АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2222/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючої - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Івченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_1 щодо визначення розміру судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1щодо визначення судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової, якою визначити правильний розмір судових витрат в частині, що стосується сплати до бюджету позивачами судового збору за подання ними позовних вимог до суду в 2013 та 2015 році. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно визначено судовий збір, який підлягає сплаті при подачі позовної заяви та уточнень до неї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись в суд з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту.

При подачі позовної заяви та уточнень до неї позивачами було сплачено судовий збір відповідно до вимог Закону України про судовий збір.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема 04 вересня 2015 року (а.с.64), відповідачем було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України з посиланням на ті ж самі обставини, які вказані ним у даному клопотанні щодо визначення розміру судових витрат та за наслідком розгляду якого, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, відмовлено у його задоволенні.

Водночас, зазначеною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року встановлено, що під час подання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовної заяви судовий збір ними був сплачений у повному обсязі за ставками визначеними у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діяла на час його сплати, внаслідок чого ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі.

19 травня 2015 року, позивачами подано заяву про уточнення позовних вимог від 16 березня 2015 року та оскільки сплачений ними судовий збір під час подання первісної позовної заяви повністю відповідав розміру ставок, визначених Законом України «Про судовий збір», уточненим вимогам у відповідності до зазначеної заяви, а також сама заява відповідала іншим вимогам встановленим ст.ст. 119, 120 ЦПК України, вона була прийнята судом.

Недоліків щодо сплати позивачами судового збору ані під час подання первісного позову, ані під час уточнення його позовних вимог, судом не визначено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А отже, оскільки ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2015, року, яка набрала законної сили, встановлено сплату позивачами судового збору у повному обсязі за ставками, визначеними у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» щодо заявлених ними вимог, відтак ці обставини є встановленими та не потребують доказуванню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача щодо визначення судових витрат.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Доводи апелянта щодо неправильності сплати позивачами судового збору не підтверджуються матеріалами справи.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до положення ст.. 88 ЦПК України вирішується судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст..ст.303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: