Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 75 тис. доларів США. На забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 04 квітня 2008 року сторони уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 88,3 кв. м, жилою площею 51,6 кв. м, які належать ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області 18 червня 2005 року за реєстровим № 2018, та земельну ділянку площею 0,1106 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за тією ж адресою, та належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого останнє набуло права вимоги за кредитним договором № 0. Позивач зазначив, що оскільки позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, то станом на 05 вересня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 1 695 094 грн 46 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2015 року, позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № 0 за період із 04 квітня 2008 року до 05 вересня 2014 року у сумі 1 695 094 грн 46 коп. звернуто стягнення на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 88,3 кв. м, жилою площею 51,6 кв. м, надвірні будівлі та споруди: погріб літ. «В», гараж літ. «Г», літня кухня літ «Е», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Ж», колодязь літ. «К», колодязь літ. «К 1», тротуар літ. «Т», огорожа, які належать ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області 18 червня 2005 року за реєстровим № 2018, а також на земельну ділянку площею 1,1106 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, у спосіб - продажу зазначеного предмета іпотеки за договором іпотеки від 04 квітня 2008 року № 82070, зареєстрованим у реєстрі за № 3896, ПАТ «Дельта Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Судом установлено, що 04 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 75 тис. доларів США та зобов'язався сплачувати проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі 14 % річних.

На забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 04 квітня 2008 року сторони уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., відповідно до якого відповідачем в іпотеку передано жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, Київська область, загальною площею 88,3 кв. м, жилою площею 51,6 кв. м, надвірні будівлі та споруди: погріб літ. «В», гараж літ. «Г», літня кухня літ. «Е», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Ж», колодязь літ. «К», колодязь літ. «К 1», тротуар літ. «Т», огорожа, які належать ОСОБА_4 на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області 18 червня 2005 року за реєстровим № 2018, та земельну ділянку площею 0,1106 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, Київська область, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Відповідно до п. 4.1.1 договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Додатковою угодою від 10 лютого 2009 року № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 04 квітня 2008 року № 0 сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме: № 0, та реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: № 1.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року право вимоги за кредитними договорами ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Станом на 05 вересня 2014 року загальна сума заборгованості становить 1 695 094 грн 46 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 912 191 грн 43 коп.; заборгованість за процентами - 736 372 грн 28 коп.; 46 530 грн 74 коп. - заборгованість за кредитним договором № 0.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК Українипередбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За таких обставин та з підстав, установлених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду про задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення кредитної заборгованості, яка утворилася у зв'язку з невиконанням позичальником належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про необхідність застосування строку позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи предмет, зміст і умови іпотечного договору.

При цьому апеляційний суд надав належну оцінку тій обставині, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 988 425 грн 90 коп. і на теперішній час це рішення не виконане.

На спростування доводів апеляційної скарги про те, що судом не визначено початкової ціни реалізації предмета іпотеки, суд обґрунтовано зазначив, що згідно з рішенням звернуто стягнення на майно відповідача шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

Наведені в касаційній скарзі доводи про незастосування судами ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо позовної давності до вказаних позовних вимог є безпідставними, враховуючи, що між сторонами у справі укладено іпотечний договір, а не договір поруки.

Доводи касаційної скарги про скасування вищевказаного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2014 року не впливають на правильність і законність висновків судів у цій справі, враховуючи предмет і підстави позову, а також установлені судами фактичні обставини про невиконання позичальником належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості.

Крім того, спростовуються матеріалами справи доводи про неповідомлення про розгляд справи у суді.

Зазначені в касаційній скарзі доводи про порушення судами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» щодо незазначення початкової ціни предмета іпотеки також є безпідставними, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак