26.02.2016 Справа № 380/1767/15-ц
Провадження по справі № 2/380/21/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Кравець О.А.

при секретарі: Мідзяновській І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Тетіївська нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 з позовом в якому просить усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом, посилаючись на те, що 24.11.2014 року в м. Василькові в лікарні померла дружина відповідача ОСОБА_4, яка через тяжку хворобу була в безпорадному стані, а відповідач ухилявся від надання їй допомоги.

В судовому засіданні позивач та його представник, що діє по дорученню, ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, пояснивши те, що померла ОСОБА_4 під час знаходження в лікарні в м. Василькові перебувала в тяжкому стані і потребувала сторонньої допомоги. Відповідач з листопада 2013 року з нею не проживав і вона з ним звязки не підтримувала. Потім на початку 2014 року вона виїхала на проживання в м. Васильків, де працювала до того дня поки не потрапила в лікарню, а саме 18.11.2014 року, де кілька днів була в терапевтичному відділенні, а потім її перевели до реанімації , де вона і померла 24.11.2014 року. Вони особисто відповідача не повідомляли про те, що вона перебуває в лікарні, постільки не знали його адреси. На похорон він не приїхав, але хтось його повідомив, що вона померла і він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Відповідач в судове засідання не прибув, повернулось повідомлення про те, що за вказаною адресою він не проживає. Повідомлявся шляхом оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 23 від 05.02.2016 року.

Представник третьої особи Тетіївської Державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, є заява, де він просить слухати справу в їх відсутності. Вирішення позову відносить на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані.

Так в суді встановлено, що ОСОБА_4 померла 24 листопада 2014 року в лікарні м. Васильків, Київської області. Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку, що розташований в м. Тетієві, по вул. Червоноармійській, 44 а. Спадкоємцями ОСОБА_9, постільки вона не розпорядилась за життя своїм майном, являються в рівних долях її чоловік ОСОБА_3, з яким вона зареєструвала шлюб 27 березня 2013 року, її мати ОСОБА_10 та її онук неповнолітній ОСОБА_2 , постільки його мати ОСОБА_11 ( ОСОБА_2, ОСОБА_12) Т.В., яка була єдиною донькою ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_11, померла 09.10.2009 року.

В суді також встановлено, що спадкодавця ОСОБА_4 хворіла на хворобу серця та цукровий діабет, але інвалідності не мала, не була похилого віку, постільки народилася в 1962 році, на пенсії не перебувала, працювала дома по господарству та їздила на роботу, продавала печиво в м. Василькові, Київської області. Після реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 27 березня 2013 року, вони проживали однією сімєю до листопада 2013 року. В листопаді 2013 року відповідач залишив дружину, виїхав з м. Тетієва, Київської області по іншому місцю проживання. Його адреси ОСОБА_4 та її родичі не знали і звязків з ним не підтримували. На початку 2014 року ОСОБА_4 переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, знявши для цих цілей квартиру. ОСОБА_3 її нової адреси не знав, постільки вона з ним не спілкувалась. 18.11.2014 року ОСОБА_4 стало захворіла, її поклади на стаціонарне лікування в Васильківську ЦРЛ, де вона померла 24.11.2014 року. Про те, що ОСОБА_4 перебувала в лікарні, тяжко хворіла і потребувала сторонньої допомоги в цей період, відповідачу ніхто не повідомляв. Витрати на поховання поніс повністю позивач, який є батьком неповнолітнього онука спадкодавці. ОСОБА_3 на похорон не приїздив, але про те, що його дружина померла хтось йому повідомив , тому що він своєчасно подав заву нотаріусу про прийняття спадщини. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_10 в заяві до нотаріальної контори в установлений законом строк відмовилась від належної їй частки спадщини на користь неповнолітнього онука спадкодавці ОСОБА_2 Таким чином, неповнолітній син позивача ОСОБА_2 має право на 2/3 частини спадщини після смерті ОСОБА_4, а відповідач відповідно на 1/3 частину, як чоловік, що пережив дружину. Позивач в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування по закону, посилаючись на те, ОСОБА_4 через тяжку хворобу була в безпорадному стані, потребувала допомоги, а відповідач ухилявся від надання їй такої допомоги.

Встановлені в суді факти обєктивно підтверджуються зібраними по справі та дослідженими в суді доказами.

Так із пояснень в суді свідка ОСОБА_6 встановлено, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_4, яка в березні 2013 року вийшла заміж за відповідача і стала носити його прізвище. Жили вони не дружно, часто сварились, він її ображав. Вона вела господарство та їздила на роботу, а він ніде не працював. В листопаді 2013 року ОСОБА_3 залишив дружину і виїхав в невідомому напрямку. Вона також на початку 2014 року переїхала у Васильків, де працювала і знімала житло. 18.11.2014 року їм повідомили, що вона захворіла і лежить в лікарні. Вона з нею спілкувалась по телефону, збирала кошти на її лікування, а 24.11.2014 року ОСОБА_4 померла. Похорони проводив позивач. Після того, як ОСОБА_3 виїхав з Тетієва, вона його не бачила і на похороні дружини він не був.

