Справа №173/1256/16-ц
Провадження №2/173/692/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів внаслідок безпідставно отриманого майна ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про стягнення коштів внаслідок безпідставно отриманого майна до відповідача ОСОБА_2, згідно якої просить стягнути з відповідача на її користь 17720.00 грн.. вартість належної їй на праві власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 посилаючись на наступне: вона була співвласником квартири АДРЕСА_1, в якій їй належала 1/5 частка. Іншими співвласниками квартири в рівних частках, по 1/5 кожен, були відповідач, її мати, та їх двоє неповнолітніх дітей.

12.07.2016 року за згодою всіх співвласників та дозволу органу опіки та піклування в м. Вільногірську Дніпропетровської області, між ними та гр. ОСОБА_3, було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири АДРЕСА_1., в якій їй належала 1/5 частка, який посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського нотаріального округу Дніпропетровської області - Савєлєвою Галиною Василівною.

Експертна оцінка вищезазначеної квартири становить 88600.00 грн.

Таким чином вартість 1/5 частки складає 17720 грн. Розрахунок за квартиру було здійснено в два етапи. Спочатку покупець ОСОБА_3, сплатив аванс за квартиру, який забрала її мати ОСОБА_5, ( Її частка та частка дітей)

12.07.2016 року у момент складання договору купівлі-продажу квартири та посвідчення його у нотаріуса, покупець сплатив залишок за квартиру - вартість її частки та частки відповідача, Дану суму повністю забрав собі відповідач, який своїми діями позбавив її можливості отримати грошові кошти - вартість належної їй 1/5 частки квартири.

Відповідач не має наміру повертати їй зазначені грошові кошти в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що при купівлі квартири покупець ОСОБА_3, спочатку дав її матері завдаток за квартиру в сумі приблизно 40000 грн. Дані кошти мати віддала як передоплату за будинок, який вони мають намір купити. У нотаріуса при підписанні договору покупець поклав на стіл 1000 доларів США, дану суму забрав собі відповідач. Пояснивши, що в іншому разі він договір купівлі-продажу не підпише. Потім оформивши договір, вони всі вийшли від нотаріуса і відповідач сказав, що її частку він повертати не має наміру.

Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, просять відмовити позивачу у задоволення позовних вимог при цьому відповідач пояснив, що про продаж квартири та про те, що він повинен підписати договір купівлі-продажу він дізнався не відразу, а вже коли потрібно було підписувати договір. Як не знав і що мати позивачки отримала задаток та в якій сумі. З ним ніхто не домовлявся про те, що він буде щось мати від продажу даної квартири. Тому в нотаріуса він дійсно сказав, що договір підписувати не буде, якщо з ним не розрахуються за належну йому частку. Так, він отри мав від покупця 1000 доларів США. Вважає, що ці гроші є його, так як йому належить частка в квартирі, і крім того неповнолітні діти на той час проживали та в даний час також проживають разом з ним. Вони також мають право на грошові кошти, а він як законний представник їх дітей їх отримав. Дані кошти він витратив на погашення кредиту, на власні потреби та потреби дітей.

Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснив, що у позивачки склалась хибна думка про те, що кошти за належну їй частку в квартирі отримав саме його довіритель. Так як позивачем визнається той факт, що розрахунок за квартиру здійснювалось в два етапи. При цьому його довіритель отримав лише 1000 дол. США. На той час курс гривні до долара США складав 24000 грн. Виходячи із експертної оцінки відповідачу належить вартість 1/5 частини квартири в сумі 17720 грн. Таким чином, із 24000 грн., його частка складає 17720 грн. Інші кошти також належать йому, так як малолітні діти проживають разом з ним та він є їх законним представником. Тому позивач повинна була звернутись з такими вимогами до своєї матері, а не до відповідача.

Вислухавши осіб, що приймали участь у судовому засіданні, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами.

Судом встановлено, що 12.07.2016 року було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1. Відповідно до умов даного договору продавцями квартири були: відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_5, яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, та ОСОБА_7, та позивачка ОСОБА_1, а покупцем був ОСОБА_3

В даному договорі також зазначається, що продавцям ОСОБА_2, ОСОБА_5,. ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (по 1/5 частині кожному) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.03.2008 року за № 54-р-08 виконавчим комітетом Вільногірської міської ради. Право власності зареєстроване КП « Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірська»

Згідно умов даного договору зазначено, що оціночна вартість відчужуваної квартири складає 88659 грн., та продаж вчинено за дану ж суму. А покупці та продавці своїми підписами підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру і не мають до покупця буд-яких претензій фінансового характеру.

