Копія Справа №326/13/16 ц р.
Провадження №2/326/46/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої - судді Стріжакової Т.В.

при секретареві Філанової В.І.

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в місті Приморську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 1992 року вона почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_2 у будинку її батька ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. 31.08.1992 року відповідач зареєструвався у вказаному домоволодінні. 02.11.2002 року вони з відповідачем уклали шлюб. Після смерті батька вона в судовому порядку визнала за собою право приватної власності на будинок по АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Приморського районного суду від 28.12.2006 року та зареєструвала право власності на нього, про що є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 04.03.2011 року шлюб між ними розірвано, за ОСОБА_2 залишено прізвище ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з належного їй будинку. З березня 2011 року і по теперішній час у спірному домоволодінні не проживає, однак добровільно виписатися з будинку відмовляється, в зв'язку з чим вона змушена сплачувати комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, який не проживає в її будинку та не приймає участі у витратах на його утримання. Вона не може оформити субсидію, вільно розпоряджатися своєю власністю. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його не проживання не існує. Жодних перепон щодо проживання чи користування домоволодінням нею не чинилося.

Просить на підставі ст.71,72 ЖК України та ч.2 ст.405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 внаслідок його відсутності без поважної причини понад один рік.

22. 01.2016 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. Просила на підставі ч.2 ст.405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 внаслідок його відсутності без поважної причини понад один рік (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання дала пояснення аналогічні викладеним у позові, свої позовні вимоги підтримала повністю, просила на підставі ч.2 ст.405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 внаслідок його відсутності без поважної причини понад один рік; витрати по оплаті судового збору залишити за нею, справу розглянути заочно..

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомив.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач просить про проведення заочного розгляду справи, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 02.11.2002 року в с.Вячеславка Приморського району Запорізької області (актовий запис №08). Прізвища після одруження чоловіка - ОСОБА_2, жінки - ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 28.12.2006 року за ОСОБА_1 визнано право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1, на земельну ділянку (пай) посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_2 в КСП «Авангард» Приморського району Запорізької області, на майновий пай відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 в КСП «Авангард» Приморського району Запорізької області, рахунок НОМЕР_4 в філії №5360/019 в с.Маринівка, Приморського відділення Запорізької області КБ «Ощадний банк України» - в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.5). У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2015 року за ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

За паспортними даними ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в с.Маринівка Приморського району Запорізької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

У домовій книзі з 31.08.1992 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець с.Веренчанка Заставновського району Черновицької області (з відміткою про розлучення) зареєструвався у встановленому порядку, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Згідно з повідомлення Приморського РС УДМС України в Запорізькій області за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований з 31.08.1992 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області від 04.03.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, актовий запис за №11 від 04.03.2011 року. Після реєстрації розірвання шлюбу сторонам присвоєно прізвища: йому ОСОБА_2, їй ОСОБА_1 (а.с.10).

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивачка є її матір'ю, вона (свідок) проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 проживав з ними у даному будинку з 1992 року, був одружений з її матір'ю, у 2011 році вони розлучилися, і ОСОБА_2 забрав свої документи, речі і уїхав. Перешкод у його проживанні не було, виїхати він вирішив самостійно.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2 він знає з 2010 року, коли став жити разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, де жила її мати ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю. ОСОБА_2 був часто у роз'їздах, потім він забрав усі свої документи, речі, розвівся з позивачкою і уїхав. Він уїхав за власним бажанням, перешкод у проживанні в будинку йому ніхто не утворював.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 31.08.1992 року як член сім'ї власника зареєстрований у житловому будинку, що належить позивачу на праві власності. Відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації тривалий час, більше одного року, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. Не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що позивач своїми діями заважав праву проживання відповідачу у будинку, що позивач змусив відповідача залишити житлове приміщення, переїхати. Не встановлено будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно подальшого проживання відповідача у даному будинку. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, що підтверджено дослідженими матеріалами справи, поясненнями свідків, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Оскільки позивач просила судові витрати залишити за нею, не просить стягнути судовий збір, то судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 79, 88,169, 197, 209, 210, 212, 214, 215, 223, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_1), таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Копію рішення протягом 2-х днів надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто Приморським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку він може подати Приморському районному суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку: подати апеляційну скаргу про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подаються Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви відповідачем про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги позивачем.

Суддя: підпис Т.В. Стріжакова

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

28.01.2016