АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Коробенко С.В.
Справа №760/3445/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Немировської О.В.,

ОніщукаМ.І.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А

У лютому 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення коштів.

У мотивування вимог посилалася на те, що 22 червня 2010 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у VIP-відділенні Севастопольській філії укладено Договір №SAMDN1915 «Мультивалютний» строкового банківського вкладу (депозиту) на 80 000 грн на термін 12 місяців, відповідно до умов якого вона передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 80000 грн.

У подальшому термін дії Договору за погодженням сторін продовжувався у 2011-2013 рр.

22 червня 2013 року термін дії Договору продовжений на 12 місяців (до 22 червня 2014 року) та відповідно до пунктів 3, 4, 5 і 7 Договору валюта внеску сконвертована в долари США в сумі 9612,69 доларів США і перенесена на рахунок НОМЕР_3 на умовах процентної ставки 9,75% річних.

Станом на 04.08.2014 року на депозитному рахунку знаходилося 9612,69 доларів США.

Крім того, 26 червня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у VIP-відділенні Севастопольській філії укладено Договір №SAMDN2142 «Стандарт» строкового банківського вкладу на суму 5000 доларів США строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 9,25 % річних, згідно умов якого вона передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 5000 доларів США.

Станом на 26.03.2014 року на депозитному рахунку знаходилося 5356,66 доларів США.

13 березня 2014 року вона залишила територію Криму, а з квітня 2014 року неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути суму внесків та нараховані проценти за користування грошовими коштами, але їй було відмовлено.

Оскільки відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, з останнього підлягають стягненню відсотки за користування вкладом «гривневий» з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 9290,10 грн, сума депозиту, невиплачені відсотки та 3% річних (вклад «доларовий») у розмірі 10810,59 доларів США, а також сума депозитного внеску з невиплаченими відсотками та 3% річних у розмірі 5870,65 доларів США.

Крім того, нею понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн, які також підлягають стягненню з банку.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь:

- суму вкладу за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року в розмірі 9612,69 доларів США;

- невиплачені відсотки річних за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії Договору №SAMDN1915 в розмірі 1014,47 доларів США;

- суму втрат від знецінення вкладу за Договором №SAMDN1915 відповідно до положень ст. 625 ЦК України в розмірі 3% річних, що на 19.01.2015 року становить 183,43 доларів США;

- невиплачені відсотки річних у розмірі 9290,10 грн за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії Договору №SAMDN1915 за період з 27.06.2013 року по 20.01.2014 року («гривневий» вклад) з урахуванням індексу інфляції за зазначений період та суми втрат від знецінення вкладу відповідно до положень ст. 625 ЦК України в розмірі 3% річних;

- суму вкладу за Договором №SAMDN2142 від 22.06.2013 року в розмірі 5000 доларів США;

- невиплачені відсотки річних за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії Договору №SAMDN2142 в розмірі 772,91 доларів США;

- суму втрат від знецінення вкладу за Договором №SAMDN2142 відповідно до положень ст. 625 ЦК України в розмірі 3% річних, що на 19.01.2015 року становить 97,74 доларів США;

- витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість та штрафні санкції за Договором №SAMDN1915 «Мультивалютний» від 22.06.2010 р. в сумі 10 810,59 доларів США та 10 368,03 гривень, з яких:

- 9612,69 доларів США - сума вкладу;

- 1014,47 доларів США - сума нарахованих процентів за періоди з 22.06.2013 р. по 27.06.2013 р. та з 20.01.2014 р. по 19.01.2015 р.;

- 9290,10 гривень - сума нарахованих процентів за період з 27.06.2013 р. по 20.01.2014 р.;

- 141,74 гривню - 3% річних за час прострочення повернення нарахованих процентів на вклад у національній валюті в сумі;

- 936,19 гривень - інфляційні втрати за час прострочення повернення нарахованих процентів на вклад у національній валюті;

- 183,43 долари США - 3% річних за час прострочення повернення вкладу та нарахованих процентів в іноземній валюті.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість та штрафні санкції за Договором №SAMDN2142 «Стандарт» від 26.06.2013 р. в сумі 5819,00 доларів США, з яких:

- 5000 доларів США - сума вкладу;

- 726,06 доларів США - сума нарахованих процентів за період з 26.06.2013 р. по 19.01.2015 р.;

- 92,94 долари США - 3% річних за час прострочення повернення вкладу.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в сумі 1286,13 гривень.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 4092,22 гривень.

