Провадження номер 2/741/581/16
Єдиний унікальний номер 741/1405/16
РІШЕННЯ

іменем України

23 листопада 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення фактів перебування у зареєстрованому шлюбі, родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення фактів перебування у зареєстрованому шлюбі, родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності на майно. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Суворова, 23, у с. Криниця Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів його учасниками були батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але вони в установленому порядку не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на будинок. 28.06.1995 р. померла ОСОБА_5 Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із фактично належної їй 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті дружини прийняв ОСОБА_4, тому що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, постійно проживав з померлою на момент смерті, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку. На початку двохтисячних років батько позивача почав тяжко хворіти, тому позивач забрала його проживати до себе в м. Київ. 02.04.2002 р. ОСОБА_4 помер. Позивач прийняла спадщину після його смерті, тому що постійно проживала разом з померлим на момент смерті, доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, то отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Також нотаріусом зазначено про неможливість оформлення спадкових прав у звязку з тим, що позивач не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька, а також у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу нею у фактичне управління та володіння спадковим майном. Крім того, немає підтвердження родинних відносин між позивачем та її батьком, адже у свідоцтві про народження позивача його прізвище записано «Вініченко», а у свідоцтві про смерть «Виніченко». Також відсутнє свідоцтво про шлюб між батьками позивача. У звязку з цим неможливо підтвердити спадкові відносини між ними. Саме тому ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення фактів перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_4, родинних відносин між нею та її померлим батьком, встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті батька та визнання за нею права власності на житловий будинок.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просила суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_6 дала показання, що вона раніше проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, жила неподалік від родини ОСОБА_5. Свідку достовірно відомо, що батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були подружжям. Свідок добре знає ОСОБА_2, вона є їх дочкою. У 1995 році ОСОБА_5 померла. На початку двохтисячних років ОСОБА_7 забрала батька проживати до себе в м. Київ, адже він хворів та потребував стороннього догляду. У 2002 році ОСОБА_4 помер. Позивач доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Суворова, 23, с. Криниця Носівського району Чернігівської області відноситься до типу колгоспного двору, станом на 15.04.1991 зареєстрованими у ньому значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконкому Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1245 від 08 серпня 2016 року (а. с. 10).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як членам колишнього колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку № 23 по вул. Суворова у с. Криниця Носівського району Чернігівської області.

28 червня 1995 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 32). Отже, спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення фактів, про які просить позивач, мають для неї юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати свої спадкові права.

Так, у судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її чоловік ОСОБА_9, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, допитаних у судовому засіданні, копією довідки виконкому Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області №1246 від 08.08.2016 (а. с. 11), копією повідомлення Носівського районного відділу державної РАЦС №42.4-05/807 від 02.06.2016 р., у якому зазначено про наявність актового запису про шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 №77 від 07.12.1960 р. (а. с. 13).

02 квітня 2002 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 35). Отже, спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дочка ОСОБА_2, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, допитаних у судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1695/02-31 від 19 вересня 2016 року (а. с. 20).

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на будинок № 23 по вул. Суворова у с. Криниця Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 14-18).

Відповідно до копії звіту про оцінку майна (а. с. 19) станом на 24.10.2016 вартість житлового будинку складає 23377,00 грн.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт того, що ОСОБА_4, який помер 02 квітня 2002 року, та ОСОБА_5, яка померла 28 червня 1995 року, перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 1960 року

Установити факт, що ОСОБА_4, який помер 02 квітня 2002 року, був рідним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Установити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, який помер 02 квітня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 02 квітня 2002 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Криниця Носівського району Чернігівської області по вул. Суворова, 23, який складається з власне жилого будинку «А», сараю «Б», вбиральні «У», колодязя «К», загальною площею 65,3 кв. м житловою площею 39,5 кв. м, ринковою вартістю 23377 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий