Номер провадження: 22-ц/785/7147/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_3, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07. 12. 2011 р. щодо задоволення подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07. 12. 2011 р. задоволено подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції і тимчасово обмежено виїзд за межі України ОСОБА_3, 02. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 154092, виданий 31. 01. 1996 р. Шевченським ВМ Приморського РВ ГУМВС, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: м. Одеса, вул. пр.-т Шевченко 6/3 кв. 89 до погашення заборгованості у розмірі 469215,2 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, представника ОСОБА_3, ставиться питання про скасування ухвали суду як незаконної та необґрунтованої і про відмову у задоволенні вказаного подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зокрема, з вказівкою на те, що судом не враховані положення вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі ст. 11 Закону, положення Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» і, що за відсутності ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, не має підстав для обмеження виїзду за кордон, а наявність не виконаних зобовязань і не виконання їх самостійно не є ухиленням від їх виконання.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, представники ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи вказане подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3 з зазначенням, що представник Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, суд першої інстанції виходив з положень ст. 377-1 ЦПК України і, що «з матеріалів подання державної виконавчої служби» вбачається, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, державним виконавцем вжито усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», однак рішення суду до даного часу не виконується.

Проте вказаний висновок суду не відповідає вимогам закону.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань (п. 5). Відмова у виїзді з України з підстав, передбачених пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону, оскарженню не підлягає.

В силу п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка також визначає, що суб'єктом звернення до суду є лише державний виконавець.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що 15. 11. 2011 р. до суду надійшло подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 01. 11. 2011 р. про заборону виїзду за кордон, в якому ставилося питання про постановлення ухвали про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_3 з тих підстав, що у відділі на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 28918186 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2652/10, виданого 19. 09. 2011 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 469215,2 грн.

У цьому поданні вказано, що ОСОБА_3 на протязі тривалого часу навмисно ухиляється від виконання грошового зобовязання, факт несплати підтверджується матеріалами виконавчого провадження, боржника про відкриття виконавчого провадження було належним чином повідомлено, однак він жодного разу не намагався добровільно виконати грошове зобовязання, і робиться висновок, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Зі змісту подання видно, що на порушення вимог ст. 377-1 ЦПК України з поданням про заборон виїзду за кордон стосовно ОСОБА_3 до суду звернувся не державний виконавець, а начальник відділу державної виконавчої служби, що суперечить закону.

Разом з тим, у подані начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціївідсутні дані, що до цього подання були додані будь-які докази стосовно викладених у вказаному поданні фактичних обставин, і в матеріалах справи відсутні будь-які докази з цього питання.

Одночасно апеляційний суд враховує відсутність у поданні державного виконавця викладення конкретизації обставин ухилення ОСОБА_3від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, тобто в чому саме виразилося таке ухилення.

Вказівка ж у зазначеному поданні, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України суперечить викладеним вище правовим положенням про необхідність встановлення у такому випадку наявності ухилення боржника від виконання зобовязань.

Таким чином, у вказаному поданні і в матеріалах даної справи відсутні дані та докази про ухилення ОСОБА_3від виконання зобовязань.

З урахуванням наведеного, в тому числі звернення до суду з зазначеним поданням начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а не державного виконавця (у провадженні якого перебуває виконавче провадження), відсутності у цьому поданні конкретизації та належного обґрунтування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на основі наданого без будь-яких доказів подання не мав законних підстав для застосування стосовно ОСОБА_3тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, апеляційний суд відмічає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 24. 10. 2016 р. видно наявність на час розгляду даної справи у ОСОБА_3 нерухомого майна, в тому числі щодо якого накладено арешт.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 307 ч. 2. п. 2 ЦПК України вказана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 07. 12. 2011 р.підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 01. 11. 2011 р. про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3.

В силу ст. 293 ч. 1 п. 24-1 ЦПК України, ст. 324 ч. 1 п. 2 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України після їх перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку, що не позбавляє права державного виконавця за наявності підстав щодо реалізації положень ст. 377-1 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 2, 311, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07. 12. 2011 р.і постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні подання начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 01. 11. 2011 р. про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_8

ОСОБА_9