Ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Отем», ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПП «Отем», ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Волинської області від 17 квітня 2009 року порушено провадження в справі про банкрутство підприємця ОСОБА_5 Постановою господарського суду Волинської області від 03 червня 2009 року ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У процесі ліквідаційної процедури 26 грудня 2012 року між ліквідатором ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_4 було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_3, земельної ділянки площею 0,1312 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані в АДРЕСА_1, та житлових будинків АДРЕСА_1. Ухвалою господарського суду Волинської області від 22 липня 2015 року припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_6, ліквідатором призначено ОСОБА_7 Ліквідатор ОСОБА_7 05 серпня 2015 року звернувся до суду із заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від імені ОСОБА_5 Ухвалою господарського суду Волинської області від 19 серпня 2015 року договори купівлі-продажу нерухомого майна визнані недійсними. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2016 року ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_5 скасовано, провадження у справі припинено.

ОСОБА_4 вважала, що юридичним наслідком припинення провадження у справі про банкрутство є втрата чинності всіх судових актів, які приймалися судами в процесі розгляду справи про банкрутство, в тому числі, ухвали господарського суду Волинської області від 19 серпня 2015 року про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Тому з 02 лютого 2016 року договори купівлі-продажу нерухомого майна є дійсними, а ОСОБА_4 є його належним та законним власником.

03 лютого 2016 року ОСОБА_5, не будучи законним власником нерухомого майна, уклав договори купівлі-продажу нерухомого майна і незаконно відчужив його ПП «Отем». Відповідачі уклали між собою договори купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_3, земельної ділянки площею 0,1312 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані в АДРЕСА_1, та житлових будинків АДРЕСА_1. Відповідачі не визнають право власності ОСОБА_4, яке було належним чином зареєстровано у Державному реєстрі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року було вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості й накладено арешт на майно, що є предметом спору. Постановою державного виконавця від 19 листопада 2015 року було накладено арешт на нерухоме майно згідно з указаною ухвалою і проведено державну реєстрацію обтяження. Відповідач ПП «Отем» не може бути визнаний добросовісним набувачем майна, оскільки на час вчинення договорів купівлі-продажу існувала заборона на його відчуження.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_1; земельну ділянку площею 0,1312 га, кадастровий номер НОМЕР_4, реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_2; житловий будинок № АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_7; житловий будинок № АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_5; житловий будинок № АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_6, які знаходяться в АДРЕСА_1, та витребувати зазначене майно з незаконного володіння ПП «Отем».

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 посилалася на те, що вона є власником спірних об'єктів нерухомості, які знаходяться в АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу, укладених в процесі здійснення ліквідаційної процедури внаслідок банкрутства відповідача ОСОБА_5, право власності останнього на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були неправомірно поновлено, що підтверджено судовим рішенням, також внаслідок припинення провадження у справі про банкрутство втратили чинність рішення судів щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Тому, після 02 лютого 2016 року договори купівлі-продажу є дійсними, а ОСОБА_4 є належним та законним власником цього майна. Відповідно, не будучи законним власником майна, ОСОБА_5 не вправі був відчужувати це майно згідно з укладеними 03 лютого 2016 року між ним та ПП «Отем» договорами купівлі-продажу, відтак, останнє набуло право власності на ці об'єкти без будь-яких правових підстав. Ураховуючи, що відповідачі не визнають її право власності на це майно, то її право підлягає захисту в порядку ст. 392 ЦК України та шляхом задоволення віндикаційного позову, зважаючи на підстави, передбачені ст. ст. 387, 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в його набувача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 не довела, що на час укладення договорів купівлі-продажу спірного майна між відповідачами, тобто 03 лютого 2016 року, вона була власником цього нерухомого майна та що спірне майно вибуло з її володіння з підстав, передбачених ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

В.О.Кузнєцов

Г.І.Мостова