Справа № 202/6262/15-ц
Провадження 2/0202/224/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 2 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53», Дніпропетровської міської ради, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про стягнення заробітної плати,компенсації у звязку із порушенням строків її виплати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального суду з позовом до «КП ЖРЕП №21» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації у звязку із порушенням строків її виплати та моральної шкоди.

Ухвалю суду від 14 грудня 2015 року Дніпропетровську міську раду було виключено із числа відповідачів.

За лопотанням позивача, ухвалою суду від 14 грудня 2015 року, відповідача «КП ЖРЕП №21» Дніпропетровської міської ради замінено на «КП ЖРЕП №53» Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою суду від 14 січня 2016 року до участі у справи в якості відповідача було залучено управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Неодноразово змінюючи відповідачів, в останнє в січні 2016 року, позивач просила стягнути з управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради: нараховану, але невиплачену заробітну плату у сумі 5225,59 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати у сумі 13479,84 грн.; моральну шкоду у розмірі 20000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 05 листопада 2012 року вона перебувала у трудових відносинах з КП « ЖЕП №21» ДМР на посаді головного інженера. Наказом №105к від 22 грудня 2014 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства, про що зроблений відповідний запис №19 в трудовій книжці. Однак, на порушення ст.116 КЗпП України при звільненні позивачу не провели кінцевий розрахунок та виплату зароблених коштів. Сума заборгованості на момент звільнення склала 39574,87 грн. На не однократні звернення позивача до КП « ЖЕП №21» ДМР щодо виплати заборгованості, підприємство відмовляло у виплаті, мотивуючи це відсутністю коштів на рахунку. В березні, квітні та серпні 2015 року КП « ЖЕП №21» ДМР частково погасило заборгованість, у звязку з чим станом на січень 2016 заборгованість по заробітній платі становить 5225,59 грн. Вважає, що на підставі ст.34 ЗУ «Про оплату праці» має право на компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати відповідно до зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку визначеному чинним законодавством, розмір якої згідно розрахунку становить 13479,84 грн. Крім того, невиплата відповідачем заробітної плати є грубим порушенням конституційних гарантій. В умовах щоденного зростання цін та інфляції затримка виплати заробітної плати постійно знецінює фактичний борг відповідача. Відповідачу належить відшкодувати їй моральну шкоду, у зв'язку з порушенням останнім її законних прав, а ці порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 20000 грн. В позовній заяві також зазначила, що КП « ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані ліквідації шляхом приєднання до КП « ЖЕП №53» ДМР. Головний розпорядник бюджетних коштів, що здійснює фінансування даної установи є управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, яке й повинне сплатити позивачу існуючу заборгованість.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк звернення з даним позовом до суду. Крім того зазначив, що за даними Єдиного Державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців КП «ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані припинення, тобто є діючою юридичною особою і запис про її припинення не внесений до цього реєстру. Порядок вирішення спорів, в тому числі щодо стягнення заробітної плати, учасником якого є КП «ЖЕП №21» ДМР повинні вирішуватись в порядку ст.105 ЦК України. Також зазначив, що позивач не зазначила яким чином управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради порушило або не визнало її законні права, свободи або інтереси.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що позивач працювала в Комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради з 01 квітня 2004 року на посаді майстра напруги, а з 05 листопада 2012 року головним інженером.

Наказом №105к від 22.12.2014 року була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства.

Судом також встановлено, що на час звільнення КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради мало заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 39574,87 гривен, зазначене підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі №5, виданої 19.01.2015 року КП « ЖЕП №21» ДМР.

Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Станом на день розгляду справи в суді, 18 березня 2016 року, заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена частково, у звязку з чим заборгованість складає 5225,59 грн.

Згідно ст.34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Позивач надав суду розрахунок компенсації у звязку із несвоєчасною виплатою, згідно якого її розмір складає 13479,84 грн.

Крім того, у звязку з невиплатою заробітної плати позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 20000 грн.

Предявляючи позовні вимоги до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради позивач посилається на той факт, що КП « ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані ліквідації шляхом приєднання до КП « ЖЕП №53» ДМР. У результаті приєднання усі майнові права та обовязки КП « ЖЕП №21» ДМР перейшли до КП « ЖЕП №53» ДМР. Головний розпорядник бюджетних коштів, що здійснює фінансування даної установи є управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, яке й повинне сплатити позивачу існуючу заборгованість.

Так, відповідно до п.1 рішення Дніпропетровської міської ради №27/45 від 25.12.2013 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств» вирішено провести реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та припинити діяльність КП « ЖЕП №21» ДМР шляхом приєднання до КП «ЖЕП №53» ДМР. Відповідно до п.1.2. вищезазначеного рішення в результаті приєднання передати усі майнові права та обовязки КП «ЖЕП №21» ДМР до КП « ЖЕП №53» ДМР.

Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обовязків іншим юридичним особам правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Разом з тим, на час ухвалення рішення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зазначено, що КП « ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані припинення, але залишається не припиненим. Ще не складено та не затверджено розпорядженням Дніпропетровського міського голови передавальний акт майнових прав та зобовязань від КП « ЖЕП №21» ДМР до КП « ЖЕП №53» ДМР.

Таким чином КП « ЖЕП №53» ДМР, на час розгляду справи, не має прав та обовязків КП « ЖЕП №21» ДМР, оскільки запис про те, що юридична особа припинена не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст.105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Згідно ст.107 ЦК України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Підписані головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджені учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірники передавального акта та розподільчого балансу передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, за місцем її державної реєстрації, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи - правонаступника, за місцем її державної реєстрації. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно. Якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов'язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов'язаннями, відповідають за зобов'язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов'язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами.

Таким чином, з огляду на той факт, що на час вирішення справи КП «ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані припинення, належним відповідачем в даній справі є комісія з припинення юридичної особи КП «ЖЕП №21», яка була створена на підставі п.4 рішення Дніпропетровської міської ради №27/45 від 25.12.2013 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств».

Однак, своїм правом на залучення зазначеної комісії в якості відповідача ОСОБА_1 не скористалась.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Керуючись ст.ст.11,104,105,107 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53», Дніпропетровської міської ради, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про стягнення заробітної плати, компенсації у звязку із порушенням строків її виплати та моральної шкоди.

Повний текст рішення буде виготовлений до 22 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин