АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-692/06Головуючий у 1-й інстанції Римар Г.М.
Провадження № 22-ц/789/264/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю представника заявника ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Гусятинського районного суду від 21 жовтня 2014 року по справі за поданням відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2014 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гусятинського РУЮ звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

У поданні зазначено, що на виконанні у відділі ДВС Гусятинського РУЮ з 14 лютого 2014 року знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-692 виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області 13.09.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 05.09.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 аліменти сплачує частково, станом на 22.09.2014 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6613,24 грн.

Посилаючись на те, що боржник на виклики державного виконавця не реагує, сплату аліментів не здійснює, головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гусятинського РУЮ просив задовольнити подання.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 21 жовтня 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 без вилучення паспортного документу (закордонного паспорту серії ЕХ №518350) до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області в справі № 2-692/06.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання відділу ДВС управління юстиції в Гусятинському районі посилаючись на те, що заборгованість виникла у звязку з відсутністю роботи, погасити борг можливо лише за рахунок тимчасових заробітків за кордоном, виїзд куди йому заборонено ухвалою суду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та окрім цього зазначив, що заборгованість зазначена у поданні в сумі 6613,24 грн. ним сплачена.

Представник ДВС Гусятинського районного управління юстиції ОСОБА_1 надала суду заперечення та пояснила, що боржник ОСОБА_2 сплатив заборгованість по аліментах в сумі 10624 грн, станом на 01 січня 2016 року заборгованість по сплаті аліментів становить 1980,52 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що з 14.02.2014 року на виконанні у ВДВС Гусятинського РУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-692, виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області 13.09.2006 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 05.09.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по зобов'язаннях по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 22.09.2014 року складає 6613 грн. 24 коп.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що сама по собі наявність заборгованості по сплаті аліментів без доведення державним виконавцем ВДВС Гусятинського РУЮ факту ухилення боржника від виконання зобовязання, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи, що є підставою для скасування ухвали суду та постановлення ухвали про відмову у задоволенні подання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець посилався на те, що у боржника існує заборгованість по сплаті аліментів, однак не надав доказів того, що боржник ухиляється від виконання боргових зобов'язань, а також вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Як вбачається із подання, державний виконавець зазначав, що боржник на його виклики не реагує. Однак встановлено, що матеріали справи не містять даних про те, що боржник викликався до відділу ДВС Гусятинського РУЮ.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим колегія вважає, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання зобов'язання.

Окрім цього судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 01 січня 2016 року заборгованість по сплаті аліментів боржник ОСОБА_2 погасив.

Таким чином, суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Гусятинського районного суду від 21 жовтня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5