Справа № 153/1542/15-ц Провадження № 22-ц/772/283/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

за участю секретаря Маркевич Я.С.,

за участю представників: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на поховання, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 08.12.2015 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд з вказаним позовом до ОСОБА_5

Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 посилалась на те, що 15.07.2011 року помер її дядько - ОСОБА_6, який тривалий час перебував на її утримані та проживав у її сімї в м. Вінниці.

Вона за власні кошти здійснила його поховання, понісши при цьому затрати на суму 8200 грн.

За життя 21.03.2007 року дядько уклав спадковий договір з ОСОБА_5, за яким він розпорядився, що його квартира в м. Ямполі по вул. Леніна 140/34 після його смерті переходить у власність ОСОБА_5

В свою чергу ОСОБА_5В відповідно до умов цього ж договору мав забезпечувати дядька ліками, створювати відповідні побутові умови та забезпечувати його трьохразовим калорійним харчуванням.

Після смерті дядька, ОСОБА_5 зобовязувався здійснити всі обрядові заходи, повязані з похованням та здійснити поховання у м. Ямполі Вінницької області.

Однак, взятих на себе зобовязань він не виконував, тому вона забрала дядька до себе, утримувала його та поховала у м. Вінниці за власні кошти.

ОСОБА_5 відмовився їй компенсувати витрати, понесені нею на утримання та поховання, в звязку з цим вона звернулась в суд з вказаним позовом і просила стягнути з нього на її користь лише витрати, повязані з похованням дядька, оскільки щодо інших витрат у неї відсутні докази.

Рішенням Ямпільського районного суду від 08.12.2015 року позовні вимоги задоволені, але з ним не погодився ОСОБА_5 і оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Поставивши під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, ОСОБА_5 посилається на те, що суд не встановив, яку особу доглядала та поховала позивачка, адже згідно рішення суду вона поховала ОСОБА_7 в той час коли він успадкував майно після смерті ОСОБА_6.

Окрім цього, на переконання ОСОБА_5, суд безпідставно залишив його доводи про те, що позивачкою був пропущений строк позовної давності і стягнув витрати на поховання за відсутності переконливих доказів того, що позивачкою були понесені такі витрати.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників ОСОБА_5, ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, прийшла до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не ідентифіковано особу, поховання якої було здійснено позивачкою, з особою спадкодавця ОСОБА_6 та відсутність доказів про понесені нею витрати на поховання є безпідставними і такими, що суперечать встановленим по справі обставинам.

Необґрунтованими і такими, що грунтуються на субєктивній оцінці обставин по справі є доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги не підлягали до задоволення в звязку з пропуском строків позовної давності.

До таких висновків колегія суддів дійшла з огляду на наступні обставини, які мають місце у цій справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що саме ОСОБА_4 здійснила поховання 16.07.2011 року ОСОБА_6, понісши при цьому обрядові витрати в сумі 8200 грн.

Спростовуючи доводи відповідача про те, що в позові мало б бути відмовлено за пропуском строків позовної давності, суд виходив із того, що строк позовної давності позивачкою не пропущений, оскільки лише 17 жовтня 2013 року рішенням суду було відмовлено їй у визнанні спадкового договору недійсним, за яким ОСОБА_5 набував право на спадщину.

З висновками суду про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5, як спадкоємця витрат на поховання ОСОБА_6, погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частини 1-ї ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Відповідно до спадкового договору, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 21.03.2007 року. Останній набув прав спадкоємця після смерті ОСОБА_6О 15 липня 2011 року. Інші спадкоємці відсутні. Тому саме він зобовязаний відшкодувати понесені позивачкою витрати на поховання спадкодавця.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер 15 липня 2011 року в м. Вінниці. Його поховання було здійснено 16.07.2011 року позивачкою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про поховання (а. с. 3).

Розміри витрат, понесених нею на поховання підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №590 від 15.07.2011 року. Ці витрати не виходять за межі розумного і повязані з проведенням самих необхідних звичаєвих ритуальних дій.

За таких обставин, ОСОБА_5, як спадкоємець за спадковим договором зобовязаний відшкодувати витрати на поховання ОСОБА_6 на підставі закону. Строк виконання цього зобовязання не визначений. За правилами частини 2-ї ст. 530 ЦК України кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 з вимогою про відшкодування понесених нею витрат після того, як рішення суду про відмову їй в задоволенні позову про визнання недійсним спадкового договору, укладеного між покійним ОСОБА_6 та ОСОБА_5, 27 січня 2014 року набрало законної сили.

Отже твердження ОСОБА_5 про те, що позивачкою пропущений строк на звернення до нього з позовом є безпідставним через невідповідність цих тверджень встановленим по справі обставинам.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог в частині визначення розміру понесених позивачкою витрат на поховання також не відповідають встановленим по справі обставинам. Окрім цього, вони є взаємовиключними з вимогами про застосування строків позовної давності. Оскільки, системний аналіз ст.ст. 15, 256 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що в задоволенні позову за наслідками спливу позовної давності може бути відмовлено лише у випадку коли має місце порушення цивільного права або інтересу.

Не виникало в ОСОБА_5 в ході розгляду справи сумнівів, що позивачкою заявлено вимоги про стягнення витрат, повязаних з похованням саме ОСОБА_6, а не іншої особи. Тому доводи відповідача на те, що судом стягнуті витрати на поховання не встановленої особи - ОСОБА_7 є надуманими, оскільки вони ґрунтуються на висновках, зроблених з використанням очевидної описки, допущеної судом першої інстанції при виготовленні рішення.

З наведених обставин, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 08.12.2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на поховання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: