У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І. Коротуна В.М.,Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в інтересах яких діє ОСОБА_10, на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 10 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 106 959,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 11 квітня 2027 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14,5 %.

На забезпечення належного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_9, а також між позивачем та ОСОБА_8 були укладені договори поруки від 11 квітня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01 квітня 2007 року складає 561 392,47 доларів США, що за курсом НБУ становить 4 487 210,01 грн, яку позивач просить стягнути солідарно, як з боржника, так і з поручителів.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 10 червня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2007 року в розмірі 561 392,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року становить 4 487 210,01 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2007 року в розмірі 561 392,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року становить 4 487 210,01 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції змінено та викладено резолютивну частину в наступній редакції:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2007 року в розмірі 323 381,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року складає 2 583 816,50 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2007 року в розмірі 323 381,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року становить 2 583 816,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2007 року в розмірі 165,00 доларів США (заборгованість за кредитом), що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року складає 1 324,34 грн та 2 572,32 доларів США (заборгованість за відсотками), що складає 20 553,39 грн».

У касаційній скарзі ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в інтересах яких діє ОСОБА_10, просять скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що в зв'язку з невиконанням зобов'язань належним чином і в установлений строк відповідно до умов кредитного договору та договорів поруки, заборгованість має бути стягнута солідарно як з боржника так і з поручителів, як того вимагають ст.ст. 526, 527, 554,530, 629 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати до 15 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, (в даному випадку останній платіж було здійснено 02 листопада 2007 року, а з позовом банк звернувся 12 серпня 2008 року), тому відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за період з 16 грудня 2007 року по 16 лютого 2008 року припинилась.

Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 11 квітня 2007 року між ВАТ «РайффайзенБанк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_7 було надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 106 959,00 доларів США на строк з 11 квітня 2007 року по 11 квітня 2027 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами. Погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом повинно здійснюватись щомісячно, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, щомісячними фіксованими платежами (згідно з додатком № 1 до Договору).

Для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 11 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_8, а також між банком та ОСОБА_9 були укладені договори поруки, відповідно до умов яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як поручителі, зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_7 його зобов'язань за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, у ОСОБА_7 станом на 01 квітня 2013 року існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 561 392,47 доларів США, що за курсом НБУ становить 4 487 210,01 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_7 (а відтак і поручителі) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 11 квітня 2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Як вбачається з Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом (Додаток № 1) погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця.

Відповідно до пункту 1.2 договорів поруки від 11 квітня 2007 року сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника , які виникають з умов кредитного договору від 11 квітня 2007 року.

Пунктом 4.1 вказаних договорів поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Також порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Разом з тим згідно із п. 6.5 кредитного договору від 11 квітня 2007 року кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором.

Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою про дострокове погашення.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в інтересах яких діє ОСОБА_10, звернувшись до суду з касаційною скаргою, вважали що їхня порука припинилась, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не звернувся до поручителів з відповідним позовом. При цьому поручителі вважали, що строк виконання основного зобов'язання банком було змінено, оскільки банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту про що 26 листопада 2007 року направив їм відповідну вимогу, у зв'язку з чим було встановлено новий строк виконання основного зобов'язання - 27 грудня 2007 року (31 день після направлення вказаної вимоги) і саме з цієї дати необхідно обчислювати шестимісячний строк.

Як вбачається із вимоги, направленої банком 26 листопада 2007 року на ім'я ОСОБА_7, на яку посилаються поручителі ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вказаною вимогою не встановлювався новий строк виконання основного зобов'язання, як того вимагає п. 6.5 кредитного договору, оскільки вказана вимога є нагадуванням про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором.

Звідси випливає, що строк виконання основного зобов'язання не змінювався і настане 11 квітня 2027 року, як передбачено умовами кредитного договору і саме з цього строку необхідно обчислювати строк дії договору поруки, з урахуванням положень п. 4.1 договорів поруки, яким передбачено, що порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дали належну оцінку зібраним доказам, правильно застосували норми матеріального права, не допустили порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшли обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимоги про солідарне стягнення кредитної заборгованості як з боржника так із поручителя.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в інтересах яких діє ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 10 червня 2013 року, в частині яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова В.М. Коротун Г.І. Мостова