Справа № 375/1426/15-ц Головуючий у І інстанції Нечепоренко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/940/16 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 46 24.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Суханової Є.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Бобка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційної служби Рокитнянського управління юстиції Київської області про визнання недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області із позовом до Острівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та реєстраційної служби Рокитнянського РУЮ Київської області про визнання недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,34 га.

Суміжним користувачем є ОСОБА_3, за яким з 1989 року рахувалося 0,15 га. І якому у відповідності до рішення виконавчого комітету Острівської сільської ради №105 від 19 листопада 1992 року наданий дозвіл на будівництво житлового будинку.

Під час будівництва ОСОБА_3 порушив межі земельної ділянки позивача та збудував паркан на його земельній ділянці.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 21 вересня 1998 року, суд встановив дане порушення та зобов'язав ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 0,28 га., та встановити межі відповідно до плану.

Послідуючі виїзди державних виконавців та комісій на виконання рішення суду не відновили попередньої межі між ділянками. Тому вважає, що рішення Острівської сільської ради про надання у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,17 га. є незаконними і повинні бути визнані недійсними.

Позивач просив суд визнати недійсним рішення VI сесії VI скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області №96 від 30 березня 2011 року за яким ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку розміром 0,17 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в АДРЕСА_2

Визнати недійсним рішення VI сесії VI скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області №97 від 30 березня 2011 року за яким ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку розміром 0,17 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в АДРЕСА_2

Визнати недійсним рішення VI скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області №292-23-06 від 25 червня 2012 року за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_3 затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,1710 га. (з них: під житловою забудовою - 0,0202 га., багаторічні насадження - 0,203 га., рілля - 0,1305 га.) в АДРЕСА_2

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, що розташована в АДРЕСА_2 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1710 га. серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02672 від 16 листопада 2012 року з кадастровим НОМЕР_1.

Скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю, що розташована в АДРЕСА_2 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1710 га. серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02672 від 16 листопада 2012 року з кадастровим НОМЕР_1.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, який позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що у відповідності до рішення Виконавчого комітету Острівської сільської ради народних депутатів №105 від 19 листопада 1992 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво господарських споруд в АДРЕСА_2 на земельній ділянці 0,15 га., що належить йому у довічному успадкованому володінні та згідно рішення Виконавчого комітету Острівської сільської ради народних депутатів №66 від 31 жовтня 1990 року затверджено списки власників будинків по Острівській сільській раді народних депутатів згідно списків взятих з по господарських книг сільської ради де за ОСОБА_3 рахувалось з 1989 року 0,15 га. земельної ділянки.

Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції посилається виключно на АКТ про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 22 квітня 1993 року, за яким ОСОБА_3 якому виділено в натурі межі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуальних господарських споруд площею 1768 кв.м.

Вказана земельна ділянка розташована в АДРЕСА_2

Межі земельної ділянки граничать праворуч з садибою ОСОБА_5, ліворуч із садибою ОСОБА_2

Натомість ОСОБА_3 по вказаному акту від 22 квітня 1993 року виділялись межі земельної ділянки у відповідності до рішення Виконавчого комітету Острівської сільської ради народних депутатів №105 від 19 листопада 1992 року, а рішенням відповідачу було передано не 0,1768 га., а 0,15 га. земельної ділянки, тобто відповідачу було виділено в натурі земельної ділянки більше ніж передано рішенням, що і викликало спір між суміжними землекористувачами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 Київської області.

Державний акт на його земельну ділянку не виготовлявся.

Суміжним землекористувачем є ОСОБА_3, якому згідно акту від 03 листопада 1992 року наділена земельна ділянка з земель ОСОБА_5 для будівництва житлового будинку, а у відповідності до рішення виконавчого комітету Острівської сільської ради №115 від 19 листопада 1992 року наданий дозвіл на будівництво господарських споруд на земельній ділянці площею 1763 кв.м., що відповідає 0,1763 га.

Рішенням сесії Острівської сільської ради №97 від 30 березня 2011 року ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 та наданий дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації даної земельної ділянки, а рішенням сесії Острівської сільської ради від 25 червня 2012 року №292-23-06 затверджена технічна документація, що посвідчує право на земельну ділянку загальною площею 0.1710 га. за ОСОБА_6 та ОСОБА_7

При цьому, враховуючи відсутність спірних питань при встановленні та узгодженні меж земельної ділянки, затверджено її остаточний розмір.

Після вказаного рішення відповідачами був виготовлений державний акт на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 16 листопада 2012 року.

Позивач неодноразово звертався з заявами про самовільне зайняття відповідачами частини його земельної ділянки, так як вважає, що ОСОБА_3 була наділена земельна ділянка площею 0,15 га., а приватизував останній земельну ділянку площею 0, 1710 га. і є різниця в 0,02 га., з чого вбачається самовільне зайняття відповідачами частини земельної ділянки позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведений факт самовільного зайняття відповідачами частини його земельної ділянки, так як із наданих відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 копій рішень, актів обстеження, вбачається, що ще у 1992 році ОСОБА_3 дозволено згідно рішення виконавчого комітету Острівської сільської ради №115 від 19 листопада 1992 року будівництво господарських споруд на земельній ділянці площею 1763 кв.м., що відповідає 0,1763 га.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави для визнання недійсними рішень сесій Острівської сільської ради про передачу у власність відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,17 га. в АДРЕСА_2, про затвердження технічної документації на вказану земельну ділянку та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки позивачем не доведено, в чому виразилося порушення його прав при передачі відповідачам у власність земельної ділянки біля їх житлового будинку площею 0,1710 га., яку їм було передано ще у 1992 році.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, по справі встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 Київської області. Державний акт на його земельну ділянку не виготовлявся.

Суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_3, якому згідно акту комісії Острівської сільської ради народних депутатів від 03 листопада 1992 року наділена земельна ділянка із земель ОСОБА_5 для будівництва житлового будинку (а.с. 51-52).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Острівської сільської ради народних депутатів №105 від 19 листопада 1992 року, ОСОБА_3 наданий дозвіл на будівництво господарських споруд на земельній ділянці площею 1763 кв.м., що відповідає 0,1763 га.

З рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 21 вересня 1998 року, зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 своєю земельною ділянкою розміром 0,28 га., розташованої в с. Довгалівське, Рокитнянського району Київської області. Зобов'язано встановити межі їх земельних ділянок відповідно до їх плану, що знаходиться в Острівській сільській раді.

Відповідно до листа відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області від 17 лютого 2016 року №1530, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 16 лютого 2016 року, виконавче провадження з виконання рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 21 вересня 1998 року не перебувало.

Крім цього повідомлено, що всі виконавчі провадження завершені з 1998 року по 2012 рік знищені, відповідно до актів про вилучення виконавчих проваджень для знищення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту від 16 жовтня 1998 року, складеного судовим виконавцем Рокитнянського районного суду Київської області, при виїзді комісії по встановленню меж земельних ділянок в с. Довгалівське, межі встановлено і забиті кілки металеві, за розмірами та підрахунками площа земельних ділянок відповідають плану. Підписувати складений акт ОСОБА_2 відмовився (а.с. 60).

Відповідно до акту, складеного комісією Острівської сільської ради 20 березня 1999 року, при виїзді на земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було виявлено, що фундамент бетонний який межує між ділянками ОСОБА_8 та ОСОБА_3 частково зруйнований. Паркан з дерев'яного штахету розібраний (а.с. 61).

З листа Рокитнянського районного відділу земельних ресурсів від 30 липня 1999 року №61 вбачається, що ними проведено перевірку фактичного стану землекористувань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Перевіркою встановлено, що положення межі між земельними ділянками лишається не змінним з моменту його встановлення 16 жовтня 1998 року, а тому жодних перешкод з боку ОСОБА_3 не існує (а.с. 56).

Відповідно до акту комісії районної ради від 02 квітня 2004 року встановлено, що права ОСОБА_2 як землекористувача не порушено (а.с. 58).

Рішенням сесії Острівської сільської ради №97 від 30 березня 2011 року ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 Київської області та наданий дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації даної земельної ділянки, а рішенням сесії Острівської сільської ради від 25 червня 2012 року №292-23-06 затверджена технічна документація, що посвідчує право на земельну ділянку загальною площею 0,1710 га. За ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 11).

Після зазначеного рішення відповідачами був виготовлений державний акт на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 16 листопада 2012 року.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою. Та його державної реєстрації.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст. 212 ЦПК України).

Апеляційним судом витребувано з Рокитнянського районного суду Київської області і оглянуто цивільну справу №2-369/1998 рік за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а також відповідь виконавчої служби, з яких вбачається, що по факту самовільного зайняття земельної ділянки відсутні будь-які докази. Компетентними органами не проводились перевірки і фактично не встановлювались розміри так-званого самовільного зайняття земельної ділянки суміжним землекористувачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не подано належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б вказували про порушення відповідачами земельних прав позивача, а відтак суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення без змін.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Задоволення позову при відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджують заявлені вимоги, порушуватиме законні права та інтереси суміжних користувачів, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що є недопустимим.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем у відповідності до ст. 60 ЦПК України не надано безспірних та беззаперечних доказів того, що відповідачем порушені права позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий __________ О.М. Данілов

Судді __________ Є.М. Суханова

__________ М.В. Мережко