У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О. О.

з секретарем Слободенюк В.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1536-015/07Р від 12 жовтня 2007 року у розмірі 71 754,91 доларів США.

В судовому засіданні, до початку розгляду судом справи по суті, представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 12 жовтня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідачем було укладено договір № 1536-015/07Р (далі - договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного договору, в сумі 52 200 доларів США, на строк до 12.10.2032 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,3 % річних.

Пунктом 11.1. розділу 11 вказаного договору передбачено, що шляхом підписання даного договору, у відповідності до Закону України «Про третейські суди», сторони домовились та підтверджують свою згоду на те, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору або у звязку з цим, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Незалежному третейському суді при Всеукраїнський громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» у відповідності з його регламентом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 12 цього Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Таким чином, пункт 11.1 договору є третейським застереженням, тобто договором про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Умови договору не містять посилання на те, що спори та розбіжності, що виникають з договору підлягають вирішенню шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди - в судах загальної юрисдикції в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Також звертаючись в суд з даним позовом Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» не заявляло вимогу про визнання третейської угоди недійсною, наявність якої є обов'язковою передумовою для передачі спору на розгляд до третейського суду.

Відповідно до ч. 5 статті 130 ЦПК України, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України також передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення справи в суді.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим пред'явлення позову до суду, за наявності такого договору, не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (статті 121, 122 ЦПК), за винятком передбаченого пунктом 6 частини першої статті 207 ЦПК обов'язку суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

Таким чином, наявність договору між сторонами про передачу справи на розгляд третейського суду не перешкоджає його розгляду у суді, але лише за умови, що обидві сторони на це погоджуються.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року, у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України, щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір, у сфері цивільних і господарських правовідносин, може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України).

Отже угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду є конституційним правом, яке не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Враховуючи те, що між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду, який міститься в договорі у вигляді третейського застереження, та представник відповідача подав заперечення проти вирішення справи в суді, тому позов слід залишити без розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Першко