Справа №583/3479/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/614/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області,

про визначення місця проживання дитини, встановлення піклування та призначення піклувальника

та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області,

про встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця свого проживання з ОСОБА_4 та встановлення піклування з визначенням і призначенням піклувальником ОСОБА_4 Ці вимоги мотивує тим, що батьки у 2011 році в судовому порядку розлучилися, з відповідача стягнуто аліменти на його утримання. Відповідач постійно зловживав алкогольними напоями, байдуже ставиться до нього, не цікавиться його життям та проблемами, фактично проживає з співмешканкою за іншою адресою. Наступного дня після задоволення судом позову відповідача про поділ майна подружжя його матір ОСОБА_12 знайшли повішеною. Відповідач після смерті матері чинить йому перешкоди в користуванні будинком, в звязку з чим він став постійно проживати з його бабою ОСОБА_4, яка має бажання і можливість утримувати та виховувати його, тобто бути піклувальником.

16 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 та просила встановити піклування над внуком, визначити й призначити її його піклувальником, а також стягувати з 08 жовтня 2015 року з відповідача на її користь аліменти на утримання внука до досягнення ним повноліття і припинити їх стягнення на користь померлої матері внука, відкликавши виконавчий лист.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною бабою ОСОБА_3 та матірю ОСОБА_12, після смерті якої внук став постійно проживати у позивачки. Відповідач за життя своєї дружини аліменти на користь сина не сплачував, а після її смерті належного батьківського піклування відносно рідного сина не проявляв, проживає окремо від нього, між сторонами не існує домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, а тому просить вимоги задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 та позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, піклування та призначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_3

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 та позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 1300 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення в частині незадоволених вимог їх позовів, неповне зясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять в оскаржуваній частині рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Зазначають, що вимоги про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з ОСОБА_4 відповідач визнав, а орган опіки та піклування і прокурор ці вимоги підтримали, проте, суд цього не врахував та порушив ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Висновок суду про те, що права неповнолітнього не порушені є передчасним. Відмовою у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів суд сприяє відповідачу у подальшій їх несплаті.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_13, третіх осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_12 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 6).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення сином повноліття, а на підставі рішення цього ж суду від 20 червня 2011 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 розірвано (т. 1 а.с. 8, 210).

Після розлучення батьків ОСОБА_3 залишився проживати з матірю по вул. Горького, 126 у м. Охтирка, де й зареєстрований.

Після смерті його матері ОСОБА_12, яка померла 08 жовтня 2015 року, він став проживати з ОСОБА_4 у м. Охтирка по пров. Польовий, 8, яка є його бабою та матірю померлої. За вказаною адресою місце свого проживання не реєстрував (т. 1 а.с. 9, 234).

ОСОБА_4 зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з чоловіком ОСОБА_14, сином ОСОБА_10, донькою ОСОБА_11 та внуком ОСОБА_15 (т.1 а.с. 26).

Будинок, в якому вона проживає, належить в рівних частках її чоловіку та сину й складається з 4 жилих кімнат, загальною площею 86,5 кв.м. (т. 1 а.с. 20-25).

З висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради № 01-13/37 від 11 січня 2016 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає можливим визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 за місцем проживання його баби ОСОБА_4 по пров. Польовий, 8 у м. Охтирка, встановити піклувальника та призначити ОСОБА_4 піклувальником над дитиною (т. 2 а.с. 22-23).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визначення його місця проживання з ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що спір між позивачем та його батьком, відповідачем у справі, щодо місця проживання відсутній, ОСОБА_3 на момент звернення до суду досяг 14-річного віку і самостійно обрав місцем свого проживання місце проживання ОСОБА_4, тому з огляду на положення ст. 160 СК України, ст. 29 ЦК України та положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Як вірно встановлено місцевим судом, спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з приводу визначення місця проживання неповнолітнього відсутній, відповідач не заперечує вибір сина стосовно місця його проживання з ОСОБА_4

Частинами 1, 2, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Перелік обмежень вільного вибору місця проживання визначений ст.13 цього Закону.

Зняття з реєстрації місця проживання осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування (абз. 3 ст. 7 Закону).

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 СК України передбачено право дитини, над якою встановлено піклування, на проживання в сімї піклувальника.

З огляду на зазначене вбачається, що ОСОБА_3, який досяг 14-річного віку та має зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_5, скориставшись як правом на вільне обрання собі місця проживання, так і на проживання в сімї піклувальника, самостійно обрав також місцем свого проживання й місце проживання його піклувальника ОСОБА_4 Факт місця проживання позивача в сімї піклувальника підтверджується довідкою виконкому Охтирської міської ради №152 від 22.12.2015 року (а.с.234) .

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено право кожної особи звернутися до суду в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин та враховуючи, що права неповнолітнього ОСОБА_3 на проживання в сімї ОСОБА_4, відповідачем не оспорюються і не порушуються, перешкоди у реалізації цих прав, у тому числі і з питань зняття з реєстрації місця проживання, ним не чиняться і судом не встановлені, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для їх захисту.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення аліментів з відповідача, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні.

Проте місцевим судом при вирішенні цієї частини позовних вимог допущено порушення вимог процесуального закону з огляду на наступне.

Так, місцевим судом вірно встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2011 року стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 на утримання ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття. Це рішення набрало законної сили та виконується у примусовому порядку.

Встановлено також і обставину смерті ОСОБА_12, на користь якої стягнуто аліменти на утримання її сина, а також зазначено норми матеріального і процесуального законів, якими врегульовано питання виконання судового рішення у випадку смерті стягувача, зокрема суд послався на ст. 378 ЦПК України згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Однак, встановивши зазначені обставини та дійшовши вказаних висновків, суд не врахував вимог ч. 2 ст. 247 СК України, згідно з якими встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.

Пунктом 4.9 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 визначено, що суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних.

Згідно з п. 4.10 вказаних Правил піклувальник має право одержувати зазначені в п. 4.9 цих Правил суми і витрачати їх на утримання осіб, що перебувають під піклуванням, якщо цього вимагають інтереси зазначених осіб.

Положеннями ч. 3 ст. 69 ЦК України, ч. 4 ст. 249 СК України передбачений обовязок піклувальника вживати заходи щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

З вимог ч.2 ст. 39 ЦПК України вбачається, що піклувальники є законними представниками своїх підопічних та можуть захищати у суді їх права, свободи та інтереси.

З огляду на вказане вбачається, що ОСОБА_4, як законний представник ОСОБА_3, у розумінні вимог ст. 378 ЦПК України є правонаступником померлого стягувача, а відтак спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішений 30 березня 2011 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення аліментів підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, у цій частині, з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З урахуванням зазначеного, а також того, що позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з 08.10.2015 року та відкликання виконавчого листа з ВДВС Охтирського МРУЮ, є похідними від вирішення вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції правильно відмовив у їх задоволенні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205, ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 310, п. 3 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року в частині вирішених позовних вимог до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з ОСОБА_4 залишити без змін.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року, в частині вирішених позовних вимог про стягнення аліментів, скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: