У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що на підставі державного акта на право власності на землю їй належить 61/100 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1. Інші 39/100 частини земельної ділянки належить її брату ОСОБА_8

Просила припинити право спільної часткової власності на спірну земельну ділянку та виділити їй в натурі 61/100 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року позов задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_6 частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, що знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 13 липня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 75-2-03576, кадастровий номер НОМЕР_2, враховуючи частку у праві власності на домоволодіння, що належить ОСОБА_6 - 61/100, а ОСОБА_7 - 39/100, описані в дослідницькій частині висновку та зображені у додатках № 1, № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 грудня 2015 року № 15440/15-41. Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку ОСОБА_6 визначено земельну ділянку S3 - 0,0610 га, яка обмежена лініями розподілу:

- від точки «5» лінія розподілу довжиною 2,06 м проходить в точку «10»;

- від точки «10» лінія розподілу проходить через точки «21», «20», «19», «18» в точку «17»;

- від точки «17» лінія розподілу проходить по стіні споруди через точки «16», «15» в точку «14»;

- від точки «14» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить по правій межі ділянки через точки «22», «23» в точку «24», яка знаходиться в тильному куті ділянки;

- від точки «24» лінія розподілу довжиною 18,27 м проходить по тильній межі ділянки в точку «25»;

- від точки «25» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить по лівій межі ділянки через точки «26», «27», «28», «29», «30» в точку «1»;

- від точки «1» по лінії розподілу будинку через точки «9», «8» в точку «7», яка знаходиться на відстані 1,43 м від кута будинку;

- від точки «7» лінія розподілу довжиною 2,36 м проходить в точку «6»;

- від точки «6» лінія розподілу довжиною 17,63 м проходить в точку «5» (Земельна ділянка площею 0,0610 га, яка пропонується співвласнику ОСОБА_6, зображена в додатку № 2 до висновку рожевим кольором).

Виділено в натурі ОСОБА_7 частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, що знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 13 липня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів актів про право приватної власності на землю за № 75-2-033576, кадастровий номер НОМЕР_2, враховуючи частку у праві власності на домоволодіння, що належить ОСОБА_6 − 61/100, а ОСОБА_7 - 39/100, описані в дослідницькій частині висновку та зображені в додатках № 1, № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 грудня 2015 року № 15440/15-41.

Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_7 визначено земельну ділянку, площею 0,0390 га, що складається з двох частин: S1 (0,0187 га) + S2 (0,0203 га).

Земельна ділянка S1 - 0,0187 га, обмежена лініями розподілу:

- від точки «10» лінія розподілу проходить через точку «11» по вул. М. Трублаїні в точку «12»;

- від точки «12» лінія розподілу проходить по правій межі ділянки через точку «13» в точку «14»;

- від точки «14» лінія розподілу проходить по стіні споруди через точки «15», «16» в точку «17»;

- від точки «17» лінія розподілу довжиною 3,51 м проходить в точку «18»;

- від точки «18» лінія розподілу довжиною 1,52 м проходить в точку «19»;

- від точки «19» лінія розподілу проходить паралельно правій межі через точки «20», «21» в точку «10».

Земельна ділянка S2 - 0,0203га, обмежена лініями розподілу:

- від точки «4» лінія розподілу довжиною 11,95 м проходить по вул. Трублаїні в точку «5»;

- від точки «5» лінія розподілу довжиною 17,63 м проходить в точку «6»;

- від точки «6» лінія розподілу довжиною 2,36 м проходить в точку «7»;

- від точки «7» лінія розподілу проходить через точку «8» по лінії розподілу будинку через точку «9» в точку «1»;

- від точки «1» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить по лівій межі ділянки через точки «2», «3» в точку «4» (Земельна ділянка S1 (0,0187 га) + S2 (0,0203 га), яка пропонується ОСОБА_7, зображена в додатку № 2 до висновку блакитним кольором).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, що знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 13 липня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів актів про право приватної власності на землю за № 75-2-03576, кадастровий номер НОМЕР_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_6 належить 61/100 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 (а. с. 6, т. 1), 39/100 частини вказаної земельної ділянки належить ОСОБА_7

На зазначеній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який поділений на дві частини, в одній з яких проживає позивач з донькою, а в іншій - відповідач зі своєю сім'єю.

Звертаючись до суду, ОСОБА_6 вказувала, що у 1992 році відповідач без дозволу та відома збудував гараж, що позначений у плані домогосподарства, а між будинком та гаражем останній облаштував автомобільну стоянку і не допускає позивача до користування спільною земельною ділянкою, перешкоджає у доступі до її частини будинку.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Під час розгляду справи, з метою з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а саме для визначення варіантів поділу в натурі часток спірної земельної ділянки, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлене наступне питання: «визначити можливі варіанти виділу в натурі часток земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, що знаходиться у спільній частковій власності сторін».

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 грудня 2015 року № 15440/15-41, проведеної старшим судовим експертом відділу досліджень з питань землеустрою та оцінки земель лабораторії інженерно-технічних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Коваленко Л.А., було запропоновано 2 варіанти виділу в натурі часток земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, що знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 109−119, т. 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 364 ЦК України та тим, що запропонований експертом у варіанті № 2 порядок виділу в натурі спільної земельної двлчнки, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 грудня 2015 року № 15440/15-41, є більш доцільним, відповідає інтересам сторін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд керувався тим, що між сторонами не проведено поділу будинку відповідно до їхніх ідеальних часток, а тому вимоги щодо виділення земельної ділянки відповідно до частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку є передчасними.

При цьому апеляційний суд посилався на роз'яснення, наведені у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно з якими, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до договору дарування від 18 серпня 1997 року 61/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6, а саме: кухня 3-1 площею 5,4 кв. м; кухня 2-2 площею 12,2 кв. м, житлова 2-3 площею 12,7 кв. м; сіни 3-1 площею 7,5 кв. м; кухня 3-2 площею 10,7 кв. м; житлова 3-3 площею 12,1 кв. м; сарай літ. «Б», погріб літ. «З»; вбиральня літ. «Б»; Ѕ частини споруджень (а. с. 9, т. 1).

Згідно з технічним паспортом позивачу належать усі приміщення у квартирах № № 2, 3, а відповідачу - усі приміщення квартири № 1 у житловому будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 10−16, т. 1).

Крім того, під час вирішення справи сторонами підтверджено, що спору з приводу поділу житлового будинку між ними немає.

Таким чином, висновки апеляційного суду не ґрунтуються на матеріалах справи.

Вирішуючи спір, враховуючи відносини, що склалися між сторонами, розмір часток у житловому будинку та у спірній земельній ділянці, які належать сторонам у справі, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що запропонований експертом у варіанті № 2 порядок виділу в натурі спірної земельної ділянки є більш доцільним, оскільки частки земельної ділянки, запропоновані експертом у варіанті № 2, є більш відокремленими одна від одної.

Апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, тому судове рішення апеляційного суду необхідно скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 339, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасувати, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук
О.М. Ситнік
О.В. Ступак