Провадження № 22-ц/780/1991/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 07.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про відшкодування збитків, завданих злочином ,-

ВСТАНОВИЛА:

Угрудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем було укладено депозитні договори № 013-28511-310510 від 31.05.2010 року та № 015-28511-310510 від 31.05.2010 року. По закінченню терміну дії договорів відповідач відмовився повертати кошти. За фактом шахрайства відносно вкладників банку було відкрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за звинуваченням працівника банку ОСОБА_3 у вчиненні злочину. Матеріали провадження розглядалися Білоцерківським міськрайонним судом де вирішувалися цивільні позови потерпілих щодо стягнення коштів.

Просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом в розмірі 198731,63 грн., інфляційні втрати 103576,74 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань 1471,66 грн., 3% річних 18951,85 грн., що разом становить 322 731,88 грн..

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Судом встановлено, що 31 травня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 013-28511-310510 «Коло друзів (коло 4)» на суму 28500грн., строк дії договору по 27 листопада 2010 року.

09 листопада 2011 року ОСОБА_3 заволоділа вкладом, підробивши заяву на видачу готівки № 29650714.

31 травня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 015-28511-310510 «Коло друзів (коло 4)» на суму 108 800 грн., строк дії договору по 5 червня 2011 року.

9 листопада 2011 року ОСОБА_3 заволоділа вкладом, підробивши заяву на видачу готівки № 29650618.

По факту шахрайства відносно вкладників банку було відкрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0006086 від 30 вересня 2014 року, за звинуваченням працівника банку ОСОБА_3 у вчиненні злочину.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 10 листопада 2011 року ОСОБА_3, працююча заступником начальника Білоцерківського відділення АТ «Дельта-банк», була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.3,4,5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Вирок набрав законної сили 23.06.2015.

Цивільний позов ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди був задоволений частково, стягнуто з ПАТ «Дельта-банк» за договорами банківських вкладів суми вкладів за депозитними договорами, що підтвердив позивач, в решті вимог відмовлено. Вимоги щодо відшкодування збитків, завданих неповерненням коштів у встановлені договорами строки, позивач не заявляв.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що вимоги позивача щодо відшкодування збитків, завданих злочином, саме з ПАТ «Дельта-банк» не підлягають задоволенню, оскільки списання коштів з рахунка клієнта здійснювалося на підставі підробленої заяви особи, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому неможливо застосовувати загальні норми законодавства, на які посилається позивач, здійснюючи розрахунок відсотків, пені, інфляційних втрат, 3% річних, які стягуються в звязку з простроченням винною особою (банком) виконання грошового зобов'язання.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.»

Ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Посилання апелянта, що банк повинен нести відповідальність відповідно до вимог ст.1073 ЦК України, яка передбачає, що у разі безпідставного списання банком коштів з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з рахунку клієнта відповідальність за заподіяну шкоду покладається на банк, котрий зобовязаний негайно зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта та відшкодувати заподіяні збитки не заслуговують на увагу, оскільки що спір між сторонами виник спір не з приводу невиконання банком договірних зобов'язань, а з приводу заподіяння шкоди особистому майну позивача злочином і порядок відшкодування заподіяної неправомірними діями шкоди регулюється нормами глави 82 ЦК України.

В позовній заяві на обґрунтування вимог до банку про відшкодування шкоди позивач посилався на те, що шкода заподіяна працівником банку під час виконання трудових обовязків і банк повинен відшкодувати шкоду заподіяну злочином та обґрунтовував позов невиконанням договірних зобовязань за захистом яких позивач не позбавлений прав звернутись у передбаченому законом порядку.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: