ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2236/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Сервіс 7» про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення НОМЕР_1 і НОМЕР_2 розташоване в АДРЕСА_1. Посилався на те, що в березні 2007 року позивач, але з ДП «Гаражне підприємство № 2» АТХК «Київміськбуд» був укладений договір про дольову участь в будівництві нежитлового приміщення яке було закінчене в 2008 році і передане позивачу. Стверджував, що будівля багатоповерхового будинку у 2008 році була передана на баланс ТОВ «Парк Сервіс-7» яке не видає правовстановлюючих документів на спірне приміщення, чим порушує права позивача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а відповідач позовні вимоги визнав і просив справу розглянути в відсутність його представника.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з договору, довідки, акту (а.с.6-12) та пояснень представника позивача, останній 15.03.2007р. уклав з ДП «Гаражне підприємство № 2» АТХК «Київміськбуд» (далі - Підприємство) інвестиційний договір, за умовами якого інвестор (позивач) зобов'язався внести 100 % вартості нежилих приміщень площею 56,44 кв.м. в будівлі по АДРЕСА_1, а Підприємство зобов'язалось побудувати та ввести в експлуатацію в ІV кварталі 2007 року об'єкт інвестування та видати документи для оформлення права власності на об'єкт.

Позивач виплатив ДП «Гаражне підприємство № 2» АТХК «Київміськбуд» 60320 грн., а 17.01.2008р. позивач отримав для використання новозбудоване торгово-офісне приміщення в будівлі яка не була прийнята експлуатацію.

Як вбачається з угоди (а.с.17-18), 09.03.2009р. позивач уклав з ДП «Гаражне підприємство № 2» АТХК «Київміськбуд» та відповідачем угоду про переведення прав та обов'язків за інвестиційним договором з Підприємства до ТОВ «Парк Сервіс-7». Зазначена угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за інвестиційним договором.

Згідно листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (а.с.35) прибудова торгівельно-офіних приміщень № 389-398 до існуючого багатоповерхового гаражу по АДРЕСА_1 збудована без дозволу на виконання будівельних робіт, що виключає готовність об'єкту до прийняття в експлуатацію.

На момент розгляду справи, інвестиційний об'єкт не був прийнятий в експлуатацію, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» від 07.02.2002р. реєстрації підлягають права власності тільки об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію в установленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених Бюро технічної інвентаризації.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

За змістом ст. 182 ЦК України та ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» право власності тв. інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Таким чином, право власності позивача на новозбудовані інвестиційні об'єкти виникає лише з моменту прийняття їх до експлуатації, що передбачено і договором, і Законом.

Враховуючи те, що рішення суду не може підміняти собою акт прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомості, то позовні вимоги суд вважає необґрунтованими.

Крім того, відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги те, що відповідач визнає і не оспорює право власності позивача на новозбудований об'єкт нерухомості, то підстав для задоволення позову ОСОБА_2 суд не вбачає.

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання позову відповідачем суперечить закону, то суд не вправі ухвалювати рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Сервіс 7» про визнання права власності- відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М.Сухомлінов