Таким чином, вартість 1/5 частини, що належить кожному із співвласників даної квартири складає 88659 грн ., : 5осіб = 17731.8 грн.

Сторони в судовому засіданні підтвердили факт, що розрахунок за квартиру був здійснений в два етапи. Спочатку покупець надав завдаток за квартиру матері позивачки ОСОБА_5, а потім при підписанні договору купівлі продажу він ще надав 1000 дол. США, які забрав ОСОБА_2 Дані факти сторонами визнаються, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Свідок ОСОБА_5,. в судовому засіданні пояснила, що вона вважає дану квартиру своєю, так як цю квартиру їй подарували батьки. А при приватизації, квартира була приватизована на всіх зареєстрованих там осіб в тому числі і на її чоловіка та дітей. Коли вона домовлялась з покупцем про продаж даної квартири продавець спочатку надав їй завдаток 40000 грн., а потім 1000 дол. США віддав у нотаріуса при підписанні договору, поклавши гроші на стіл. Ці гроші забрав ОСОБА_2,. та поклав собі в кишеню. При підписанні договору вона виступала як законний представник своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6, та ОСОБА_7 Діти останні три місяця живуть у батька, але приходять також і до неї. З коштів, які вона отримала як завдаток за квартиру, 5400 грн., вона дала позиваці на погашення кредиту. Останню суму внесла як завдаток за будинок, який вона має намір купити, та проживати там разом з дітьми.

Таким чином показаннями свідка ОСОБА_5,. також підтверджується те, що суму 1000 дол. США при підписанні договору купівлі-продажу квартири отримав відповідач ОСОБА_2

Яка сума була отримана ОСОБА_5,. як завдаток, крім її пояснень та пояснень доньки ніякими доказами не підтверджується. Позивач та свідок ОСОБА_5,. пояснюють що це було 40000 грн. Але виходячи з офіційного курсу гривні до долара США на час укладання договору, отримана сума за квартиру буде меншою від експертної оцінки її вартості та визначеної в договорі суми за яку було вчинено купівлю-продаж даної квартири.

Проте при розрахунку суми, яка належить кожному із співвласників квартири. суд ви ходить із суми, зазначеної в договорі купівлі-продажу, за яку було вчинено продаж квартири АДРЕСА_1. Відповідно вартість частки, що належить кожному із співвласників складає 17731.8 грн., відповідно до наведеного вище розрахунку.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілих, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Виходячи з вищевикладеного та положень ст. 1212 ЦК України судом встановлено, що в результаті вчинення правочину купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 відповідач та ОСОБА_5,. як сторони цього правочину отримали грошові кошти від покупця. Дані кошти вони отримали на законній підставі, виходячи із умов правочину, який на сьогоднішній день недійсним не визнаний.

Проте крім ОСОБА_2, та ОСОБА_5,. учасником даного правочину та співвласником проданого майна була і позивач ОСОБА_1, яка на час укладення договору була повнолітньою та виступала як сторона даного договору від свого імені. Тому позивач також мала права на отримання грошових коштів за свою частку у проданій квартирі. Відповідно до наведеного вище розрахунку її частка складає 17731.8 грн. Доказів того, що ОСОБА_1, отримала будь-які кошти при продажі квартири суду не надано. Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які отри мали кошти від покупця при укладенні договору купівлі-продажу квартири, отримали і грошові кошти які належать ОСОБА_1 Відповідно частка грошей, що належить ОСОБА_1, та яка отримана ОСОБА_2,. та ОСОБА_5, отримана ними без достатньої правової підстави, так як дані кошти їм не належать.

Тому правовідносини, які склались між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, по поверненню отриманої за правочином грошової суми, є позадоговірними та на них поширюються норми ст. 1212 ЦК України.

Вирішуючи питання, в якій сумі підлягає відшкодування безпідставно отриманих грошових коштів, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, від купівлі-продажу квартири отримав від покупця 1000 дол. США .

Станом на 12.07.2016 року, тобто на час укладання договору, офіційний курс гривні до Долара США за даними НБУ України складав 24.85 грн., до 1 дол. США. Відповідно ОСОБА_2,. отримано грошові кошти в сумі 24850 грн., з розрахунку (24.85 грн., Х 1000 дол. США)

З даної суми частка самого ОСОБА_2,. складає 17731.8 грн. Відповідно сума безпідставно отриманих ним коштів складає 24850 грн., - 17731.8 грн., = 7118.2 грн.

Дана сума на думку суду і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується іншої частини грошової суми, яка належить позивачу, як вартість її частки у проданій квартирі, то вимоги про її стягнення вона повинна заявити до ОСОБА_5, своєї матері, яка отримала іншу частину грошових коштів за продану квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги в зазначеній вище частині суд не враховує посилання відповідача на те, що грошові кошти, які він отримав зверху належної йому частки у спірній квартирі є грошовими коштами його малолітніх дітей, ОСОБА_7, та ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Так, відповідачем подані докази того, що діти ОСОБА_7, та ОСОБА_6,. проживають разом з відповідачем, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов від 14.09.2014 № 288 та 3259 від 06.09.2016 року.

Проте за умовами договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2016 року законним представником дітей ОСОБА_6, та ОСОБА_7, виступала ОСОБА_5, і будь-яких заперечень з цього приводу відповідачем ОСОБА_2,. не висувалось. відповідно ОСОБА_5,. як законний представник неповнолітніх дітей за даним договором і мала право на отримання грошових коштів від покупця, що складають вартість належних їм часток у проданій квартирі. Крім того за час, що минув з моменту укладення договору купівлі-продажу, відповідач ОСОБА_2, не звертався до ОСОБА_5, щодо повернення йому грошових коштів, які припадають на частку неповнолітніх дітей, так як хоч ним і отримана грошова сума в частці більшій за ту, що складає його долю, але ця сума є меншою від частки, яка б складала долю відповідача та двох малолітніх дітей ОСОБА_6,. та ОСОБА_7

Не враховуються судом і посилання представника відповідача на те, що в договорі зазначається, що сторони не мають претензій одна до одної з приводу розрахунку за продану квартиру. Так як в договорі зазначено, що продавці не мають таких претензій до покупця, і їх дійсно до покупця у них претензій не має. Дані претензії у позивача виникли до відповідача, які виступали як одна сторона договору, про що в договорі-купівлі-продажу будь-яких застережень немає.

Також позивач та свідок ОСОБА_5,. в судовому засіданні пояснювали, що діти періодично бувають і у матері і мати приймає участь у їх утриманні та матеріальному забезпеченні. Дані пояснення на думку суду підтверджується і тим фактом, що відповідач будь-яких доказів того, що мати не утримує їх спільних дітей суду не надав. Заходів , спрямованих на стягнення з ОСОБА_5,. аліментів на утримання дітей не вчиняв.

Відповідно, виходячи з умов договору купівлі-продажу квартири за яким саме ОСОБА_5, діяла як законний представник неповнолітніх дітей, на думку суду саме вона повинна була отримати грошові кошти від продажу квартири, в частиках, що належать неповнолітнім ОСОБА_7, та ОСОБА_6

Безпідставними суд вважає і посилання ОСОБА_5, на те, що дана квартира повністю належить їй, як подарована її батьками, так як з умов договору купівлі - продажу вбачається. що право власності на продану квартиру у ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_1,. виникла на підставі приватизації цієї квартири, а не на підставі її дарування ОСОБА_5

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України та враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені частково, суд вважає, що понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та надання правової допомоги також підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача частково. А саме: позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., на відшкодування даних витрат суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 250 грн., а за надання правої допомоги, позивачем сплачено 250 грн., що підтверджується квитанцією адвоката, з даної суми на думку суду позиваці підлягає відшкодування 100 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 350 грн., на відшкодування понесених нею судових витрат.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів внаслідок безпідставно отриманого майна - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7118 грн., 20 коп., в рахунок вартості належної ОСОБА_1 1/5 частки квартири АДРЕСА_1, отриманих ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 12 липня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 350 грн., (250 грн., +100 грн.) на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору та надання правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У випадку подання апеляційної скарги рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване чи змінене

Суддя Петрюк Т.М,