АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 672/468/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1950/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чорниводської сільської ради Городоцького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішень Чорниводської сільської ради з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 8 вересня 2016 року,

встановила:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чорниводської сільської ради (далі сільська рада) про визнання незаконними та скасування рішення Чорниводської сільської ради №2/24/2013 від 15.11.2013 року про відмову йому в наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в с. Чорниводи загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства та про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в с. Чорниводи, вул. Центральна, 19, загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та рішення Чорниводської сільськоЇ ради №4/29/14 від 29.07.2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 в с. Чорниводи, вул. Центральна, 19, Городоцького району Хмельницької області загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

На обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого по вулиці Центральній, 17 в с. Чорниводи Городоцького району.

Суміжним землекористувачем, по вулиці Центральній, 19, був ОСОБА_4, який помер в 2002 році, а після нього ОСОБА_5, яка померла в 2008 році.

Рішенням 24 сесії Чорниводської сільської ради №2/24/2013 від 15.11.2013 року йому було відмовлено у задоволенні заяви про наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в с. Чорниводи загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки він не являвся землекористувачем цієї земельної ділянки.

В той же час цим же рішенням надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж цієї ж земельної ділянки, яка розташована в с. Чорниводи, по вул. Центральна, 19, загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Вказані рішення сільської ради порушують його права, оскільки він з 2008 року фактично користувався частиною спірної землі, яка безпосередньо межує з його будинковолодінням і має право на безоплатне отримання її у власність.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08.09.2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задоволити його позов повністю, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом не враховано докази, які надані ним на підтвердження позовних вимог, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та нормам закону. Зокрема, судом не враховано, що він має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки незалежно від того, чи користувався він цією землею.

В судовому засіданні апелянта та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, неправильного вирішення спору.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.1982 року ОСОБА_1 набув у власність житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,07 га в с. Чорниводи, вул. Центральна, 17.

Рішенням Чорниводської сільської ради №10/20/2013 від 19.04.2013 року надано дозвіл Державній виконавчій службі Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі під житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, 19, с. Чорниводи загальною площею 0,25 га.

18.10.2013 року апелянт звернувся із заявою до сільської ради про надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства, яка межує з його присадибною ділянкою, що розташована по вулиці Центральній, 17 в с. Чорниводи.

Рішенням Чорниводської сільської ради №2/24/2013 від 15.11.2013 року ОСОБА_1 було відмолено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в с. Чорниводи, вул. Центральна, 17, загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства у звязку з тим, що дана земельна ділянка не перебуває в його користуванні.

Цим же рішенням було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по вулиці Центральній, 19 в с. Чорниводи і перебувала в користуванні.

На підставі рішення сільської ради №4/29/2014 від 29.07.2014 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вулиці Центральній, 19 в с. Чорниводи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що оспорюваними рішеннями Чорниводської сільської ради право ОСОБА_1 не порушено, оскільки справа не містить обєктивних даних щодо користування спірною земельною ділянкою позивачем на дату звернення до сільської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а також щодо того, що частина переданої у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га накладається на земельну ділянку площею 0,06 га, яку позивач має намір отримати у власність безкоштовно.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. „а ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право владності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Передача земельних ділянок безоплатно громадянам у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. „б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2 га.

Частиною 1 статті 122 цього Кодексу встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст. 118 ЗК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частинами 6, 7 цієї ж норми передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Крім того, вказана норма регламентує порядок отримання безоплатно, шляхом приватизації, земельних ділянок державної або комунальної власності особами з різних правових підстав.

Зокрема, передбачено безоплатне отримання у власність шляхом приватизації земельних ділянок, які безпосередньо перебувають у користуванні особи на відповідних правових підставах, а також земельних ділянки, які не перебувають у користуванні особи шляхом відведення конкретної ділянки державної або комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, відмова сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою була зумовлена тим, що земельна ділянка не перебуває у користуванні позивача.

При цьому відповідач не розглядав питання щодо можливого виділення земельної ділянки у власність позивача шляхом відведення частини землі в порядку її безоплатної приватизації, відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, хоча, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 від 18.10.2013 року, він звертався до Чорниводської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою земельної ділянки зі значенням її площі, 0,06 га, цільового призначення, для ведення особистого селянського господарства, та місце розташування, яка межує з його присадибною ділянкою.

Про це апелянт зазначав також в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції.

Однак судом першої інстанції вищевказане питання не було предметом дослідження, оскільки суд зосередився виключно на правомірності вимог ОСОБА_1 щодо отримання земельної ділянки як такої, що перебуває у його користуванні.

За таких обставин, на думку колегії суддів, позов в частині визнання незаконним та скасування рішення Чорниводської сільської ради №2/24/2013 від 15.11.2013 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок підлягає до задоволення.

Висновок суду в частині відсутності правових підстав для скасування рішень сільської ради від 15.11.2013 року про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в с. Чорниводи, вул. Центральна, 19, загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та рішення Чорниводської сільської ради №4/29/14 від 29.07.2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 є законним.

Судом вірно встановлено, що справа не містить обєктивних даних про те, що вказані вище рішення органу місцевого самоврядування призвели до порушення права ОСОБА_1, враховуючи встановлені обставини справи.

Передача у власність земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по вулиці Центральній, 19 в с. Чорниводи, узгоджується з вимогами земельного законодавства та відповідає фактичним обставинам справи.

Судом правильно встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 року, відповідно до акта державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими по вулиці Центральній, 19, в с. Чорниводи Городоцького району.

Відповідно до архівної довідки Городоцької РДА №04-06/640 від 30.10.2013 року, рішенням Чорниводської сільської ради від 02.07.1999 року „Про передачу у приватну власність і користування земельних ділянок громадянам по уточненим спискам, попередньому власнику будинку ОСОБА_4 було передано у власність та користування земельну ділянку площею 0,56 га, в т.ч. для обслуговування будівель 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,31 га.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України та встановлених судом обставин справи, надання ОСОБА_3 вищевказаної земельної ділянки у власність було проведено сільською радою у відповідності з вимогами земельного законодавства.

Слід також зазначити, що ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний йому будинок з господарськими спорудами, по вулиці Центральній, 19, тоді як будинок позивача знаходиться по вулиці Центральній, 17.

При цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав ту обставину, що він деякий період часу користувався частиною спірної земельної ділянки, яка межує з його земельною ділянкою, з дозволу попередніх власників будинковолодіння, розташованого по вулиці Центральній, 19, в с. Чорниводи Городоцького району. Тобто, апелянт фактично визнав, що земля, на яку він претендує, знаходиться на території суміжної садиби, власником якої є ОСОБА_7

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Оскільки задоволенню підлягає одна немайнова вимога з трьох, вказаних позивачем у позовній заяві, тому судові витрати між сторонами підлягають пропорційному розподілу з урахуванням розміру судового збору, фактично сплаченого ОСОБА_1 при поданні позовної заяви 551,20 грн., за подання апеляційної скарги 1818,96 грн.

Таким чином судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становитимуть 551,20 грн.+606,32 грн.=1157,52 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 8 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чорниводської сільської ради Городоцького району про визнання незаконним та скасування рішення Чорниводської сільської ради №2/24/2013 від 15.11.2013 року про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в с. Чорниводи загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства та розподілу судових витрат скасувати ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Чорниводської сільської ради №2/24/2013 від 15.11.2013 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в с. Чорниводи, вул. Центральна, 17, загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути з Чорниводської сільської ради Городоцького району на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат по сплаті судового збору при поданні позовної заяви.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Чорниводської сільської ради Городоцького району на користь ОСОБА_1 606,32 грн. судових витрат по сплаті судового збору при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 47