Провадження № 2/582/84/16
Справа № 582/35/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі :

головуючого Жмурченко В.Д.

за участю секретаря Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Недригайлів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області про поновлення строку позовної давності та про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду для захисту свого порушеного права на земельну частку (пай) як члена ТОВ "Терн" Недригайлівського району Сумської області області та поновити їй строк звернення до суду. Крім того визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,7738 умовних кадастрових гектарів із земель запасу чи резервного фонду за межами населеного пункту на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задоволити, посилаючись на обставини справи викладені у позовній заяві та стверджені доданими матеріалами.

Представник Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.22).

Представник Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області ОСОБА_2 вимоги позивача визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 дізналася про порушене її право на земельну частку (пай) як члена сільськогосподарського ТОВ агрофірма "Терн" лише в грудні 2015 року коли ознайомилася з списком осіб яким, було надано право на земельну частку (пай) в ТОВ агрофірмі "Терн".

Судом встановлено, що 28 листопада 1995 року позивачка ОСОБА_1 була прийнята в члени ТОВ агрофірма «Терн» смт. Терни, Недригайлівського району Сумської області та одночасно її зарахували на посаду робітника ковбасного цеху зазначеного товариства.

19 грудня 1995 року, було створено комісію у ТОВ агрофірмі "Терн" з проведення внутрішньо господарського реформування об'єднання, з порядку паювання земель, та було затверджено списки на розподіл земельних паїв.

При вивченні у грудні 2015 року списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), з'ясувалось, що позивачку помилково не було включено у вище зазначені списки.

12 лютого 1996 року позивачка була переведена на роботу до Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області на посаду уповноваженої особи по призначенню субсидій.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підтвердили факт, що позивачка ОСОБА_1 працювала в ковбасному цеху ТОВ агрофірма "Терн" з 28 листопада 1995 року по 12 лютого 1996 року. З членів ТОВ агрофірма "Терн" не виключалась.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю».

Оскільки позивачка ОСОБА_1 на час проведення розпаювання земель та складання списків осіб, які мають право на земельну частку ( пай) була членом ТОВ агрофірма "Терн" смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, то вона мала право на земельну частку (пай) і її ім'я помилково не включено до списків та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 №5245-УІ, який набрав чинності 01 січня 2013 року внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або-у користування. Зокрема пунктом 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п.а ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Статтею 25 Земельного кодексу України передбачено утворення резервного фонду на період передачі земель у приватну власність, який повинен бути не меншим ніж 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ, організацій та громадянам, що були пропущені у списках на розпаювання земель КСП.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в п. 24 зазначає , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу,створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Судом було безспірно встановлено, що право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності ТОВ агрофірма "Терн" було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) в землях Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що буде підставою для виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власниці земельної частки (паю), із вказаних земель колективної власності, або земель запасу чи резервного фонду за межами населеного пункту на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області.

Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі, є обґрунтованим тому його слід задоволити та поновити строк звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,15,59,60,174 ч.4, 212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 5, 152 ч. 3 п. а) ЗК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, ст.ст.22,23 Земельного кодексу Українив редакції від 13 березня 1992 року, ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду .

Позов ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності та про визнання права на земельну частку (пай) задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 2,7738 умовних кадастрових гектарів із земель запасу чи резервного фонду за межами населеного пункту на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області.

Це рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_6