Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №311/3876/15
Провадження № 22-ц/778/451/16
Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5, про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час її навчання, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, на період її навчання у розмірі ј частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягувати аліменти з дня пред'явлення позовної заяви до суду та до закінчення її навчання, тобто до 30 червня 2019 року, посилаючись на те, що з 01.09.2015 року вона навчається на першому курсі вищого навчального закладу - Запорізькому національному університеті за денною формою навчання на контрактній основі на факультеті іноземної філології, проте для продовження навчання та отримання освіти вона має потребу в матеріальній допомозі, так як необхідно, окрім витрат на оплату навчання за контрактом, сплачувати кошти на придбання навчальних підручників, словників, медичної та спеціальної літератури, використання компютерної та ксерокопію вальної техніки, відвідування та користування бібліотекою, потребує коштів на придбання одягу, взуття,, продуктів харчування, оплату транспортних послуг на проїзд у міському транспорті та проїзду з міста Дніпрорудне до міста Запоріжжя один раз на тиждень та у зворотному напрямку. Крім того, гуртожитком не забезпечена та вимушена нести додаткові витрати на оплату сум за оренду квартири. Строк навчання становить до 30.06.2019 року.

Відповідач працює на ПрАТ «ЗЗРК», отримує щомісячно заробітну плату, середній розмір якої складає 12185 грн., проте матеріальної допомоги у добровільному порядку їй не надає, хоча має таку можливість. Мати ОСОБА_5 також працює на ПрАТ «ЗЗРК», де отримує заробітну плату в розмірі 4713 грн. та яка надає регулярну матеріальну допомогу на її навчання, але її заробітку недостатньо для навчання без матеріальної допомоги з боку батька, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, тобто до 30 червня 2019 року.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, аліменти на час навчання у вищому навчальному закладі в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 20 жовтня 2015 року та до досягнення ОСОБА_4, двадцяти трьох річного віку, тобто до 18 березня 2019 року. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення , визначити аліменти, які він повинен сплачувати на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження !-ЖС № 339863 від 07.7.1996 року ( а.с. 3).

18.07.2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія 1-ЖС № 102735 від 11.03.2014 року ( а.с. 4).

Згідно довідки про склад сімї, виданої Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області від 25.09.2015 року, позивачка ОСОБА_4 зареєстрована разом з ОСОБА_5 за адресою-Запорізька область Василівський район с. Мала Білозерка, вул. Чкалова , буд. 2 ( а.с. 7).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 07.04.2014 року з ОСОБА_3 на користь доньки ОСОБА_4 стягнуті аліменти на час навчання у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» в розмірі ј частини усіх видів заробітку ( доходу), починаючи стягнення з 19 березня 2014 року та до закінчення навчання до 22 лютого 2015 року

ОСОБА_4 навчається на першому курсі у Державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет» за денною формою навчання на контрактній основі на факультеті іноземної філології з 1 вересня 2015 року. Термін навчання до 30 червня 2019 року ( а.с. 6).

Згідно із договором про навчання на платній основі № 587/Д від 20.08.2015 року укладеного між Державним вищим навчальним закладом «Запорізький національний університет» та ОСОБА_4.В. загальна вартість навчання становить 36800.00 грн. Оплата вноситься посеместрово за 15 календарних днів до початку наступного семестру у сумі 4600.00 грн.

Тобто ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Мотивуючи рішення, про задоволення позову, суд першої інстанції зазначав, що ОСОБА_3 є фізично здоровою працездатною особою, офіційно працює, має регулярний дохід , достатню заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладах не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків неповнолітніх дітей не має, тому має можливість сплачувати аліменти доньці саме у визначеному позивачкою розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача.

При цьому суд послався на довідку про доходи № 1153 від 03.11.2015 року, яка видана ПАТ « Запорізький залізорудний комбінат» з якої вбачається, що загальний розмір доходів відповідача ОСОБА_3 за період з 01.05.2015 року по 01.11.2015 року становить 77649.86 грн. Середньомісячна заробітна плата відповідача складає 12185.07 грн. За заявою відповідача про добровільне відрахування аліментів на утримання позивачки у вересні 2015 року із заробітної плати ОСОБА_3 відраховані аліменти в розмірі 2492,92 грн., у жовтні 2015 року 1938.42 грн. ( а.с. 28).

Відповідно до довідки № 1102 від 24.09.2015 року виданої ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат» вбачається, що заробітна плата матері позивачки ОСОБА_5 за шість місяців становить 28281.35 грн., середньомісячна складає 4713.55 грн. ( а.с. 8).

Позивачка не забезпечена гуртожитком орендує квартиру, вартість якої з комунальними послугами становить 1300 грн. в місяць, вартість навчання за рік становить 9200 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 утримує своїх батьків, оскільки їх пенсія є недостатньою для їх проживання, що він щомісячно витрачає гроші на придбання ліків для батьків не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3, як в апеляційній скарзі так і в суді апеляційної інстанції зазначив, що він разом з батьками не проживає, а проживає в квартирі за адресою по вул. Щорса, буд 40 у с. Мала Білозерка. Відповідно до довідок № 317, №318 від 09.11.2015 року вбачається, що батьки відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_4 є пенсіонерами за віком та отримують пенсію в розмірі 1203 грн.29 коп, та 1930 грн. 32 коп. (а.с. 36-37). Доказів того, що розмір пенсії є недостатнім для їх проживання останній суду не надав.

Посилання відповідача на те, що він має грошові зобовязання по кредиту не заслуговує на увагу, оскільки з кредитного договору від 29.11.2012 року ( а.с. 38-39) вбачається, що відповідач взяв в кредит кошти в розмірі 55600 грн. строком до 29.11.2015 року, а стягнення аліментів починається з 20 жовтня 2015 року до 18.03.2019 року, тобто фактично вже після закінчення строку дії кредитного договору.

Дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 має можливість надавати ОСОБА_4 допомогу на навчання в розмірі аліментів у вигляді 1/4 частини із всіх видів його заробітку, оскільки він визначений судом першої інстанції з врахуванням передбачених статтею 182 СК України обставин.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: