Справа № 136/1360/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" листопада 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого - судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи позов тим, що 23 липня 2005 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб. У період шлюбу, 27.07.2007 року ними було придбано за договором купівлі - продажу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, Вінницької області, стороною цього договору зазначено відповідача. 21.09.2010 року на ім'я відповідача було видано Державний акт на земельну ділянку площею 0,0823 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована також по АДРЕСА_1, Вінницької області. 03.08.2016 року їх шлюб було припинено за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області, яке набрало законної сили 16 серпня 2016 року. Шлюбний договір між ними не укладався, а добровільно дійти згоди щодо поділу набутого ними спільного майна вони не змогли, отож позивач просить суд здійснити поділ майна їх як подружжя, що є об'єктом спільної сумісної власності та вирішити питання понесених нею судові витрати в сумі 743 грн. 73 коп. пов'язаних із сплатою судового збору.

В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд їх задовольнити у заявленому обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився на розподіл їх спільного сумісного майна із позивачем по ? частці кожному.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та оцінивши усі зібрані у справі докази, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2005 року, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб було припинено за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 03.08.2016 року, яке набуло законної сили 16.08.2016 року.

27.07.2008 року відповідно до Договору купівлі - продажу ОСОБА_2 набув у власність цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, Вінницької області. Вказаний житловий будинок відповідно до Реєстраційного посвідчення 31.07.2007 року КП «Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано за ОСОБА_2. Належність майна ОСОБА_2 доведено і технічним паспортом (а.с.13-17).

21.09.2010 року на ім'я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, на підставі рішення Липовецької міської ради 30 сесії 5 скликання від 06.10.2009 року, земельна ділянка площею 0,0823 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, місце її знаходження: АДРЕСА_1, тобто для обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Сторонами визнано, що вказане майно придбане в період шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).

Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч. 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Зокрема, у відповідності з ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з положеннями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так, у п. 23 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України звернуто увагу судів на те, що при вирішенні спорів між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено та сторонами цього спору не заперечувався обсяг нажитого майна за час шлюбу, яке є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу між ними.

При цьому, суд враховує, що між сторонами шлюбний договір не укладався, домовленості між ними щодо визначення часток у спільній сумісній власності майна не досягнуто, сторони не вчинили жодних дій щодо реального поділу нажитого майна, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані.

Крім цього, суд бере до уваги, що відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення.

За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вказана позиція має місце у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі".

Приймаючи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому присуджує понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 743,43 грн. з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.60, 68 - 72 СК України, ст.365, 368, 372 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 N 11, ст.3, 10, 11, 58-61, 88, 158, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частку житлового будинку - «А», загальною площею 98,3 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м. із прибудовою «А1», верандою «а», ганком та господарськими будівлями: сарай «Б», погріб «п/Б», гараж «б 2», сарай «б 3», убиральня «Д», огорожа «№1», хвіртка «№ 2», та на ? частку земельної ділянки, площею 0,0823 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1, Вінницької області.

Припинити право спільної сумісної власності на вищевказане майно та вважати його спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 743, 73 (сімсот сорок три гривні 73 коп.) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко