Провадження № 6/761/999/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за поданням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бекірової С.Н., заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державна прикордонна служба України про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із даним поданням.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП N«49816638, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1650 виданого Солом'ямським районним судом м. Києва від 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.05.2002 року і до повноліття дитини. 14.01.2016 у відповідності до вимог статей 17, 18, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкритої виконавчого провадження. Боржником в добровільному порядку рішення суду не виконується, аліменти на утримання дитини не перераховуються, в зв'язку з цим, виникла заборгованість по сплаті аліментів. Заходи державного виконавця щодо розшуку майна боржника на даний момент виявляються безрезультатними, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Фактично боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Враховуючи, що боржник може виїхати в іншу країну, і відповідно може ухилитися від виконання рішення суду, а це, в свою чергу, призведе до порушення прав та інтересів стягувана, а тому заявник просив суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, 04086, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання ним зобов`язань, покладених виконавчим листом № 2-1650 виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 14.12.2015 про стягнення з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі і/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.05.2002 року і до повноліття дитини.

У судове засідання державний виконавець не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, у поданому клопотанні просив проводити розгляд подання без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП N«49816638, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1650 виданого Солом'ямським районним судом м. Києва від 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.05.2002 року і до повноліття дитини.

14.01.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бекіровою Султаніє Наріманівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49816638.

Як зазначає державний виконавець у наданому поданні, боржником в добровільному порядку рішення суду не виконується, аліменти на утримання дитини не перераховуються, в зв'язку з цим, виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що дана постанова про відкриття провадження від 14.01.2016 року направлялася сторонам виконавчого провадження та відсутнє підтвердження про отримання боржником копії даної постанови.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. (п. 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій Затверджено Наказ Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5).

Так, положеннями п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З урахуванням роз'яснень, наданих Верховним Судом України 01.02.2013 року у аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, «Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково».

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст. 33 Конституції України).

При розгляді даної справи державним виконавцем не доведено, що боржник свідомо вчиняє дії, спрямовані на невиконання обов'язку у виконавчому провадженні та не надано докази того, що боржником отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання державного виконавця є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 223, 294, 377-1, 377-2 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Подання державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бекірової С.Н., заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державна прикордонна служба України про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя