Справа № 136/1643/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" листопада 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_2, обґрунтовуючи підставність вимог за позовом таким.

29.03.2010 року згідно поданої ОСОБА_2 заяви до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», останній отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії такого договору не обмежений. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає Договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов'язання за Договором виконав та надав Відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на його картковому рахунку на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач, у звязку із неналежним та несвоєчасним виконанням взятих на себе зобовязань за договором станом 31.08.2016 року допустив заборгованість 11 000,95 грн., яка складається з наступного: 1 979,93 грн. - заборгованість за кредитом; 5 750,97 гри. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 270,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гри. - штраф (фіксована частина); 500,05 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно інформації отриманої на запит суду, у відповідності до ст.122 ЦПК України, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер 17.09.2016 року.

Ухвалою суду від 28.10.2016 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача залучено його спадкоємця ОСОБА_1.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву, в якій клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у заявленому обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, в заяві адресованій суду просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач пропустив строк для предявлення вимоги до нього як спадкоємця ОСОБА_2, який помер 17.09.2012 року, що визначений ч.3 ст. 1281 ЦК України, який є преклюзивним, предявивши даний позов у жовтні 2016 року, з урахуванням положень ст. ст. 11, 509, 530 ЦК України, який настав датою внесення чергового платежу, тобто 25 числа місяця за датою допущення заборгованості. Справу просив розглянути у його відсутності.

Ураховуючи те, що сторони скористались правами, що передбачені ч.2 ст.158 КУпАП, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

29.03.2010 року згідно поданої ОСОБА_2 Анкети заяви до ПАТ КБ "ПриватБанк", останній надав відповідачу кредит в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 2від 9.03.2010 року (а.с. 10 на звороті), вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Заява підписана сторонами, отож на основі їх волевиявлення була спрямована на виникнення цивільних прав та обовязків за договором.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_2 припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим, банком станом на 31.08.2016 року нараховано заборгованість у розмірі 11 000,95 грн., яка складається з: 1 979,93 грн. - заборгованість за кредитом; 5750,97 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 270,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 500,05 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно інформації наданої Староприлуцькою сільською радою Липовецького району від 07.10.2016 року за №304, ОСОБА_2 помер, про що зроблено актовий запис 18.09.2012 року. Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_2 помер 17.09.2016 року.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, згідно якої зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором.

Згідно матеріалів Спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористався двоюрідний брат померлого ОСОБА_1, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту в межах шестимісячного строку. (а.с.43), отож вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що спадкоємець померлого ОСОБА_1 повідомив кредитора про смерть ОСОБА_2 та відкриття спадщини відповідно до вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України, відтак на правовідносини сторін поширюються норми ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що строк вимоги за кредитом від 29.03.2010 року, з урахуванням положень ст. ст. 11, 509, 530 ЦК України та Витягу із Тарифів (а.с.12), які склали умови договору, настав після 25.09.2012 року (спадкодавець помер 17.09.2012 року), отож саме з 26.09.2012 року було допущено неналежне виконання боржником зобовязань за кредитним договором, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами.

Ураховуючи те, що кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право висунути свої вимоги до спадкоємця протягом одного року з моменту настання строку невнесеного чергового платежу.

Втім даний позов предявлено позивачем до суду в жовтні 2016 року, тобто по збігу більш як чотирьох років, тобто з пропущенням строку визначеного ч. 3 ст. 1281 ЦК України, який є преклюзивним, сплив якого згідно із законом позбавляє права вимоги кредитора до спадкоємців боржника.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України, а тому в разі відмови в задоволенні позову відносить судові витрати понесені позивачем та підтверджені документально на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.11, 509, 530, 1218, 1219, 1223, 1281 ЦК України, ст.10, 11, 58-60, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3