Ухвала

іменем україни

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Одеська міська рада, про виділення в натурі частки домоволодіння, визнання права власності на домоволодіння, стягнення грошової суми, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинення права спільної часткової власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1. Співвласником вказаного будинку є відповідач. Зазначала, що спільне користування вказаним будинком є неможливе.

Позивач просила, з урахуванням уточнених вимог, виділити їй в натурі 1/2 частину спірного будинку, припинити право спільної часткової власності на цей будинок, визнати її право власності на виділену частину будинку, стягнути на її користь з відповідача грошову суму, як різницю в ідеальній долі та визначити порядок користування земельною ділянкою згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4218 від 24 березня 2014 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Виділено в натурі належну ОСОБА_5 1/2 частку у праві спільної часткової власності, щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «В» - загальною площею 49,7 кв. м. та надвірних господарських споруд: теплиця IV, літня кухня літера «Б», вбиральня літера «Е», літній душ літера «Д», сарай літера «Г», 1/2 частина огорожі. Визнано за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з житлового будинку літ. «В» - загальною площею 49,7 кв. м. та надвірних господарських споруд: теплиця IV, літня кухня літера «Б», вбиральня літера «Е», літній душ літера «Д», сарай літера «Г», 1/2 частина огорожі. Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м. Одеса - виділено ОСОБА_5 в користування земельну ділянку площею 603,25 кв. м., яка складається з двох земельних ділянок зображених на малюнку № 1 в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 березня 2014 року № 4218, а саме: перша земельна ділянка «3-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-8-7-6-5-4-3» площею 554.93 кв. м. та друга земельна ділянка «15-14-13-12-15» площею 48,32 кв. м. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/2 частку домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені нею витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1 470 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року залишено без змін.

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року у зв'язку з ново виявленими обставинами, посилаючись на те, що під час розгляду даної справи у суді касаційної інстанції ним були знайдені документи, які доказують, що його батьки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були власниками спірної земельної ділянки та будували на ній нерухомість.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення апеляційного суду,.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, апеляційний суд, вірно застосувавши вимоги ст. 361 ЦПК України, роз'яснення, надані судам у пп. 3, 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», дійшов до правильного висновку про те, що обставини, на які посилається у своїй заяві ОСОБА_4, не є нововиявленими у розумінні ст. 361 ЦПК України, а, відтак, підстави для перегляду ухваленого рішення суду у зв'язку з новововиявленими обставинами, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України відсутні.

Посилання касаційної скарги на те, що 1/2 частина спірного будинку була успадкована ОСОБА_8 після смерті його батька, ОСОБА_6, на підставі підроблених документів, і в подальшому нею це нерухоме майно було незаконно відчужене третій особі, не беруться судом касаційної інстанції до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, а документи, на підставі яких набула право власності на 1/2 частину спірного будинку ОСОБА_8 не оспорювались у встановленому законом порядку.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П. Штелик