Із пояснень в суді свідка ОСОБА_7 рідної сестри ОСОБА_4, встановлено, що у них з сестрою не були близькі відносини. В березні 2013 року вона вийшла заміж за ОСОБА_3, який її часто ображав, ніде не працював. Сестра хворіла, але на пенсії вона не була, інвалідності також не мала. Працювала по дому, на городі як могла та їздила на заробітки. В листопаді 2013 року ОСОБА_3 виїхав з Тетієва і де він в даний час проживає, ніхто не знає. З сестрою він також не підтримував зв'язок. На початку 2014 року ОСОБА_4 виїхала в м. Васильків, де проживала на квартирі і працювала. Про те, що вона захворіла, вона дізналась від сусідки . Надавала кошти на ліки, але в лікарню не поїхала, постільки не мала можливості.

Із пояснень в суді свідка ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_4 знайома його матері. Він зустрівся з нею в м. Василькові, де він проживає. Вони обмінялись телефонами і інколи передзвонювались . 18.11.2013 року вона йому зателефонувала і повідомила, що захворіла. Він приїхав, купив ліки, що виписав лікар швидкої допомоги, але їй ставало гірше, тому він на власному транспорті завіз її в лікарню. Купував ліки, носив їй харчі, доки вона була в терапевтичному відділенні, а потім їй стало ще гірше і її перевели в реанімацію, де вона 24.11.2014 року померла.

Із копії свідоцтв про народження , встановлено, що мати неповнолітнього ОСОБА_2В.( а.с. 13) дійсно була донькою спадкодавці ОСОБА_4П.( дошлюбне прізвище ОСОБА_11 ) ( а.с. 7), яка змінила своє прізвище на ОСОБА_2, згідно витягу з Державного реєстру актів громадського стану громадян про шлюб ( а.с. 17), який був розірваний 03.05.2007 року.

Із копії свідоцтва про шлюб ( а.с. 18 ) встановлено, що ОСОБА_13 вийшла заміж за ОСОБА_12 і змінила своє прізвище на ОСОБА_12, а 09.10.2009 року, згідно свідоцтва про смерть вона померла.

Із копії ухвали Тетіївського районного суду від 03.03.2000 року встановлено, що під час шлюбу спадкодавці з ОСОБА_11 вони придбали житловий будинок, розташований в м. Тетієві по вул.. Червоноармійська 44 а, який згідно мирової угоди розділили в рівних частинах ( а.с. 9-10)

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, встановлено, що шлюб між спадкодавцем і ОСОБА_11 розірвано 20.01.2000 року, залишено обом прізвище ОСОБА_11.( а.с. 11)

Із копії витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, встановлено, 20.06.2000 року спадкодавця вийшла заміж за ОСОБА_14 і змінила прізвище на ОСОБА_14 ( а.с. 15), шлюб розірвано 11.06.2004 року.

Із копії свідоцтва про шлюб ( а.с. 8) встановлено, що спадкодавця 27 березня 2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і змінила прізвище ОСОБА_14 на ОСОБА_3.

Із копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_4 померла 24.11.2014 року в м. Васильків, Київської області ( а.с. 12).

Із довідки № 169 від 31.10.2015 року виданої Дзвеняцькою сільською радою, Тетіївського району, Київської області встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з батьком позивачем по справі ОСОБА_1 в с. Дзвеняче без реєстрації (а.с. 22)

Із виписки із історії хвороби ( а.с. 23-24) що підтверджена довідками Васильківської ЦРЛ № 676 від 17.11.2015 року та 3 193 від 22.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в Васильківській ЦРЛ з 18.11.2014 року по 24.11.2014 року, де і померла . Під час перебування в лікарні була у вкрай тяжкому стані і потребувала сторонньої допомоги.

Аналізуючи таким чином зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

Так у відповідності до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи із з зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи, тому лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Під безпораднім станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від обовязку забезпечити підтримку та допомогу полягає в умисних діях, чи бездіяльності особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того суд повинен зясувати чи дійсно спадкодавець потребував допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав відповідач матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу, про що говориться в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 19.03.2008 року.

Позивач в суді не довів, що спадкодавець через свій вік, тяжку хворобу чи каліцтво перебувала у безпорадному стані під час проживання з відповідачем однією сімєю. Вона не мала похилого віку, обходилась без сторонньої допомоги, вела господарство, ходила на роботу. З відповідачем вона з листопада 2013 року не підтримувала звязку, тому що він залишив її, виїхавши з м. Тетієва в невідомому напрямку. З цієї причини вона не повідомляла йому і своє нове місце проживання в м. Василькові. ОСОБА_4 попала в лікарню в тяжкому стані 18.11.2014 року де і померла 24.11.2014 року у віці 52 роки. Про те, що вона перебувала в лікарні, відповідачу ніхто не повідомляв. Відсутні також докази того, що ОСОБА_4 перебуваючи на лікуванні в вищевказаний період перебувала в безпорадному стані, постільки в довідці № 193 від 22.02.2016 року лише вказано що вона перебувала у вкрай тяжкому стані і потребувала сторонньої допомоги, але якщо вона знаходилась в реанімації, то таку допомогу повинні були надати працівники лікарні. Допомога в придбанні ліків не свідчить про її безпорадній стан .

В суді також встановлено, що спадкодавця з відповідачем з листопада 2013 року не спілкувалась. Коли він її залишив, переїхавши з м. Тетієва на інше місце проживання, вона не перебувала в безпорадному стані і не потребувала сторонньої допомоги, постільки обходила своє домогосподарство, поралась на земельній ділянці та працювала . Не повідомляла вона його і про зміну місця проживання, коли переїхала у м. Васильків, де працювала та наймала житло. Про те, що вона попала в лікарню йому також ніхто не повідомляв, тому в суді не доведено той факт, що він свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцю.

На основі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.1224 ч. 5 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Тетіївська нотаріальна контора про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_15