АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/36/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н.І., Корнієнко Н.В.
секретарГончар Л.В., Наконечна М.М.

за участю:

відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8

представника відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

02 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 639/702639 від 18.11.2008 року ОСОБА_8 отримав кредит у розмірі 34292 доларів США для придбання автомобіля, строком до 17.11.2015 року, зі сплатою 14 % річних за користування кредитом.

Крім того, 18.11.2008 року між АТ «Індекс-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_7 зобов'язалась солідарно відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_8 належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 06.10.2014 року утворилась заборгованість в сумі 28209,26 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 365041,81 грн., та складається із: заборгованості за кредитом - 19344,61 доларів США (250328,85 грн.), заборгованості за відсотками - 4859,87 доларів США (62889,12 грн.), пені - 4004,78 доларів США (51823,84 грн.).

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» кошти в сумі 28209,26 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 365041,81 грн., в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором № 639/702639 від 18.11.2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» кошти в сумі 3650,42 грн. в порядку відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 оскаржив його в апеляційному порядку та посилаючись на його невідповідність нормам матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 листопада 2008 року між АТ «Індекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № 639/702639, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 34282 доларів США на придбання автомобіля марки Nissan Teana, строком до 17.11.2015 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 3.2.5-3.2.6 кредитного договору у разі несплати позичальником заборгованості за кредитом (частиною кредиту) згідно з п. 1.1 цього Договору та/або процентів за користування кредитом згідно з п. 2.4 цього Договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій. Невиконання зобов'язання по погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів, дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

У випадку непогашення простроченої заборгованості в строк до 30 днів, банк направляє позичальнику та/або поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. Якщо позичальник протягом 33 днів з моменту направлення йому вимоги банком не виконає вимогу про дострокове погашення, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням або звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.04.2013 року звернувся до відповідачів із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20279,94 доларів США, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_8 умов кредитного договору (а.с. 23).

Із позовом до суду позивач звернувся 02.06.2013 року (а.с. 29).

Відповідач ОСОБА_8 рішення суду першої інстанції про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором не оскаржує, що свідчить про визнання ним суми заборгованості, визначеної позивачем та стягнутої судом.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вказує, що оскільки в договорі поруки, укладеному між банком та відповідачами, не встановлено строк його дії, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, він має тривалість один рік, тобто дія договору закінчилась 18 листопада 2009 року. Так як позивач звернувся до суду у 2013 році, в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука є припиненою. Тому стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя ОСОБА_7 є безпідставним.

Таке твердження апелянта є помилковим з наступних підстав.

П. 4.1 договору поруки, укладеного 18.11.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов'язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується сторонами конкретно, так як він визначається моментом повернення суми кредиту за кредитним договором (а. с.16-17).

П. 1.1 кредитного договору встановлено, що термін користування кредиту з 18 листопада 2008 року до 17 листопада 2015 року. Позичальник повертає кредит щомісячно до 15 числа місяця наступного за розрахунковим згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором (Додаток № 1 до цього Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позичальником, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 3.2.5 використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором протягом 33 днів з моменту направлення вимоги.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, право вимоги до поручителя у даному випадку виникло після закінчення строку для дострокового повернення кредиту, визначене кредитним договором. Оскільки із вимогою до відповідачів позивач звернувся 18.04.2013 року, строк на дострокове повернення кредиту сплив 21.05.2013 року.

Враховуючи наведене, саме з 21.05.2013 року починається шестимісячний строк для пред'явлення банком вимоги до поручителя про солідарне погашення заборгованості за кредитним договором. Позов до суду подано 02.06.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення банку до суду із вказаним позовом, порука за договором від 18.11.2008 року не припинилась, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Однак, судом помилково солідарно стягнуто з відповідачів судові витрати, оскільки чинним законодавством не передбачено солідарний порядок стягнення судових витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, а рішення суду першої інстанції змінює в частині стягнення судових витрат. Стягує з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» судові витрати в рівних частинах по 1825,21 грн., з кожного. В решті рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - змінити в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» судові витрати в рівних частинах по 1825 гривень 21 коп., з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :