Справа № 147/136/16-ц Провадження № 22-ц/772/1845/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Жданкіна В.В., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватно-орендного підприємства «Зоря» про припинення договору оренди землі та за зустрічним позовом Приватно-орендного підприємства «Зоря» до ОСОБА_2 про стягнення витрат на незавершене виробництво,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила припинити договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та ПОП «Зоря», зареєстрований 12 травня 2008 року у Вінницькій регіональній філії ДЗК за № 52. Такі вимоги позивач мотивувала тим, що ОСОБА_4 є її дідом, який помер 7 жовтня 2014 року. Останньому на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,2125 га, яка розташована на території Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та є предметом вказаного договору. На підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на зазначену земельної ділянку. ОСОБА_2, як новий власник, звернулась до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору у звязку зі зміною власника предмета договору та небажанням у подальшому здавати земельну ділянку в оренду. Однак, ПОП «Зоря» залишило її заяву без задоволення. Позивачка зазначила, що даним договором оренди порушується її право розпоряджатись спірною земельною ділянкою, і вказані обставини стали підставою для звернення її до суду за захистом своїх прав, які вона вважає порушеними.

У лютому 2016 року відповідач звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що ПОП «Зоря» користується спірною земельною ділянкою на підставі вказаного договору і є добросовісним землекористувачем, підстав для припинення договору не вбачає. У випадку задоволення первісного позову просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати на незавершене виробництво у сумі 6 004 грн. 61 коп., що включає в себе оранку землі та внесення добрив.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року у задоволенні вказаних позовів відмовлено.

Фактично не погодившись із ухваленим рішенням у частині відмови у задоволенні первісного позову, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

З огляду на положення ст. 303 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає перегляду щодо його законності та обґрунтованості в частині вирішення по суті позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 травня 2015 року державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, являється власником земельної ділянки площею 2,2125 га в межах згідно з планом, розташованої на території Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-9).

Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії І-ВН №002713 та була передана ним ПОП «Зоря» в оренду строком на 10 років згідно договору оренди землі без дати, зареєстрованого у Вінницькій філії Центру ДЗК 12.05.2008 року за №52 (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, керуючись статтями 6, 627, 770, 1216, 1219 ЦК України, статтями 93, 141 ЗК України, статтями 1, 15, 31 Закону України «Про оренду землі», виходив із того, що згідно пункту 40 спірного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є (не є) (непотрібне закреслити) підставою для зміни умов або розірвання договору. У примірнику договору оренди землі, наданого суду для огляду, запропонованого закреслення не має. Тому, враховуючи презумпцію переходу права оренди у порядку спадкування, згідно ч.5 ст. 93 ЗК України, зазначений договір не містить такої підстави його припинення як смерть орендодавця. Таким чином, смерть фізичної особи орендодавця не є підставою для припинення договору оренду земельної ділянки, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обовязки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до посилань на те, що спадкування вказаної земельної ділянки, і зміна у звязку із цим орендодавця за зазначеним договором, є підставою для припинення договору, оскільки, як вірно зазначив суд, сторонами спірного договору умови його розірвання з підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не погоджено, внаслідок спадкування вказаної земельної ділянки до позивача перейшли й обовязки щодо виконання умов договору її оренди.

Вказані твердження апелянта та всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом, та до індивідуального трактування норм матеріального права, однак не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, відхилити, рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Жданкін

ОСОБА_5