Справа №639/37/16-ц
№4-с/639/10/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державних виконавців Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересовані особи /боржники/ ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд -

Встановив:

5 січня 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою за дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2.

25 січня 2016 року ОСОБА_1 доповнив та уточнив вищевказану скаргу.

11 лютого 2016 року ОСОБА_1 надав уточнення та доповнення до скарги у кінцевій редакції , в якій оскаржував дії та бездіяльність , як старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 , так і старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 .

У скарзі від 11 лютого 2016 року заявник ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 14 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 44415511. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 44415511 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, щодо не направлення стягувану постанови про відкриття виконавчого провадження № 44415511. Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 44415511 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, невідкладно направити засобами поштового звязку на адресу стягувача, що зазначена в цій заяві, постанову про відкриття виконавчого провадження № 44415511. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 44415511 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, щодо невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року, у строк, передбачений ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі шляхом відрахувань з пенсії боржника ОСОБА_4 коштів. Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 44415511 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, фактично виконати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року, в тому числі шляхом відрахувань з пенсії боржника ОСОБА_4 коштів. Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 22 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 44415511. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 44415432 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн., щодо невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року, у строк, передбачений ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі шляхом відрахувань з пенсії боржника ОСОБА_4 коштів. Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 44415432 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн., фактично виконати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року, в тому числі шляхом відрахувань з пенсії боржника ОСОБА_4 коштів. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 44414787 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, щодо неповідомлення «ОТП Банк» про заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_1, не витребування з «ОТП Банк» інформації щодо звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, інформації щодо різниці між сумою заборгованості ОСОБА_5 перед «ОТП Банк» та сумою виручених від реалізації іпотечного майна коштів, неперерахування вказаної різниці скаржнику. Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 44414787 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, повідомити «ОТП Банк» про заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_1, витребувати з «ОТП Банк» інформацію щодо звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, інформацію щодо різниці між сумою заборгованості ОСОБА_5 перед «ОТП Банк» та сумою виручених від реалізації іпотечного майна коштів, зобовязати перерахувати вказану різницю ОСОБА_1. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 44414787 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, щодо невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року , у строк, передбачений ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження». Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 44414787 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становить 111 501 доларів США, фактично виконати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 44415675 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн., щодо невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року, у строк, передбачений ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження». Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 44415675 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн., фактично виконати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року. Стягнути з Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 6 063,20 грн.

Свою скаргу заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 22 квітня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалене заочне рішення по цивільній справі № 639/1399/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

На виконання вищевказаного рішення суду, 28 липня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становило 111 501 доларів США та судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн.

11 серпня 2014 року, в порядку ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», представником ОСОБА_1 через канцелярію Жовтневого ВДВС ХМУЮ було подано чотири заяви про відкриття виконавчих проваджень із доданими до них оригіналами виконавчих листів.

14 серпня 2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ було винесено три постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Однак, всупереч вимогам ч.2 ст. 25 та ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про відкриття виконавчого провадження № 44415511, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становило 111 501 доларів США, державним виконавцем не було винесено і стягувачеві не надіслано.

Незважаючи на те, що з моменту подачі заяв про відкриття виконавчих проваджень пройшло майже півтора роки, до цього часу стягувачем не отримано від державної виконавчої служби жодної інформації про те, чи виконано рішення суду.

18 січня 2015 року представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_7 до Жовтневого ВДВС ХМУЮ було подано заяву про погашення суми боргу ОСОБА_4 шляхом відрахування із пенсії та перерахування на користь ОСОБА_1 коштів, а також надано реквізити представника ОСОБА_1 ОСОБА_8, як виявилось, ніяких перерахувань з пенсії боржника ОСОБА_4 не проводилось.

Натомість, 21 січня 2016 року представником ОСОБА_1 засобами поштового звязку було отримано постанову старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становило 111 501 доларів США. Підставою для закінчення виконавчого провадження стала нібито наявність у боржника майна, яке знаходиться за адресою: Харківська обл., Зміївський р-н, с/рада Бірківська, садове товариство «Малахіт», будинок 11,12, що є предметом іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, 10 березня 2011 року зареєстрованого ПН ХМНО ОСОБА_9 за реєстраційним № 753, у звязку з чим виконавче провадження було передано до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області.

Відповідно до оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова. Тобто боржник отримує пенсію на території, що обслуговує саме Жовтневий ВДВС ХМУЮ.

ОСОБА_1 зазначив, що ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних виплат. Однак, державним виконавцем таку постанову винесено не було, також не було запропоновано стягувачеві надати реквізити (які вже були надані представником ОСОБА_1В.) для перерахування стягнутих з пенсії боржника коштів, що вказує на повну бездіяльність державного виконавця.

Також, стягував дізнався, що 22 грудня 2015 року тим самим старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44415432, щодо стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн. Відповідно до цієї постанови, боржник ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова, який територіально нібито належить до підвідомчості Дзержинського ВДВС ХМУЮ. Через це виконавче провадження № 44415432 було закінчене та нібито передане до Дзержинського ВДВС ХМУЮ.

Тобто, склалась така ситуація, коли старший державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 неодноразово знехтувала правами стягувача під час винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень. Також вона не повідомила стягувача про передання виконавчих проваджень до інших відділів виконавчої служби, чим позбавила останнього права вибору органу державної виконавчої служби.

Також, у постановах про закінчення виконавчих проваджень серед дій, які мають бути вчинені стосовно виконавчих проваджень, не зазначаються такі дії, як передання матеріалів виконавчих проваджень до інших відділів державної виконавчої служби для виконання. Це призводить до висновку, що виконавчі провадження були закінченні, однак не передані до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області та Дзержинського ВДВС ХМУЮ відповідно.

Скаржник вважає, що у звязку із вищезазначеним, постанови про закінчення виконавчих проваджень є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Що ж стосується виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_5, скаржник зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 51049765, яку його представник здобула власними силами й коштами, боржниці ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2.

Але, через бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, не було зроблено запитів щодо майнового стану ОСОБА_5, у звязку з чим не було виявлено це майно. Також, незважаючи на те, що вказана квартира боржника перебуває в іпотеці у ЗАТ «ОТП Банк», державний виконавець не поцікавився, чи виконане її зобовязання перед банком; не повідомив «ОТП Банк» про заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 (після чого банк має право достроково вимагати виконання зобовязань боржника перед ним та на дострокове звернення стягнення на квартиру); не дізнався, чи було звернено стягнення на предмет іпотеки та чи всі кошти пішли на погашення заборгованості ОСОБА_5 перед «ОТП Банк» тощо.

Державний виконавець не звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, про розшук майна боржника, про примусове проникнення до житла боржника. Не перевірив чи наявне в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, майно боржника, на яке можливо звернути стягнення. У разі, якщо таке майно наявне, не описав його, не наклав на нього арешт, не передав це майно на реалізацію, не перерахував кошти, отримані після реалізації майна боржника. Тобто державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення Жовтневого районного суд м. Харкова від 22 квітня 2014 року.

Скаржник зазначив, що станом та на момент подання зазначеної скарги, всупереч вимогам ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду тривалий час залишається невиконаним, незважаючи на те, що Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю саме з метою своєчасного та в повному обсязі виконання рішення надано широке коло повноважень. Але рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року залишається невиконаним, боржники свого зобовязання з повернення боргу добровільно не виконали, а права стягувача продовжують бути порушеними.

Тому, ОСОБА_1 вирішив скористатися своїм невідємним правом та звернувся до суду з зазначеною скаргою.

Представник заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_10 у судове засідання не зявилася , надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та задовольнити.

Старший державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечувала, вважала таку необґрунтовану , надала усні та письмові пояснення, посилаючись на те, що неї при виконанні вищевказаних виконавчих проваджень були здійсненні всі заходи щодо їх виконання відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України про «Виконавче провадження». Також зазначила, що строки виконання вищевказаних виконавчих проваджень нею не порушені, оскільки перебіг строку починається з моменту обєднання вищевказаних виконавчих проваджень .

Таку ж позицію займає старший державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3.

12 березня 2016 року суд видалявся до нарадчої кімнати для прийняття рішення , однак на підставі ст. 195 ЦПК України було поновлено судовий розгляд справи.

У зазначене судове засідання державні виконавці Мазій М.А. та Такідзе М.Т. не зявилися , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

За таких обставин судом було прийняте рішення про закінчення розгляду скарги ОСОБА_1 за відсутності їх учасників.

Суд, прийнявши до уваги доводи заявника, осіб, дії яких оскаржують, дослідивши матеріали цивільної справи, виконавчі провадження, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Так, у ст. 383 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Крім того, у п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами у передбаченому розділом VII ЦПК України порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Судовим розглядом встановлено, що 22 квітня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалене заочне рішення по цивільній справі № 639/1399/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

На виконання вказаного вище рішення суду 10 грудня 2014 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1827 грн. .

23 січня 2015 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_8 було надано до Жовтневого ВДВС ХМУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження .

Постановою старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 27 січня 2015 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1827 грн. .

Підтверджень тому, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2015 року була надіслана стягувачу ОСОБА_1, старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ , не надано.

У цьому ж виконавчому провадженні мається постанова від 22 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа для виконання до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ. /а.с.86-95/.

Таким чином , всупереч вимогам ч.2 ст. 25 та ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про відкриття виконавчого провадження № 46221308 /а.с.89/ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1827 грн. , державним виконавцем Мазій М.А. не було стягувачеві не надіслано.

Крім того , державним виконавцем Мазій М.А. були порушені строки виконання судового рішення, передбачені ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується вимог ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Мазій М.А. від 22 грудня 2015 року , то така не підлягає скасуванню, оскільки цією постановою вищевказаний виконавчий лист було надіслано до Дзержинського ВДВС ХМУЮ за належністю.

Суд не може погодитися в цій частині з доводами заявника , що виконавчий лист повинен бути надісланий до УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова.

Разом з тим , суд вважає за необхідне зобовязати державного виконавця Мазій М.А. надіслати на адресу стягувача ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2015 року.

На виконання вищевказаного рішення суду, 28 липня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102,26 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 22 квітня 2014 року становило 111 501 доларів США та судових витрат з кожного окремо по 1 827,00 грн.

11 серпня 2014 року представником ОСОБА_1 через канцелярію Жовтневого ВДВС ХМУЮ було подано три заяви про відкриття виконавчих проваджень із доданими до них оригіналами виконавчих листів.

14 серпня 2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1254102,26 грн. .

14 січня 2016 року старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист надіслано до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області за належністю, оскільки було встановлено, що боржник ОСОБА_4 має на території цього району садовий будинок, тоді як на території Жовтневого району майна , стягнення на яке можливо було б звернути з метою погашення боргу відсутнє.

Разом з тим, судом встановлено порушення старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», а саме нею були порушені строки виконання вказаного виконавчого листа.

Суд не може погодитися з доводами старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, що нею строк виконання вищевказаних виконавчих листів не порушено, оскільки такий відраховується від дня заведення звідного провадження, оскільки такий строк було порушено ще до обєднання цих виконавчих проваджень .

11 серпня 2014 року представником стягувача ОСОБА_1, ОСОБА_8 до Жовтневого ВДВС ХМУЮ було надано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 28 липня 2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1.В. заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102, 26 грн..

14 серпня 2014 року старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження по цьому виконавчому листу .

14 серпня 2014 року вищевказане виконавче провадження було передано для виконання державному виконавцю Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3.

Як вбачається з виконавчого провадження №44414787 /а.с. 130-137/, окрім винесення 18 серпня 2014 року постанови про арешт майна боржника державним виконавцем Мазій М.А. , в рамках цього виконавчого провадження до 22 січня 2016 року ніяких виконавчих дій , направлених на виконання даного виконавчого листа проведено державним виконавцем Такідзе М.Т. , не було.

Таким чином , судом встановлено порушення старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження .

11 серпня 2014 року представником стягувача ОСОБА_1, ОСОБА_8 до Жовтневого ВДВС ХМУЮ було надано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 28 липня 2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1.В. судових витрат у розмірі 1827 грн. .

14 серпня 2014 року старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №444415675 по цьому виконавчому листу .

Постановою старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 22 січня 2016 року виконавче провадження 44415675 з примусового виконання виконавчого листа №639/1399/14 виданий 28.07.2014 року було приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Таким чином , судом встановлено порушення старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження .

22.01.2016 року старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень щодо виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1 254 102, 26 грн., 1 827 грн., на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 2 144 грн., на користь ПАТ «ОТП Банк» 1820 грн., на користь ПАТ «ОТП Банк» 1 332034,89 грн., на та на користь Кредитної спілки «ІНТЕР-ІН ВЕСТ» 13 770,23 грн.

23.02.2016 року згідно акту приймання- передавання , що складений заступником головного територіального управління юстиції з питань державної служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_11 від 23.02.2016 року зведене виконавче провадження за яким боржником є ОСОБА_5 передано на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Як вбачається з зведеного виконавчого провадження , старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 здійснювалися заходи спрямовані на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_5 боргу на користь «ОТП Банк».

Щодо виконання виконавчого листа про стягнення боргу та судових витрат на користь ОСОБА_1 проводилися у зведеному виконавчому провадженні , лише після 22.01.2016 року.

Таким чином виконавчі листи щодо стягнення боргу та судових витрат з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 знаходилися у провадженні старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 майже півтора року .

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Тобто, державний виконавець організовує примусове виконання згідно встановлених для нього прав та обовязків . Проте таких звернень державними виконавцями здійснено не було .

Відповідно до ч. 2 стаття 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Як зазначалося вище виконавчі листи щодо стягнення сум боргу та судового збору з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися у провадженні державних виконавців Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2, ОСОБА_3 понад строк передбачений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло порушення прав стягувача ОСОБА_1 на отримання з боржників коштів, стягнутих на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачені як гарантії, надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд, так і гарантії виконання судового рішення.

Також у п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Разом з тим , суд не може погодитися з доводами заявника щодо бездіяльності старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 відносно того, що ним не було зроблено запитів щодо майнового стану ОСОБА_5, у звязку з чим не було виявлено квартира боржника , яка перебуває в іпотеці та не було відомо чи звернено стягнення на предмет іпотеки та чи всі кошти пішли на погашення заборгованості ОСОБА_5 перед «ОТП Банк» тощо.

Як вбачається зі зведеного провадження, виконавчий лист щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь «ОТП Банк» перебував в провадженні державного виконавця Такідзе М.Т. , у звязку з чим йому були відомі зазначені вище відомості .

Як пояснив державний виконавець Такідзе М.Т. , квартира на яку посилається ОСОБА_1 не підлягала реалізації в рахунок погашення боргу перед «ОТП Банком», оскільки борг перед останнім складав у валюті США , а тому відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», примусове стягнення нерухомого житлового майна /квартири ОСОБА_5М./ , не можливо.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження»,

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського Міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо не направлення стягувачу ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №44415511 від 14.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на його користь заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102 грн. 26 коп..

Зобовязати старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 надіслати на адресу стягувача ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження №44415511 від 14.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на його користь заборгованості за договором позики в сумі 1 254 102 грн. 26 коп..

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського Міського управління юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в провадженні яких перебували на виконанні рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 1 254 102 грн., 1 827 грн. та ОСОБА_13 1 254 102 грн., 1 827 грн. щодо їх не виконання у строк передбачений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволені іншої частини скарги відмовити.

Стягнути з Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 6063 грн. 20 коп. .

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Іванова