Не погоджуючись з рішення, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що позивачем не надано належних доказів укладення спірних договорів банківського вкладу та не доведено знаходження коштів на спірних рахунках.

Вказує, що ОСОБА_2 не надано доказів її звернення у належній формі до відповідача з вимогою про дострокове розірвання депозитних договорів.

Не погоджується з висновком суду щодо стягнення з банку витрат на правову допомогу, оскільки позов є безпідставним, а особа, яка надає правову допомогу, до участі у справі в порядку ст. 56 ЦПК України не залучалася.

Звертає увагу й на те, що рішенням Центрального банку Російської Федерації №РН-33/1 від 21.04.2014 року припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасом окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Законодавством РФ було визначено, що Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22 червня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено Договір №SAMDN1915 (вклад «Мультивалютний»). (а.с. 8)

Відповідно до п. 1 Договору клієнт передає, а банк приймає грошові кошти на строк 12 місяців по 22 червня 2011 року включно у розмірі 80 000 грн з виплатою 19,5% річних.

Згідно із п. 2 Договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого банківського дня, наступного за днем надходження грошей у банк, і нараховується на суму коштів на кожному базовому рахунку за кожний календарний день розміщення грошових коштів у банку, виходячи з фактичної кількості днів у році. День повернення вкладу у період нарахування відсотків не входить.

За умовами п. 11 Договору у випадку, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний у п. 1 даного Договору. Строк вкладу продовжується неоднократно без явки клієнта в банк. При цьому, нарахування нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

22 червня 2010 року ОСОБА_2 до банку внесено 80 000 грн, що підтверджується квитанцією №231704512 від 22 червня 2010 року. (а.с. 9)

У п. 4 Договору передбачено, що конвертація відбувається на підставі заяви клієнта, наданої у письмовій формі у відділенні банку. Сторони погодили, що розпорядження клієнта про конвертацію коштів, що надійшло по телефону клієнтської підтримки НОМЕР_1, при умові здійснення банком стандартної процедури верифікації клієнта, встановленої правилами міжнародних платіжних систем, прирівнюється до письмового розпорядження клієнта.

Із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №35866209 від 22.07.2014 року вбачається, що в період з 22 червня 2013 по 26 червня 2013 року та починаючи з 20.01.2014 року вклад ОСОБА_2 переконвертовано в долари. Станом на 04.08.2014 року сума коштів на депозитному рахунку складала 9612,69 доларів США. (а.с. 11)

26 червня 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено Договір №SAMDN2142 (вклад «Стандарт на 12 міс.»). (а.с. 12)

За умовами договору вклад «Стандарт» оформлений 26.06.2013 року, сума вкладу - 5000 доларів США, строк вкладу - 366 днів по 26.06.2014 року включно, відсотки - 9,25 % річних.

Згідно із п. 2 Договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошей в банк і здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається, проценти не нараховуються.

Відповідно до п. 6 Договору, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний в розділі «дані по вкладу»даного договору. Строк вкладу продовжується неоднократно без явки в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

26 червня 2013 року ОСОБА_2 до банку внесено 5000 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № від 26 червня 2013 року. (а.с. 13)

У ч. 1-3 ст. 1060 ЦК Українизазначено, щодоговір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Як убачається з матеріалів справи, позивач зверталася до відповідача з заявою про повернення належних їй грошових коштів за депозитними договорами. (а.с. 133-136)

23.09.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо видачі коштів по депозитних вкладах повідомив, що в своїй діяльності банк керується вимогами чинного законодавства України та робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів та з карток, у тому числі в міжнародних судах. Для вирішення питання з нею зв'яжеться відповідальний співробітник банку. (а.с. 21)

Зазначеним вище спростовуються доводи апелянта, що позивачем не надано доказів її звернення до відповідача з вимогою про дострокове розірвання депозитних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 8 глави 2 "Приймання банком готівки" розділу ІІІ "Касові операції банків з клієнтами" Інструкції №337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 29 жовтня 2014 року в справі №6-118цс14.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані ОСОБА_2 оригінали договорів, квитанції та платіжне доручення, які оформлені відповідно до Інструкцій про касові операції в банках України та Інструкції про ведення касових операцій банками України, є належним підтвердженням укладення з відповідачем договорів банківського вкладу.

Відповідно до п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення №516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 глави 3 Положення №516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58, 59, 64 ЦПК України не спростувало факт укладення між позивачем та відповідачем договорів банківського вкладу, відкриття рахунків за цими договорами, надходження грошових коштів до банку та не надало доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням тощо.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 відсотків за користування коштами, нарахованих на гривневий вклад за період з 27.06.2013 року по 20.01.2014 року в сумі 9290,10 грн, процентів, нарахованих на доларовий вклад (Договір №SAMDN1915 від 22.06.2010 року) за періоди з 22.06.2013 року по 27.06.2013 року та з 20.01.2014 року по 19.01.2015 року в розмірі 1014,47 доларів США, а також процентів, нарахованих на доларовий вклад (Договір №SAMDN2142 від 26.06.2013 року) за період з 26.06.2013 року по 19.01.2015 року в розмірі 726,06 доларів США, оскільки такі вимоги ґрунтуються на нормах закону та відповідають умовам договорів, укладеним між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначену вище норму, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з банку на користь позивача за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року підлягають стягненню 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання зобов'язань з виплати процентів, нарахованих на гривневий вклад, у сумі 141,74 грн та 936,19 грн відповідно.

Разом з тим, визначаючи 3% річних за час прострочення повернення вкладу та нарахованих процентів за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року та Договором №SAMDN2142 від 26.06.2013 року у валюті долар США в сумі 183,43 доларів США та 92,94 доларів США, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

У абз. 2, 3 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18 грудня 2009 року судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Офіційний курс гривні до іноземної валюти долар США, встановлений Національним банком України на 23 листопада 2016 року, становить 25,658938 грн за 1 долар США.

Отже, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 3% річних за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року в розмірі 4706,62 грн та 3% річних за Договором №SAMDN2142 від 26.06.2013 року в розмірі 2384,74 грн.

Апеляційна скарга не містить посилання на зазначені обставини, проте згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неможливості виконання договорів, оскільки відділення банку, в якому укладалися договори знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Відповідно до п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Разом з тим із Договору №SAMDN1915 від 22.06.2010 року та Договору №SAMDN2142 від 26.06.2013 року вбачається, що вони укладені ОСОБА_2 з ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований і діє на території України у м.Дніпропетровську.

Згідно із положеннями ст. ст. 91, 92, 95, 96 ЦК України тільки юридична особа є учасником правовідносин, а не філія чи представництво, і вона самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, отже незважаючи на припинення діяльності окремих філій банк як юридична особа продовжує відповідати за укладеними від його імені зобов'язаннями.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» витрат на правову допомогу в розмірі 1286,13 грн, оскільки матеріалами справи підтверджено, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, з якою позивачем укладено Договір №1/15 про надання правової допомоги від 10.01.2015 року (а.с. 22-26), брала участь у судових засіданнях протягом 2 год 20 хв. (а.с. 120, 157).

Отже, рішення суду в частині стягнення 3% річних за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року та Договором №SAMDN2142 від 26.06.2013 року у валюті долар США в сумі 183,43 доларів США та 92,94 доларів США підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення вказаних сум з переведенням в українську валюту за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Беручи до уваги зазначене вище, рішення суду також підлягає зміні шляхом зменшення загальної суми заборгованості у валюті долар США за Договорами №SAMDN1915 від 22.06.2010 року та №SAMDN2142 від 26.06.2013 року та збільшення розміру заборгованості та штрафних санкцій у валюті гривня за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року.

У решті рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 183,43 долари США - 3% річних за час прострочення повернення вкладу та нарахованих процентів в іноземній валюті та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 92,94 долари США - 3% річних за час прострочення повернення вкладу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 3% річних за час прострочення повернення вкладу та нарахованих процентів у іноземній валюті за Договором №SAMDN1915 від 22.06.2010 року в розмірі 4706,62 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 3% річних за час прострочення повернення вкладу за Договором №SAMDN2142 від 26.06.2013 року в розмірі 2384,74 грн.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року в частині визначення загального розміру заборгованості та штрафних санкцій за Договором №SAMDN1915 «Мультивалютний» від 22.06.2010 року змінити, зменшивши суму з 10 810,59 доларів США до 10 627,16 доларів США та збільшивши суму з 10 368,03 грн до 15 074,65 грн.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року в частині визначення загального розміру заборгованості за Договором №SAMDN2142 «Стандарт» від 26.06.2013 року змінити, зменшивши суму з 5819,00 доларів США до 5726,06 доларів США.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді О.В. Немировська

М.І. Оніщук