АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1677/16 Головуючий 1 інст. Уварова Ю.В.
Справа № 613/1292/14-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника ОСОБА_3 звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування представник позивача вказав, що 09 червня 2006 року укладено договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 500 доларів США 00 центів у виді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 21,96% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак умови кредитного договору з боку відповідача виконані не були, у звязку з чим станом на 30 червня 2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 973 доларів США 68 центів, із яких: 257 доларів США 37 центів заборгованість за тілом кредиту; 629 доларів США 66 центів заборгованість по процентам за користування кредитом; 42 долари США 30 центів штраф (фіксована частина); 44 долари США 35 центів штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в даному розмірі.

Відповідач в особі свого представника ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на пропуск строку позовної давності.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представник ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що рішення ухвалено без врахування правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року по справі за № 6-169цс14.

ОСОБА_2 в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що 09 червня 2006 року укладено договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 500 доларів США 00 центів у виді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 21,96% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак умови кредитного договору з боку відповідача виконані не були, у звязку з чим станом на 30 червня 2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 973 доларів США 68 центів, із яких: 257 доларів США 37 центів заборгованість за тілом кредиту; 629 доларів США 66 центів заборгованість по процентам за користування кредитом; 42 долари США 30 центів штраф (фіксована частина); 44 долари США 35 центів штраф (процентна складова).

За статтями 253, 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 251, частина 2 статті 252 ЦК України).

Останній платіж відповідачем зроблено 17 жовтня 2008 року. Ця обставина сторонами не оспорюється.

Згідно п. 3.1. Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки зазначено на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня указаного місяця.

Доказів того, що строк дії картки встановлено за заявою ОСОБА_2, а також продовження її дії, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Отже, у ПАТ «КБ «Приватбанк» виникло право предявити вимогу до боржника про виконання порушеного зобовязання щодо повернення кредиту, починаючи з 18 жовтня 2008 року протягом наступних трьох років. Проте позов предявлено лише 11 серпня 2014 року, тобто після сплину строку позовної давності, встановленої законом.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про неврахування правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року по справі за № 6-169цс14 не ґрунтуються на законі. Після 17 жовтня 2008 року ОСОБА_2 платежів на погашення заборгованості за кредитом не здійснював. Графік платежів в матеріалах справи відсутній.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_5