Справа № 308/8696/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1637 гривень, починаючи з 01.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Позовну заяву мотивує тим, що 24.12.2007 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі № 2-25620/07 шлюб, зареєстрований 02 липня 2003 року у виконкомі ОСОБА_4 сільської ради, за актовим записом №10 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2- розірвано. Неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати разом із матірю. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки, в розмірі 330 гривень щомісячно, починаючи 14.11.2007 року і до досягнення нею повноліття. Разом з тим, на даний час, з урахуванням росту інфляції та збільшенням вартості на продукти харчування, одяг, медикаменти, навчання та інші витрати, розмір аліментів не відповідає необхідним витратам для утримання неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що на даний час працює прибиральницею, отримує заробітну плату в середньому біля 1500 гривень на місяць, однак вказаних коштів не вистачає на утримання дитини. Крім того зазначила, що дитина часто хворіє.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти збільшення розміру аліментів, але в розмірі 550 грн. Вказує, що офіційно не працевлаштований, має поганий стан здоровя.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2007 року по справі № 2-25620/07 шлюб, зареєстрований 02 липня 2003 року у виконкомі ОСОБА_4 сільської ради, за актовим записом №10 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2- розірвано. Неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати разом із матірю. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки, в розмірі 330 гривень щомісячно, починаючи 14.11.2007 року і до досягнення нею повноліття.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 014598 , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 17.01.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2- розірвано.

Згідно свідоцтва про народження від 11.05.2005 року серія І-ФМ № 006440 у позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 503.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 192 СК України вказує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне та сімейне становище позивача, яка на час розгляду справи працює, отримує заробітну плату та на повному утриманні якого перебуває малолітня дитина.

Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись з позовом до суду про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 надала достатньо доказів, які б давали підстави для їх збільшення. Так, неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Крім того, як вбачається із виписки з історії хвороби №3278 та виписки №3093 від 21.08.2016 року ОСОБА_3 являється хворобливою дитиною, оскільки захворювання носять хронічний характер. Як вбачається з пояснень наданих в судовому засіданні позивачем, заробітної плати для утримання неповнолітньої дитини, що потребує лікування є недостатнім, а отже і матеріальних витрат у зв'язку із цим.

В той же час, відповідач ОСОБА_2 не є особою похилого віку, згідно довідки №70/970 від 05.10.16 року перебуває на «Д» обліку, гіпертонічна хвороба та цукровий діабет, не має встановленої групи інвалідності, заборгованості по сплаті аліментів також немає, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: на час присудження аліментів дитина належала до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 470 грн., на час ухвалення оскаржуваного судового рішення дитина належить до категорії дітей віком від 6-ти до 18-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становить 1531 грн..

Згідно з п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що після винесення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2007 року по справі № 2-25620/07 матеріальний стан позивача змінився, та має більші розходи на утримання дитини. Таким чином, враховуючи зміну матеріального стану позивача, а також те, часткове визнання відповідачем позовних вимог, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що аліменти на користь відповідача, стягнуті за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2007 року, підлягають збільшенню до 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня набрання рішенням законної сили, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209,-218, 367 ЦПК України, ст.ст.180-184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із 330 гривень щомісячно до 600 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Раніше виданий виконавчий лист по рішенню Ужгородського міськрайонного суду від 15.01.2007 року відкликати.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6