Номер провадження: 22-ц/785/194/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

20 січня 2015 року позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся з позовом до відповідачів та просив стягнути з них в солідарному порядку загальну суму заборгованості за невиконання зобов'язань за кредитним договором № СМ-SME-501/028/2008 від 13.03.2008 р. в розмірі 3042660,96 грн., а також судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3654 грн.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 29.04.2010 р. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СМ-SME-501/028/2008 від 13.03.2008 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд його вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» були задоволені.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 106).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Однак, повністю з таким висновком суду погодитись неможливо, з огляду на наступні обставини.

Так, щодо обгрунтованості позовних вимог про обовязок відповідачів погасити перед позивачем кредитну заборгованість, суд дійшов правильного і законного висновку, оскільки доводи позивача щодо заборгованості відповідачів за Кредитним договором № СМ-SME-501/028/2008 від 13.03.2008 року підтверджений письмовими доказами, які маються в матеріалах справи (далі Кредитний договір).

Однак, погоджуючись з розрахунком заборгованості, судом не було враховано, що 26.05.2010 року ОСОБА_6 внесла в рахунок погашення заборгованості 491 381 грн., що за курсом НБУ станом на 26.05.2010 року склало еквівалент 62 000 доларів США (491381 грн./7,9255), які мали бути враховані при здійсненні розрахунку заборгованості відповідачів перед позивачем.

Крім того, судом не було враховано, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України та п. 1.9 Кредитного договору передбачено право кредитора на дострокове виконання боргових зобовязань у разі прострочення виконання чергових платежів.

У разі застосування права кредитора на дострокове повернення, позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів повернути усю суму боргового зобовязання, що передбачено п. 1.9.1. Кредитного договору. У випадку невиконання цієї вимоги понад 38 календарних днів у Банка виникає право одностороннього розірвання договору, про що зазначено в (п.1.9.3 Кредитного договору.

Таким чином, у разі застосування права дострокового повернення, терміни щомісячних платежів втрачають свою чинність та встановлюється термін повернення усієї суми кредитного договору - протягом 30 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з досудовою вимогою про дострокове повернення суми по Кредитному договору протягом 30 днів.

Тобто 01.12.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» встановив новий термін виконання зобовязання ОСОБА_3 по погашенню заборгованості за тілом кредиту у розмірі 91473,80 доларів США, за відсотками - 1553,04 доларів США та пені у розмірі 1474,88 грн., яке підлягало виконанню протягом 30 днів.

В подальшому, 29.04.2010 року ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю продало право вимоги, у тому числі за даним Кредитним договором на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В свою чергу, 26.05.2010 року відповідач ОСОБА_3 за рахунок продажу предмету застави - квартири №96 в буд.22/2 по вул. Пішонівській у м.Одесі, внесла в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 491 381 грн., що за курсом НБУ станом на 26.05.2010 року склало еквівалент 62 000 доларів США (491381 грн./7,9255).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, у звязку з чим відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності було перервано 26.05.2010 року, внаслідок чого, у відповідності до ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності почався заново.

З огляду на викладене, початок строку позовної давності до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за Кредитним договором почався 26.05.2010 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи № 20764/10 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, позивач 01.09.2010 року звернувся до Іванівського районного суду Одеської області з позовом до вказаних відповідачів про дострокове погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № СМ-SME-501/028/2008 від 13.03.2008 року.

До позовних матеріалів також були додані досудові вимоги від 01.12.2008 року на імя обох відповідачів про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Провадження у даній справі було відкрите згідно ухвали суду від 15 вересня 2010 року.

Однак, ухвалою того ж суду від 05 жовтня 2010 року позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була залишена без розгляду через повторну неявку представника позивача в судове засідання.

Зазначена ухвала суду набрала законної сили і в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Всі вищевказані документи були оглянуті в судовому засіданні судом апеляційної інстанції та їх належно завірені копії приєднані до матеріалів справи (а.с.146-148, 175-177).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не в повній мірі скористався своїм правом звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості протягом трирічного строку позовної давності, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Так, колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою кредитний договір є строковим борговим зобовязанням зі встановленим графіком виконання у вигляді щомісячних платежів. При вирішенні питання про пропущення строку позовної давності до уваги береться не «строк дії договору», а «строки (терміни) виконання зобовязань» (ст.ст. 530, 631 ЦК). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як було зазначено вище, строк предявлення вимоги позивачем до відповідачів настав 01.12.2008 року, однак був перерваний 26.05.2010 року здійсненням відповідачем ОСОБА_3 дій, які свідчать про визнання нею свого боргу, тобто почав свій перебіг 26.05.2010 року.

Таким чином, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки і Кредитним договором не встановлено збільшеного строку позовної давності, то він сплив 26.05.2013 року.

Враховуючи, що з даним позовом до суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось 20.01.2015 року, то ним пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У відповідності до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, до ухвалення оскаржуваного судового рішення, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 надав суду клопотання про відкладення розгляду справи та про те, що суду надана обґрунтована заява про застосування строків позовної давності (а.с.65).

Відповідні обґрунтовані заяви про застосування строку позовної давності від відповідача ОСОБА_3 а також від її представника ОСОБА_7 перебувають в матеріалах справи, на а.с. 67, 68-71. При цьому представник відповідача ОСОБА_8 в заяві про застосування строку позовної давності фактично заперечувала проти позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у повному обсязі

Однак, зазначених обставин судом першої інстанції не було враховано, що призвело до ухвалення незаконного і необгрунтованого заочного судового рішення.

Також судом першої інстанції не було враховано зазначених обставин при перегляді судового рішення, що призвело до постановлення необгрунтованої ухвали про відмову у скасуванні незаконного заочного рішення.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, доводи апеляційної скарги його спростовують, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за Кредитним договором відмовити через пропуск строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_9

ОСОБА_2