АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

25 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністрества юстиції України Рубель І.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , за участю стягувача Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року,

встановила:

08 червня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: транспортний засіб: марка ВМW, модель 745, тип транспортного засобу -Легковий-седан-В, рік випуску 2003, номер державної реєстрації - НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та переданий у заставу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» згідно договору застави №020712-ЗАВ від 02 липня 2012 року.

15.07.2015 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
17.11.2015 р. вказаний державний виконавець направив до суду подання від 12.11.2015 р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа до виконання нею зобов`язань згідно виконавчого напису №432, виданого 08.06.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. щодо звернення стягнення на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року та відмовити у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Свої доводи мотивує тим, що боржник є літньою людиною, яка мешкає за межами міста Києва, де відкрито виконавче провадження, з`явитись до державної виконавчої служби не мала можливості. Про вчинення виконавчих дій, а також про звернення банку до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису її не повідомляли. У грудні 2015 року державним виконавцем здійснено опис та арешт майна. Вона була присутньою при вчиненні виконавчих дій та сприяла їх проведенню. Її відповідальність перед стягувачем обмежується лише вартістю предмета застави.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - Борецький Б.О. просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Звертаючись до суду з даним поданням, головний державний виконавець посилався на ті підстави, що боржником не вчиняються дії для виконання виконавчого документа, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та переховування майна, на яке передбачено звернення стягнення.

Постановляючи ухвалу про задоволення вказаного подання, суд першої інстанції виходив з того, що 06.08.2015 р. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , оголошено заборону на його відчуження, яку направлено до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області та сторонам.

Крім цього, 06.08.2015 р. головним державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. Станом на час розгляду подання виконавчий напис не виконано, у зв`язку з чим виникла необхідність в обмеженні права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки матеріали справи не містять доказів, що державний виконавець вчинив всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння ( дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, з доданих до подання доказів не вбачається, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання.

Також суду не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що за час виконання судового рішення боржник виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України.

Ураховуючи наведене, обмеження у праві виїзду за кордон було застосовано судом передчасно, без належного з`ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці.

Крім цього, Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України 07.02.2014 р. №288/5/102 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2014 р. за №273/25050, визначено вимоги до оформлення подань державними виконавцями.

Так, подання має обов`язково містити прізвище, ім`я та по батькові боржника (керівника юридичної особи боржника), дату народження (число, місяць та рік).
Подання державного виконавця не відповідає вказаним вимогам.

Постановлена ухвала суду також не містить зазначення громадянства країни боржника.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. 307, 312-315,317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/3773/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.