Провадження № 4-с/522/161/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник 25.08.2016 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, за якою просив:

1.визнати протиправним рішення начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 09 серпня 2016 року з відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4;

2. скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 09 серпня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4;

3. зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 скасувати постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчих проваджень ВП №44039362 та ВП №44039540 від 04 серпня 2014 року та відновити виконавчі провадження за виконавчими листами №1522/6724/12.

Ухвалою суду від 26.08.2016 року було відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав скаргу та обставини, якими вона обґрунтована, просив задовольнити. Додатково пояснив, що за виконання постанови суду від 12.06.2014 року було відкрито два виконавчих провадження окремо за двома позовними вимогами, вирішеними судом. Державним виконавцем, на підставі листа ГУПФУ, 04 серпня 2014 року були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №44039362 та ВП №44039540 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Не погодившись з рішенням державного виконавця, скаржником, 26 липня 2016 року, до начальника Відділу ДВС ОСОБА_3 (далі - начальник Відділу ДВС) було надіслано відповідну скаргу. 09 серпня 2016 року начальником відділу ДВС було винесено постанову про відмову у задоволенні скарги та визнання дій державного виконавця такими, що проведені у відповідності до вимог ст.. 11, 17, 19, 20, 25, 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена постанова отримана скаржником 12 серпня 2016 року. За даною скаргою оскаржують саме дії начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, та звернулись до суду за порядком цивільного судочинства.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 11.10.2016 року) у судовому засіданні подану скаргу не визнав та просив залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що 27 квітня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси за розглядом справи №1522/6724/12 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеській обласний військовий комісаріат про визнання незаконною бездіяльності та про зобовязання вчинити певні дії винесено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- Визнано незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, у звязку з підвищенням посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців на підставі наказу Міністра оборони України №377 від 28.07.2008 року;

- Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням посадового окладу в розмірі 1720 грн. з вересня 2011 року;

- Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася унаслідок проведеного перерахунку за період з вересня2011 року (а.с.6-7).

Постанова суду залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року.

Дослідивши матеріали виконавчих провадження №398/В-4 та №399/В-4 суд встановив наступне.

12.06.2014 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи №1522/6724/12, за якими ОСОБА_1 15.07.2014 року подав до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області заяви про відкриття виконавчого провадження.

На підставі даних заяв було відкритті два виконавчих провадження :

- виконавче провадження №398/В-4, про що 16.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №44039362) з виконання виконавчого листа №1522/6724/12 про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням посадового окладу в розмірі 1720 грн. з вересня 2011 року;

- виконавче провадження №399/В-4, про що 16.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №44039540) з виконання виконавчого листа №1522/6724/12 про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася унаслідок проведеного перерахунку за період з вересня2011 року.

Боржнику було надано строк до 7-ми днів з дня винесення постанов для самостійного виконання вимог вказаних виконавчих листів.

Листом від 18.07.2014 року №7665/05 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило державного виконавця про виконання постанови суду. Зокрема, в листі ГУПФУ було зазначено наступне: «На підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2012 року, яка надійшла до головного управління 29.11.2013, та наданої 18.12.2013 Одеським обласним військовим комісаріатом довідки про розмір грошового забезпечення, ОСОБА_1 у грудні 2013 року поточного року проведено перерахунок пенсії з урахуванням розміру посадового окладу в розмірі 1720,00 грн. з 01.09.2011. При цьому зазначено, що проведення перерахунку пенсії з урахуванням (крім посадового кладу) інших складових грошового забезпечення, не було предметом судового розгляду справи, тому вчинення таких дій головним управлінням виходитиме за межі зобов'язань, покладених судовим рішенням. Отже, зобовязання, покладені постановою Київського районного суду м. Одеса від 27.04.2012 виконані головним управлінням в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Після проведеного згідно рішенням суду перерахунку розмір пенсії зменшився, виплата пенсії здійснюється в раніше обчисленому розмірі, відповідно недоотриманої суми пенсії немає.

На підстав даного листа ГУ ПФУ в Одеській області від 18.07.2014 року №7665/05, державним виконавцем 04.08.2014 року були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №44039362 та ВП №44039540 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця, ОСОБА_1 26 липня 2016 року звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області ОСОБА_3 відповідними скаргами, за якими просив скасувати постанови головного державного виконавця про закінчення вказаних виконавчих проваджень та відновити виконавчі провадження за виконавчими листами №1522/6724/12.

За розглядом даних скарг 09 серпня 2016 року начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанови про залишення без задоволення скарг ОСОБА_1 та дії державного виконавця при примусовому виконанні вказаних виконавчих листів №1522/6724/12, виданих 12.06.2014 року Приморським районним судом м. Одеси, були визнанні такими, що проведені у відповідності до вимог ст.. 11, 17, 19, 20, 25, 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з такими рішенням начальника відділу, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою, поданою у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1, 2 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч.1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених ч.12 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні( постанова ВАСУ від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби»).

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_1 оскаржує дії начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, які вчиненні у звязку з виконанням постанови Приморського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2012 року, винесеної у порядку адміністративного судочинства (справа №1522/6724/12).

Проте за захистом своїх прав ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, оформленою у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що скаржником оскаржуються дії держаного виконавця, вчинені у рамках виконавчого провадження з виконання постанови, винесеної в порядку адміністративного судочинства, суд, дійшов висновку щодо необхідності закриття провадження у даній справі, оскільки у даному випадку вказані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та скаржнику необхідно звернутись до суду з відповідним позовом згідно до ст.. 181 КАС України.

Керуючись ст.ст.. 3, 11, 15, 205 ч.1 п.1, 206, 208-210, 218, 383 ЦПК України, ст..2, 181 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

01.11.2016