Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив встановити факт проживання однією сім'єю всіх зареєстрованих у житловому будинку по АДРЕСА_1 осіб; визнати вказаний житловий будинок з відповідними надвірними спорудами об'єктом сумісної власності його та ОСОБА_5; припинити право власності ОСОБА_5 в цілому (одноосібне) на вказаний житловий будинок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 зазначав, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 грудня 2011 року набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 після смерті свого батька. На момент отримання відповідачем права власності спірний будинок знаходився у занедбаному стані, потребував капітального ремонту. Його сім'я та сім'я відповідача пов'язані родинними стосунками і на початку 2012 року між ними досягнуто домовленості щодо здійснення ремонту у спірному будинку та спільного проживання в ньому, після чого за згодою відповідача в ньому були зареєстровані всі члени його (позивача) сім'ї. Спільною працею та коштами протягом 2012-2014 років вони здійснили капітальний ремонт будинку (проведено будівельно-монтажні роботи, газопостачання, електропостачання, збудовано бетонне відмощення навколо будинку, проведено реконструкцію даху, підлоги).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт, що зареєстровані у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали однією сім'єю з лютого 2012 року. Визнано вказаний житловий будинок з відповідними надвірними спорудами об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, припинивши за ОСОБА_5 одноосібне право власності на зазначене домоволодіння.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно положень ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відмовляючи у позові, апеляційний суд повно та всебічно дослідив обставини, щодо яких виник спір, врахував зміст вимог і заперечень сторін, належно оцінив здобуті докази, правильно застосував ч. 4 ст. 368 ЦК України та виходив із того, що ОСОБА_4 не надано належних доказів укладення між ним та ОСОБА_5 договору про спільну сумісну діяльність з метою створення спільної власності на будинок по вул. Ленінградській, 15 у м. Харкові та доказів щодо розміру витрачених кожною із сторін коштів, спрямованих на створення спільної сумісної власності, їх джерел. Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у сумі 295 939 грн в рахунок проведеного ним капітального ремонту житлового будинку з надвірними будівлями, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Порушень процесуального закону судом не вбачається.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта