Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1108/16
Справа № 279/2257/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 27.12.2005 року ним з відповідачем було укладено кредитний договір №ZRFWAK00280312 про отримання кредиту в сумі 42000 грн. для придбання автомобіля та 10598 грн. для сплати страхових внесків, а всього 52598 грн. до 26.12.2010 року. В забезпечення виконання договором було укладено договір застави рухомого майна вартістю 61600 грн.. В разі звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку його вартість мала визначатись як 50% від повної вартості. 25.05.2010 року представниками відповідача заставне майно було вилучено. Він не припиняв виконувати свої зобовязання по сплаті кредиту, однак станом на 25.05.2010 року мав заборгованість в сумі 30828,15 грн., яка, на його думку, не надавала відповідачеві права на вимогу про дострокове погашення кредиту до спливу терміну дії кредитного договору. Підстави для звернення стягнення на заставне майно виникли 22.06.2012 року за судовим рішенням. У травні 2015 року відповідач звернувся з позовом про стягнення з нього заборгованості в сумі 185183,30 грн.. Під час розгляду справи йому стало відомо про реалізацію предмету застави за 10000 грн., яка є нижчою за обумовлену в договорі застави.

Вважає, що відповідачем порушено п.1.1 та 2.3.3 Кредитного договору, ці порушення є істотними, так як він позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, тому в нього виникло право на розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України. Оскільки дії, які призвели до порушення умов договору, були вчинені 25.05.2010 року, то договір підлягає розірванню з цієї дати. Просив кредитний договір від 27.12.2005 року №ZRFWAK00280312 розірвати, припинити зобовязання за ним з 25.05.2010 року, визначивши розмір заборгованості, яка існувала станом на 25.05.2010 року в сумі 28462,34 грн. по тілу кредиту, 1988,60 грн. по процентах, 377,21 грн. по пені, а всього 30828,15 грн..

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що позивач отримав кредит під заставу майна. Кредит сплачував, однак в нього виникла незначна заборгованість, яка не була підставою для звернення стягнення на предмет застави, однак банк самовільно вилучив заставне майно та запевнив позивача, що його вартість є більшою за розмір боргу. Коли ж відповідач звернувся з позовом про стягнення з позивача заборгованості, то він довідався про те, що заставне майно було реалізовано за 10000 грн., хоча його вартість мала бути не менше 50% від оціночної вартості. Такими діями відповідач істотно порушив умови договору, що є підставою для його розірвання.

Відповідач заявив клопотання про розгляд справи у відсутність його представника, надав письмові заперечення на позовні вимоги, в яких зазначив, що позивачем не доведено, що мали місце істотні зміни умов договору.

Вислухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про розірвання договору №ZRFWAK00280312 від 27.12.2005 року в звязку з істотним порушенням його умов, який регулюється положеннями ст.651 ЦК України.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що до настання строку виконання зобовязання та при наявності, на його думку, незначної заборгованості відповідач вживав заходів до стягнення заборгованості, в тому числі і шляхом накладення стягнення на заставне майно, на придбання якого було отримано кредит.

Відповідно до частини другої вказаної норми договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Розірвання договору є одним з правових наслідків порушення зобовязання (пп.1 п.1 ст.611 ЦК України). Порушенням зобовязання є невиконання або виконання зобовязання з порушенням умов, визначених його змістом (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати кредит позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється відповідно до критеріїв, що встановлені ст.651 ЦК України. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК, звернення стягнення на заставне майно відповідно до ст.590 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору чи порушення його умов, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це способи цивільно-правової відповідальності боржника.

Вжиття відповідачем будь-якого з таких заходів до позивача не є істотним порушенням умов укладеного з ним договору, а є заходами примусового виконання прийнятих на себе зобовязань.

За таких умов, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.610,611,651 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а стороною, яка не була присутня при його проголошенні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя: підпис: копія згідно оригіналу: суддя:

текст повного рішення виготовлено 25.08.2016 року