У х в а л а

іменем україни

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, служба у справах дітей Вінницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»; банк) звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило:

- звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09 серпня 2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3, посвідчений 21 травня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 2581, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2008 року, для задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк», що виникли на підставі кредитного договору від 20 травня 2008 року № 037-2008-1574, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, у розмірі 81 745,00 швейцарських франків, з яких прострочена заборгованість з кредиту - 13 998,61 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 35 695,49 швейцарських франків, несплачені базові відсотки - 22 125,15 швейцарських франків, несплачені підвищені відсотки - 9 925,75 швейцарських франків. Весь борг в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ станом на 19 березня 2014 року становить 930 642 грн 30 коп., з яких прострочена заборгованість з кредиту - 159 369 грн 98 коп., сума дострокового стягнення кредиту - 406 382 грн 45 коп., несплачені базові відсотки - 251 888 грн 20 коп., несплачені підвищені відсотки - 113 001 грн 69 коп., у тому числі для задоволення вимог за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року у справі № 2-517/2010 р. на загальну суму 425 609 грн 05 коп.;

- предмет іпотеки реалізувати шляхом проведення прилюдних торгів; за відсутності пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; за початковою ціною, що буде визначена згідно незалежної експертної оцінки при виконанні даного рішення;

- виселити та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 20 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 037-2008-1574, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 51 000,00 швейцарських франків строком до 10 травня 2021 року зі сплатою 9,95 % процентів річних, у забезпечення виконань зобов'язань, за яким між банком та ОСОБА_3 21 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є вказана вище квартира.

Позивач вказував, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 423 659 грн 05 коп., з яких 371 925 грн 55 коп. - заборгованість за кредитом, 47 730 грн 52 коп. - сума несплачених процентів, 4 002 грн 98 коп. - сума підвищених процентів за користування кредитом.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 19 березня 2014 року утворилася заборгованості у розмірі 81 745,00 швейцарських франків, з урахуванням рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року, яке боржником не виконано, банк просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, посвідчений 21 травня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу РудикЛ.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2581, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2008 року, посвідченого 20 травня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2556; зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2904814, що підтверджується витягом № 5950868 від 20 травня 2008 року, та зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 21 травня 2008 року в реєстровій книзі № 455 за реєстровим № 37, для задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк», що виникли на підставі кредитного договору від 20 травня 2008 року № 037-2008-1574, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, в розмірі 81 745,00 швейцарських франків, з яких прострочена заборгованість по сумі кредиту - 13 998,61 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 35 695,49 швейцарських франків, несплачені базові відсотки - 22 125,15 швейцарських франків, несплачені підвищені відсотки - 9 925,75 швейцарських франків, що всього в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ станом на 19 березня 2014 року становить 930 642 грн 30 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 159 369 грн 98 коп., сума дострокового стягнення кредиту - 406 382 грн 45 коп., несплачені базові відсотки - 251 888 грн 20 коп., несплачені підвищені відсотки -113 001 грн 69 коп., у тому числі і для задоволення вимог за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року у справі № 2-517/2010 на загальну суму 425 609 грн 05 коп. Реалізацію предмета іпотеки вирішено здійснити шляхом проведення прилюдних торгів; за відсутності пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; за початковою ціною, що буде визначена згідно незалежної експертної оцінки при виконанні вказаного рішення.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09 березня 2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 07 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, заочне Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, виходили з того, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 81 745,00 швейцарських франків, з урахуванням рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року, яке боржником не виконано, а тому, застосувавши вимоги Закону України «Про іпотеку», дійшли висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 037-2008-1574, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 51 000,00 швейцарських франків строком до 10 травня 2021 року зі сплатою 9,95 % процентів річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений 21 травня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 2581, за умовами якого відповідачка передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 25-27).

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 423 659 грн 05 коп., з яких 371 925 грн 55 коп. - заборгованість за кредитом, 47 730 грн 52 коп. - сума несплачених процентів, 4 002 грн 98 коп. - сума підвищених процентів за користування кредитом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на неналежне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитом, у зв'язку із чим станом на 19 березня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 81 745,00 швейцарських франків, що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ станом на 19 березня 2014 року становить 930 642 грн 30 коп., з яких: прострочена заборгованість з кредиту - 159 369 грн 98 коп., сума дострокового стягнення кредиту - 406 382 грн 45 коп., несплачені базові відсотки - 251 888 грн 20 коп., несплачені підвищені відсотки - 113 001 грн 69 коп., до якої також зарахована сума за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2010 року про дострокове стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 425 609 грн 05 коп., у зв'язку з чим просив звернути стягнення на майно, виселивши відповідачів зі зняттям їх з реєстрації.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» колегія суддів суду касаційної інстанції приходить до висновку, що у розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1239цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Проте суд першої інстанції прийняв рішення, зокрема, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів; за відсутності пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; за початковою ціною, що буде визначена згідно незалежної експертної оцінки при виконанні вказаного рішення.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам ст. ст. 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, задовольняючи позов в частині виселення відповідачів, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є ст. 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (ч 4 ст. 109 ЖК Української РСР).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1449цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій вказаного вище не врахували та не з'ясували, чи була спірна квартира, яка є предметом іпотеки, придбана за рахунок кредитних коштів, що в свою чергу має суттєве значення для вирішення спору та визначення норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, у зв'язку із чим дійшли передчасного висновку про обґрунтованість позову банку в частині виселення відповідачів.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення спору, а тому ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович