Номер провадження: 22-ц/785/2394/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Гамарц Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про визнання права власності на підвальне приміщення,

за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

14.11.2006р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_21, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про визнання за ним права власності на підвальне приміщення, площею 50 кв.м., що розташоване у будинку № 2 по вул. Троїцькій в м. Одесі.

(провадження по цій справі втрачене і було відновлене ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2016 року в частині встановлення факту відкриття провадження у справі, присвоєння номеру 2-9825/06, і в частині ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2006 року а.с.85)

В обґрунтування позову за змістом рішення позивач посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 17.05.1998 року; що під належною йому квартирою розташоване підвальне приміщення, площею 50 кв.м., а тому вважав позов підлягає задоволенню.

Відповідачі участі у розгляді справи не приймали.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2006 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на підвальне приміщення, площею 50 кв.м., що розташоване в будинку 2 по вул. Троїцькій в м. Одесі. Виконання рішення в частині реєстрації зазначеного обєкту у встановленому порядку на праві приватної власності за ОСОБА_2 покладено на Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

В апеляційній скарзі Департамент комунальної власності Одеської міської радипросить рішення суду від 01 грудня 2006 рокускасувати і увалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник департаменту апеляційну скаргу підтримав. Позивач ОСОБА_2 до апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи належно сповіщений. Відповідач ОСОБА_11 покладалась на розсуд суду. Інші відповідачі до апеляційного суду не зявились.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 1,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірного підвального приміщення, що інші мешканці будинку - відповідачі по справі не заперечують проти передачі підвального приміщення у власність позивачу, а тому позов є правомірним.

Проте з такими висновками суду погодитись неможливо.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з приписами ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Перелік способів набуття права власності визначено в главі 24 розділу І книги третьої ЦК України.

За змістом судового рішення позивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 17.05.1998 року.

Проте за витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлові приміщення підвалу № 601 у будинку № 2 по вул. Троїцькій в м. Одесі з 05.02.2009р. зареєстровані за Одеською міською радою.(а.с.20)

За наданою апеляційному суду копією свідоцтва про право власності № 601 від 15 січня 2009 року нежитлове підвальне приміщення № 601 площею 45,1 кв.м належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради.(а.с.19) При цьому у свідоцтві про право власності зазначено, що воно видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 453 від 18.09.2006р. Відтак, на момент ухвалення оскарженого рішення 01 грудня 2006 року уже було чинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 453 від 18.09.2006р. щодо належності спірного приміщення територіальній громаді м. Одеси. За актом обстеження від 08.02.2016р. складеним представниками КП ЖКС «Порто-франківський», КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» та Департаменту комунальної власності спірне нежитлове підвальне приміщення № 601 площею 45,1 кв.м. і нежитлове підвальне приміщення площею 50 кв.м. ( на яке суд визнав право власності) по вул. Троїцькій,2 в м. Одесі є одним і тим же приміщенням та за статусом нежитловим. (а.с.247)

Враховуючи наведене, у позивача на момент ухвалення оскарженого рішення існував спір з приводу спірного нерухомого майна з виконавчим комітетом Одеської міської ради та з Одеською міською радою, які участі у розгляді цієї справи не приймали і судом в якості співвідповідачів не залучались. До теперішнього часу рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 453 від 18.09.2006р. та видане на підставі нього свідоцтво про право власності є чинними, неправомірними судом не визнавались і не скасовувались.

Ухваливши рішення про визнання права власності на спірне підвальне приміщення за позивачем, суд тим самим вирішив питання про права та обовязки виконавчого комітету Одеської міської ради та самої Одеської міської ради, не притягнувши їх до участі у розгляді справи.

Зробивши висновок про те, що спірне приміщення є допоміжним, та пославшись на ст.10 ч. 2 Закону України від 10.06.1992р. «Про приватизацію державного житлового фонду», суд першої інстанції не зазначив докази, якими це було ним встановлено.

Стаття 369 ч.2 ЦК України, яку застосував суд, правовідносини між сторонами не регулює, можливість набуття права приватної власності на нерухоме майно за рішенням суду не передбачає. А відтак норми матеріального права судом застосовані невірно.

Статтею 392 ЦК України передбачена можливість захисту права власності власника шляхом визнання, але лише у разі, якщо право власності уже виникло і не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

Таких обставин із мотивувальної частини рішення суду не вбачається. Оскільки неможливо вважати, що позивач набув одноособове право власності на спірне підвальне приміщення на законних підставах, то відповідно він не вправі вимагати судового захисту порушеного права шляхом визнання за ним права власності, з підстав визначених ст.392 ЦК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, який діє в інтересах Одеської міської ради, слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову позивачу у позові.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2006 рокускасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С.ОСОБА_22 Дрішлюк