Ухвала

іменем україни

04 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Штелик С.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє також в інтересах ОСОБА_3, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, яка діє також в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства "Сведбанк" (правонаступника публічного акціонерного товариства "Омега Банк"), товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія "Вектор Плюс", товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання договорів факторингу недійсними, визнання частково недійсними умов кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір факторингу № 15, укладений 28 листопада 2012 року між ПАТ "Свед Банк" та ТОВ ФК "Вектор Плюс"; визнати недійсним договір факторингу, укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи"; визнати частково недійсним, з моменту вчинення правочину, п. 9.5. кредитного договору № 1601/1107/96-329, укладеного 14 липня 2002 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє також в інтересах ОСОБА_3, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить указані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів факторингу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що обставини якими позивач обґрунтовувала свої вимоги, а саме: що оспорюванні договори не стосуються кредитного договору, укладеного 14 липня 2002 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2, не були підтверджені належними та допустимими доказами.

Також є правильним висновок про відсутність підстав для визнання укладеного між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 кредитного договору, частково недійсним, оскільки засвідчуючи вказаний договір своїм підписом, ОСОБА_2 погодилась зі всіма його умовами.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє також в інтересах ОСОБА_3, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, яка діє також в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства "Сведбанк" (правонаступника публічного акціонерного товариства "Омега Банк"), товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія "Вектор Плюс", товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання договорів факторингу недійсними, визнання частково недійсними умов кредитного договору.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.П. Штелик