АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Справа № 22-ц-вп/796/239/2016
У Х В А Л А

22 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва РейнартІ.М., вивчивши клопотання ОСОБА_2 про визначення підсудності розгляду заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна виконавча служба України, Державна прикордонна служба України, ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», АТ «Дельта Банк» про зняття тимчасового обмеження права виїзду за межі України,

встановив:

18 лютого 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про визначення підсудності розгляду заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна виконавча служба України, Державна прикордонна служба України, ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», АТ «Дельта Банк» про зняття тимчасового обмеження права виїзду за межі України, яке не містить обґрунтування підстав для визначення підсудності розгляду даної заяви відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

З тексту заяви ОСОБА_2 вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим тимчасово обмежено право ОСОБА_2 у виїзду з України до виконання зобов'язань за зведеним виконавчим провадженням.

У разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, а тому заява ОСОБА_2 не підсудна Красногвардійському районному суду Автономної Республіки Крим.

ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду виконувалося державним виконавцем на території Автономної Республіки Крим, тому на даний час неможливо зняти обмеження у виїзді іншим шляхом, ніж у судовому порядку.

При цьому, заявником обраний спосіб захисту шляхом подачі заяви до суду, що передбачено тільки у порядку окремого провадження.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст.257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту,

- 2 -

що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що він проживає у м. Києві, а відтак відсутні підстави вважати, що його заява підсудна відповідному суду Автономної Республіки Крим, тому відсутні правові підстави для визначення підсудності розгляду його заяви відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Враховуючи викладене, вважаю, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суддя

ухвалив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про визначення підсудності розгляду заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна виконавча служба України, Державна прикордонна служба України, ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», АТ «Дельта Банк» про зняття тимчасового обмеження права виїзду за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя