацію права власності автомобіля марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, на ОСОБА_3

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 563,60 грн. з кожного.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 215, 216, 236, 317, 321, 369 Цивільного кодексу України, ст.ст.60,65 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління патрульної поліції м. Києва, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації на транспортний засіб та визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та оформлений довідкою-рахунком НОМЕР_6 від 02 липня 2015 року.

Скасувати реєстрацію права власності автомобіля марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, на ОСОБА_3.

Визнати автомобіль марки "Hyundai Accent", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 563 (п'ятсот шістдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 563 (п'ятсот шістдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя В.В. Великохацька