Дата документу 16.11.2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.

при секретарі Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень /а.с.110-111/ зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. Трудова, 184 в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області шляхом демонтажу трьох бетонних стовпів встановлених вглибині його земельної ділянки вздовж східної межі; стягнути з відповідачки витрати на виконання топографо-геодезичних робіт, судові витрати та моральну шкоду. Свій позов мотивує тим, що відповідачка порушила межу між їхніми суміжними ділянками вздовж усієї східної частини ділянки, нею було захоплено близько 1,5 м його землі шляхом встановлення бетонних стовпів, в позасудовому порядку відповідачка не хоче вирішувати спір.

Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав та пояснив, що він є власником житлового будинку № 184 по вул. Трудовій в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, який розташований на земельних ділянках, що належать йому на праві приватної власності. Відповідачкайого сусідка, порушила межу між їхніми суміжними ділянками. Вздовж усієї східної частини ділянки нею було захоплено близько 1,5 м його землі шляхом встановлення бетонних стовпів, він неодноразово звертався до неї з проханням привести межі їхніх ділянок у відповідність до державних актів, на що відповідачка жодним чином не реагувала. Земельною комісією встановлено, що відповідачка самовільно зацементувала та встановила бетонні стовпи на його земельній ділянці, тому просить задовольнити його позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав та пояснив, що позивач є власником будинку № 184 в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, який розташований на земельних ділянках, що належать йому на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку. Відповідачка є сусідкою позивача, самовільно встановила бетонні стовпи та захопила близько 1,5 м його території, на звернення позивача не звертає уваги, добровільно стовпи демонтувати не хоче, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Позивач провів кадастрову зйомку, був складений звіт, де вказано, що три стовпи відповідачки розміщенні на земельній ділянці позивача.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона межі не порушувала, а лише змінила старі стовпи на нові бетонні.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що від самого початку позов складений невірно, немає конкретики, земельні ділянки №№ 182, 184 сплутані, геодезія не експертиза, тому не є доказом. Всі документи, які вони надали суду видані державою та мають значення для розгляду справи, стовпи стоять на старому місці згідно з державним актом.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 184 по вул. Трудова в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно/а.с.8/.

Вказаний житловий будинок розташований на земельних ділянках, які належать позивачу на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 129257 та ЯЛ № 129260 від 27.07.2011/а.с.6,7/.

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка вздовж усієї східної частини земельної ділянки позивача встановила три бетонні стовпи з порушенням меж земельних ділянок.

Згідно акту засідання земельної комісії Терпіннівської сільської ради від 22.04.2016 огорожа у вигляді бетонних стовпчиків, які були самовільно встановлені власником земельної ділянки № 186 ОСОБА_2 не співпадає з межами по державним актам; комісія наполягає на видаленні стовпів/а.с. 55/.

Відповідно до кадастрової зйомки, складеної ПП «ГЕО»/а.с.53/: 1) присадибна ділянка № 182 держакт серія ЯЛ № 129257 кад. номер: :11:005:0069 площею 1382 кв.м.; 2) ведення ОСГ по вул. Трудовій, 184 держакт серія ЯЛ № 129260 кад. номер: :11:005:0072, площею 4638 кв.м.; 3) ведення ОСГ по вул. Трудовій, 182, держакт серія ЯЛ № 129258, кад. номер: :11:005:0070, площею 3579 кв.м.; 4) присадибна ділянка № 184, держакт серія ЯЛ № 129259, кад. номер: :11:005:0071, площею 1111 кв.м.; 5) фактична площа земельних ділянок з урахуванням огорожі 10717 кв.м. Спільна межа власників земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка проходить по лінії: 3-4-5-5а, 5б-6 співпадає з межами земельних ділянок згідно державних актів. Межа у вигляді огорожі між точками 5а і 5б відсутні. Між цими точками на відстані 1,1 м до 1,42 м від спільної межі на земельній ділянці ОСОБА_1 суміжним землевласником ОСОБА_2 розпочато встановлення огорожі у вигляді бетонних стовпчиків у кількості 3 штук.

Отже огорожа земельних ділянок позивача співпадає з межами земельних ділянок згідно державних актів.

Сторонами не заявлялось клопотання про проведення по справі експертизи, на пропозицію суду провести її сторони відмовились.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу дійсно чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а тому слід зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу трьох бетонних стовпів встановлених вглибині його земельної ділянки вздовж східної межі.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що не підлягає задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Із характеру правовідносин, на які посилається позивач по справі, не випливає обовязок щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в сумі 2278 грн.(1378 грн. участь представника позивача в судових засіданнях; 500 грн. складання адвокатських запитів; 400 грн. підготовка процесуальних документів), витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн., а всього 2829,20 грн. Стягнення витрат на виконання топографо-геодезичних робіт в сумі 1500 грн. не підлягає задоволенню, як не передбачені законом.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 88 ч. 1, 212 ЦПК України, ст. ст. 321, 386, 391 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_5 в користуванні земельною ділянкою, розташованої по вул. Трудова, 184 в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області шляхом демонтажу трьох бетонних стовпів встановлених вглибині його земельної ділянки вздовж східної межі.

В позові ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2278 грн., а всього 2829,20 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: