УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_3звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, що був зареєстрований між сторонами 24 липня 1993 року, посилаючись на те, що з 1996 року шлюбні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, спілкування відсутнє.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 липня 1993 року ВРАЦС Жовтневого РУЮ у м. Києві, актовий запис №1166.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини та підстави позову про розірвання шлюбу, врахувавши відсутність дітей та інші обставини життя подружжя, дійшов обґрунтованого висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук