У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів: Євтушенко О.І., Коротуна В.М.,Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про стягнення коштів, посилаючись на те, що 19 квітня 2012 року та 09 квітня 2013 року між ним та банком були укладені договори на відкриття поточних рахунків з використанням платіжних карток та обслуговування дебетних платіжних карток в гривнях та доларах США.

20 березня 2015 року він звертався до відповідача з письмовою заявою про розірвання вказаних договорів та повернення належних йому коштів, однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 11 червня 2015 року виплатив йому лише частину заборгованості в сумі 200 000,00 грн.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 5 202,76 грн та 10 754,62 доларів США та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 5 202,76 грн та 10 754,62 доларів США, що еквівалентно 288 847,56 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк», на момент звернення позивача до суду з указаним позовом, перебуває у стадії ліквідації, у зв'язку з чим задоволення вимог кредиторів не може здійснюватися окремо від ліквідаційної процедури банку.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 19 квітня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки в гривнях, на якому станом на 30 березня 2015 року знаходяться кошти в розмірі 5 202,76 грн.

09 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки в доларах США, на якому станом на 30 березня 2015 року знаходяться кошти в розмірі 18 201,19 доларів США.

20 березня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до банку із заявою про розірвання вказаних договорів та повернення коштів з обох вкладів у повному обсязі, однак відповідач його вимогу не виконав у повному обсязі.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 11 червня 2015 року позивачу було виплачено у межах гарантованої суми 200 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК Україниобмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшеннюліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України № 6-1123цс16 від 13 червня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, яку було продовжено до 04 жовтня 2017 року.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, оскільки на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, 19 листопада 2015 року, у банку вже було запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже колегія суддів дійшла висновку про те, що відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

В.М. Коротун

Г.І. Мостова