Справа № 465/7804/15 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/3489/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Фейір К.О.,

З участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним заочним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду неправосудним. Стверджує, що висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності з власної ініціативи за відсутності заяви відповідача є неприпустимим та таким, що не відповідає положенням ст.267 ЦК України, суперечить непоодиноким висновкам Верховного Суду України та п.31 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року у редакції Постанови ВССУ №7 від 07.02.2014 року.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_3, який визнав апеляційну скаргу та позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» , вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 27.07.2006 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір б/н згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 36% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що зазначено у доданому до позовної заяви розрахунку. Відтак, відповідач не виконав своєчасно умов кредитного договору. Станом на 31.10.2015 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 12 683,19 грн, яка складається з таких нарахувань: 2108,81 грн.- заборгованість за кредитом; 7294,23 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом; 2200 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500грн.-штраф (фіксована частина), 580, 15 грн. штраф (процентна складова).

На даний час заборгованість не погашена. Останній платіж відповідачем ОСОБА_3 вчинено в листопаді 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у заочному провадженні суд першої інстанції виходив з того, що 28.07.2010 року збіг сторок позовної давності, а позивач звернувся до суду з даним позовом 02.12.2015 року, поновити вказаний строк не просив.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів Апеляційного суду не погоджується.

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.07.2006 року встановлено, що останнє погашення платежу відповідач вчинив 06.11.2013 року в сумі 152,24 грн.

Відтак, відповідно до статті 253 ЦК України має місце перебіг строку позовної давності.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 визнав заборгованість, згідний її проплатити із рівномірним розтермінуванням. Несплату заборгованості пояснив тяжким матеріальним становищем, що пов»язане з певними обставинами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У відповідності до статті 536 Цивільного Кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В силу вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк»Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 10 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк»Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 12 683, 19 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі в сумі 2547,80 грн.

Рішення набирає законної сил из моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

ОСОБА_5