Справа № 166/141/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лях В.І.
Провадження № 22-ц/773/597/16 Категорія: 81 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Завидовської-Марчук О.Г.,

з участю:

секретаря Концевич Я.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільної справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущака Василя Богдановича від 26 серпня 2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:
В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 26.08.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника.
В обґрунтування заяви покликається на те, що про виконавче провадження він дізнався в жовтні 2015 року, коли до бухгалтера військової частини польова пошта № НОМЕР_1 , де позивач проходив службу, надійшла оскаржувана постанова. Боржник ОСОБА_2 вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки при її винесенні наявні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Вказував на те, що жодних документів виконавчого провадження він не отримував, оскільки приймав участь в антитерористичній операції, являється військовослужбовцем за мобілізацією та перебував безпосередньо в районах Донецької та Луганської областей, перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням .
Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову - про задоволення скарги в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги , заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд з таких підстав.
Відповідно до ст.ст.383, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Згідно зі ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з`явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.
Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як визначено ст.72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність порушень в діях старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками, так як вони не зроблені передчасно, і не повністю відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Статтею 1 ЦПК України як головне завдання цивільного судочинства визначено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Судом встановлено, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 18.12.2014 року задоволено позов ОСОБА_3 , яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 112964,64 грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 450 грн. Вказане рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання. 08 квітня 2015 року судом видано виконавчий лист №166/503/14-ц.
Також встановлено, що 11 серпня 2015 року державним виконавцем Другого ВДВС Тернопільського МУЮ Кущаком В.Б. відкрито виконавче провадження. 28 серпня 2015 року в порядку ст.ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.
Як вбачається з довідки Міністерства оборони України № 517 від 17.06.2015 року, долученої до матеріалів скарги, ОСОБА_2 з 14 травня 2015 року виконує службові (бойові) завдання в складі підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_1 , які залучаються та беруть безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.3).
З пояснень представника заявника слідує, що постанову про відкриття виконавчого провадження заявник не отримав рекомендованим листом, про виконавче провадження він дізнався лише в жовтні 2015 року, перебуваючи в зоні АТО, тому ні оскаржити постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 26.08.2015 року, а також просити про зупинення проведення виконавчих дій не міг.
У відповідності до вимог ч.ч. 1- 2 ст. 58 Закону, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.
Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, а статтею 38 вказаного Закону визначені обставини, що надають право державному виконавцю зупинити виконавче провадження.
Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець.
Тобто, законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.
Таким чином, правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно державний виконавець.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом не перевірено доводи ОСОБА_2 щодо порушення вимог чинного законодавства державним виконавцем в ході виконавчого провадження, щодо не надіслання копії документів виконавчого провадження, що потягло за собою порушення його прав як боржника.
З матеріалів справи слідує, що заявник свої вимоги обґрунтовував наступними обставинами: порушенням порядку виконавчого провадження; невідповідності оскаржуваної постанови державного виконавця вимогам Закону та невручення належним чином копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику; неврахування державним виконавцем при постановленні оскаржуваної постанови перебування його у зоні АТО, та неможливості її оскарження, чим порушуються його права.
Колегією суддів встановлено, що при вирішенні питання законності винесеної державним виконавцем постанови в суді першої інстанції без участі державного виконавця чи його представника в судовому засіданні, не були предметом дослідження матеріали виконавчого провадження, не з`ясовано під час даної справи питання дотримання державним виконавцем вимог Закону про направлення відповідним чином копії постанови боржнику про відкриття виконавчого провадження, дати отримання ним повідомлення про наявність виконавчого провадження щодо нього.
Із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що усіх доводів скарги судом фактично не досліджено та питання строків звернення до суду зі скаргою у повній мірі не перевірена.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі
Окрім цього, згідно змісту п.п. 4.1.1-4.1.5, Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, - державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. При цьому до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання, передбачені частиною шостою статті 24 Закону. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.
Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону.
Розпочинати дії з примусового виконання державний виконавець вправі лише після з`ясування того, що така постанова отримана боржником та ним у наданий строк дій по добровільному виконанню рішення не вжито.

Вказане слід вважати порушенням вимог закону щодо порядку, встановленого для вирішення даної скарги, що призвело до передчасного ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскаржена ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд порушив порядок, встановлений для його вирішення.
Керуючись ст. ст. 307, 312 - 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року скасувати, а справу повернути на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий
Судді