Справа № 366/1088/16-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/4190/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 26 15.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Іванової І.В., Таргоній Д.О.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Іванківського районного суду від 25 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила :

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 90000 грн..

Посилався на те, що 03.09.2005 року відповідно до укладеного договору № DNH4KS12920329 ОСОБА_2 тримав кредит у розмірі 6330,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір, що підтвердив своїм підписом у заяві.

Відповідач зобов'язався сплачувати кредит, відсотки та оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Проте, свої зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка станом на 29.03.2016 року становить загальну суму 90000,00 грн. і яка складається з:

- 6286,45 грн. - заборгованість за кредитом;

- 45 048,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 38 664,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Просив задовольнити позов та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Іванківського районного суду від 25 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення

Згідно з вимогамист.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч.1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем жодного платежу з кредитним договором не внесено.

Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до правової позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

По справі встановлено, що 03.09.2005 року між Банком, правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладено договір № DNH4KS12920329, на підставі якого відповідач 03.09.2005 року отримав кредит у розмірі 6330,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Позивач умови договору виконав та надав кредитні кошти у розмірі 6330,51 грн. Відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином та з 04.09.2007 року перестав виконувати свої зобов'язання до договором.

Відповідно до п.5.5 кредитного договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній просив застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити в задоволенні позову на цих підставах.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, суд виходив з того, що кредитний договір був укладений між банком та відповідачем 03.09.2005 року строком на 24 місяці. Відповідно до розрахунку заборгованості прострочена заборгованість за кредитними зобов'язаннями у відповідача виникла з 04.09.2007 року, у той час, як з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, позивач звернувся 21.04.2016 року, у зв»язку з чим дійшов правильного висновку про те, що враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлений строк позовної давності у 5 років то за захистом порушених прав позивач мав звернутися до суду в період з 04.09.2007 року по 03.09.2012 року, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

Даний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Іванківського районного суду від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді