АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4700/16 Головуючий І інстанції -
Категорія: договірні Доповідач - Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпобутсервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ЕКО-ОІЛ»; треті особи - приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Остапенко Є.М, Харківське міське управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі - продажу та свідоцтва про право власності,-

встановила:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою, після остаточного уточнення якої просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.07.2015 року, зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М. за реєстровим номером 2302, укладений між ТОВ «Будпобутсервіс» та ОСОБА_3; визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1, видане 09.11.2015 року Харківським міським управлінням юстиції (далі ХМУЮ) ТОВ «ВК ЕКО-ОІЛ».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.10.2008 року згідно Генерального договору №805/6/18/8-135 (далі договору кредиту) ПАТ «Укрсоцбанк» (далі Банк), що є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк», були надані ОСОБА_5 кредитні кошти у сумі 1200000 доларів США з терміном погашення 12.10.2018 року.

Між сторонами 13.10.2008 року укладено Додаткову угоду №1 до договору кредиту, якою надано кредит у формі разового кредиту у розмірі 297574,83 доларів США зі сплатою 16% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018 року та Додаткову угоду №2, якою надано кредит у формі разового кредиту у розмірі 902425,00 доларів США зі сплатою 16% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018 року.

На забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань по Договору кредиту між Банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008 року (далі іпотечний договір), за яким Банку в іпотеку були передані нежитлові приміщення першого поверху №66-1-:-66-6, 66-2а, 66-8-:-66-12, 66-17, 66-17а, 66-18 загальною площею 421,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Банк виконав свої зобов'язання за договором кредиту, а ОСОБА_5 від виконання своїх зобов'язань ухилявся.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.05.2010 року, зі змінами внесеними постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2012 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та надано право Банку продати предмет іпотеки будь якій особі за початковою ціною у розмірі 10238740,20 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості.

На теперішній час заборгованість не погашена. Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року визнано дійсним Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №66-1-:-66-12, 66-14-:-66-17, 66-17-а, 66-18, 66-20 в літ. «А-5» загальною площею 427,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, від 16.02.2015 року, укладений між ТОВ «Будпобутсервіс» та ТОВ «Інтерснабстрой» та визнано право власності ТОВ «Будпобутсервіс» на вказані нежитлові приміщення.

22.10.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» отримав інформаційну довідку №46146774, згідно якої у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вилучена заборона накладена ПАТ «Укрсоцбанк» у зв'язку з укладенням договору іпотеки. У Державному реєстрі іпотек вилучено запис про іпотеку, накладену ПАТ «Укрсоцбанк» у зв'язку з укладенням договору іпотеки.

Оскільки договір кредиту не погашений, позивач вважає, що іпотечний договір є дійсним. Згідно п.2.1.4 Іпотечного договору ТОВ «Інтерснабстрой» зобов'язаний без письмової згоди ПАТ «Укрсоцбанк» не відчужувати предмет іпотеки, в той час як предмет іпотеки реалізований без згоди Банку. Записи про обтяження іпотекою та заборону відчуження нежитлових приміщень - предмету іпотеки вилучені не законно.

6 липня 2015 року ТОВ «Будпобутсервіс» та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу вищезазначених нежитлових приміщень. 26.10.2015 року власником предмету іпотеки стало ТОВ «ВК ЕКО-ОІЛ» на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого 09.11.2015 року ХМУЮ. Позивач вважає, що вказане свідоцтво порушує його право на продаж предмета іпотеки.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року та договором купівлі-продажу від 06.07.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» був незаконно позбавлений своїх прав, визначених Іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку». Всупереч вимогам законодавства предмет іпотеки був не законно відчужений ТОВ «Інтерснабстрой» на користь ТОВ «Будпобутсервіс», а в подальшому на користь ОСОБА_3, а в теперішній час власником предмету іпотеки є ТОВ «ВК ЕКО-ОІЛ».

Позивач вважає недійсним спірний договір купівлі-продажу з підстав, визначених ч.ч.1,5 ст.203 ЦК України, оскільки правочини не повинні суперечити положенням законів, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України має наслідком визнання правочину недійсним. Частина 1 ст.203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також: моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Іпотека на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, свою дію не припинила, зобов'язання забезпечене іпотекою не виконане. Згоди на відчуження предмету іпотеки Банк не надавав, а правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодавия є недійсним, згідно ч.3 cт.12 Закону України «Про іпотеку». Позивач вважає, що при укладенні правочину допущене порушення вимог ст.5, ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку», а це у відповідності до ст.ст.203, 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Іпотечний договір є чинним, заборгованість з договором кредиту не погашена. Заяв Банком про погашення кредиту ПАТ «Укрсоцбанк» не надавалось, підстав за якими правомірним було би зняття заборони немає.

Внаслідок порушень закону ТОВ «Інтерснабстрой» та ТОВ «Будпобутсервіс» не мали необхідної законодавчої правоздатності для вчинення відчуження нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначені порушення призвели до видачі свідоцтво на право власності НОМЕР_1, яке порушує право ПАТ «Укрсоцбанк» на реалізацію предмета іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права; неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Посилається на ті ж самі доводи, що і в уточненій позовній заяві.

Вважає, що ТОВ «Будпобутсервіс», а в подальшому і ОСОБА_3 не мали необхідної правоздатності для вчинення переходу права власності на нерухоме майно у зв'язку з наслідками недійсності нікчемного правочину, зазначеного вище.

Вказує, що державна реєстрація прав на нерухоме майно, згідно Закону України є обов'язковою умовою.

Крім того, позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» грунтується на отриманні кредиту ОСОБА_5, не виконання ним зобов'язання та реалізацією права на продаж предмету іпотеки, який перебував у власності ТОВ «Інтерснабстрой». Натомість суд не залучив до справи осіб, відносно яких розглядається даний спір.

На підставі наведеного в апеляційній скарзі та доводів уточненої позовної заяви просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені в суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням ст. 16 ЦК України не підлягають задоволенню позови власника майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові з використанням механізму, встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову.

На час укладання оспорюваного договору рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року, яким за ТОВ «Будпобутсервіс» визнано право власності на спірні нежитлові приміщення, було чинним і заборона його відчуження була відсутня. Відсутність такої заборони перевірялась і нотаріусом.

Доказів того, що при укладенні оскарженого договору ТОВ «Будпобутсервіс» не мало цивільної дієздатності для його вчинення позивачем не надано.

Однак такий висновок не ґрунтується на вимогах закону, а тому погодитись з ним не можна.

За правилами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, закон надає лише власнику право витребувати належного йому майна з чужого незаконного володіння.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач не був власником нежитлових приміщень, що є предметом договору іпотеки, укладеного ним з ТОВ "Інтерснабстрой".

Банк був іпотекодержателем йього майна і прав власника не набув, що не дає йому права заявляти вимоги передбачені ст. 387 ЦК України.

Надавати оцінку відповідності оспорюваного договору вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочинів можливо лише за умови, що позивач звернувся до суду саме у тому порядку який передбачений законом для вирішення спору, що виник між сторонами.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору недійсним представник позивача зазначав, що цим договором порушені права банку як іпотекодержателя майна переданого у забезпечення кредитних зобов'язань.

За правилами ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека дійсна для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведено інформацію про обтяження майна іпотекою.

Верховний Суд України при розгляді справ цієї категорії неодноразово застосовував це положення тим самим звертаючи увагу, що у анологічній ситуації належним способом захисту прав іпотекодержателя може бути звернення до суду в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Про це свідчить і правова позиція Верховного Суду України висловлена у справі № 6-201 цс14 від 24.12.2014 року.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки позивачем обрано не той спосіб захисту права, який він вважає порушеним ніж передбачений законом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна