АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі Лознян О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за договором депозитного вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_1звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 28.10.2014р. укладено Договір-заяву № 331832/182164/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 720 доларів США, на строк до 28.01.2015р., відсоткова ставка - 12, 60 % річних. Після закінчення строку Договору, відповідач кошти по депозитному владу позивачу не повернув і продовжує користуватись коштами позивача. Його усні та письмові звернення залишаються поза увагою.

Вважає дії відповідача такими, що порушують положення договорів-заяв, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті від 28.10.2014 р. в розмірі 15 897, 70 грн., 3 % річних в розмірі 261, 24 грн., судові витрати по сплаті судового збору - 487, 20 грн., витрати на правову допомогу - 5000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за договором депозитного вкладу - залишено без задоволення.

Унікальний номер справи: 761/27361/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2042/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що при ухваленні рішення, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що обмеження, встановлене п. 1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може застосовуватися щодо вимог ОСОБА_1 про виплату йому коштів за договором, оскільки строк дій депозитного договору закінчився до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а відтак судом першої інстанції були невірно застосовані норми матеріального права при розгляді справи по суті.

Зазначає, що звернення позивача до банку з заявою про повне повернення коштів було здійснено 26.02.2015 р., при цьому термін дії депозитного договору закінчився до введення тимчасової адміністрації, отже позовні вимоги повинні бути задоволені в повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як було встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем 28.10.2014 року було укладено Договір-заяву №331832/182164/1-14 про банківський строковий склад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті. Відповідно до умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 720 доларів США на строк до 28.01.2015 року з відсотковою ставкою 12,6 % річних.

26.02.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про видачу йому всією суми вкладу з нарахованими відсотками за період дії депозитного договору.

Разом з тим, банком було повернуто позивачу нараховані проценти за договором у розмірі 19 доларів США, що еквівалентно 532 грн. 87 коп. Інші кошти відповідачем повернуті ОСОБА_1 не були.

Відповідно до інформації Національного Банку України від 17.09.2015 року, що була розміщена на його офіційному сайті, 17.09.2015 року Правлінням НБУ було прийнято постанову №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних.

17.09.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №171 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком на 3 місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року.

Як вказує суд першої інстанції, пунктом 16 ч. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначається, що запровадження в банку тимчасової адміністрації це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку.

Ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначається, що повноваження органів управління банку призупиняються з дня призначення уповноваженою особи Фонду. Дана особа від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації та її припинення.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом включаючи відсотки, що були нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Таким чином, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення по справі в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було введено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківською установою, а також оскільки позивач не надав доказів звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати належних йому за договором позики коштів та отримання відмови у наданні коштів Фондом, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1

Таким чиномсуд першої інстанції, у відповідності до ст. 212 ЦПК України, надав належної оцінки доводам сторін, повно з'ясував обставини в справі, що призвело до правомірного ухвалення рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до норм ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Нормами ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: