Справа № 342/903/16-ц
Провадження № 2/342/681/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Торговицької сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Торговицької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, головою якого був її чоловік ОСОБА_3. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_5 Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та була надана ОСОБА_3 згідно рішення 16 сесії від 31.12.1993 року. Оскільки смерть чоловіка настала раптово, то заповітного розпорядження він не залишив. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Позивачка проживала разом з чоловіком на час його смерті, вели спільне господарство, в даний час вона продовжує проживати в даному житловому будинку та вступила в управління спадковим майном. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину, позивачка отримала Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що нею не надано необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вищезгаданий житловий будинок.

Сторони, їх представники, - в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача, ОСОБА_4, зазначив, що позов підтримує повністю. Торговицька сільська рада зазначила, що не заперечує щодо позову ОСОБА_1 Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 65 років, актовий запис № 1 від 01.01.1996 р. в книзі реєстрації актів про смерть Торговицької сільської ради Городенківського району, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 25 лютого 2003 р. відділом РАГС Городенківського районного управління юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

На час смерті ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3, видане19 серпня 1959 р. в с. Торговиця Городенківського району Станіславської області, яким стверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружилися 09.11.1952 року, актовий запис за № 7; після одруження ОСОБА_1 змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Довідкою № 730, виданою 23.06.2016р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району стверджено, що згідно погосподарської книги № 19 за 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_4 (колгоспний двір) на 15.04.1991р. в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3, 1930 р.н., ОСОБА_1, 1933 р.н.

Про те, що на ІНФОРМАЦІЯ_5, час смерті ОСОБА_3, 1933 р.н., разом з ним в будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Довідкою № 661 від 15.09.2009р., виданою виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району стверджено, що з часу смерті чоловіка ОСОБА_3, 1930 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1 вступила у володіння його спадщиною, сплачує податкові платежі і проживає в спадковому будинку по АДРЕСА_1, де постійно проживали разом на час його смерті та вели спільне господарство.

Оскільки на час смерті чоловіка позивачка проживала разом з ним, вона, як спадкоємець першої черги за законом, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1976 р., інші господарські будівлі збудовані в 1985, 1990, 1980,1991 роках. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 76,9 кв.м.) № 24062016_00044 від 24.06.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на 24.06.2016 р. - становить 84768 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталась до Городенківської районної державної нотаріальної контори, однак постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1042/02-31 від 29.07.2016 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємець ОСОБА_1 не надала необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вище згаданий житловий будинок.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця ОСОБА_3, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.