Провадження № 2/522/2330/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.06.2016 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який 27.11.2015 року збільшив позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 44941,39 грн., пені у розмірі 12273,31 грн., стягнення з ОСОБА_2 франшизи у розмірі 1000 гривень иа моральної шкоди у розмірі 5000 гривень та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07.12.2014 року о 21 годині 15 хвилин водій ОСОБА_2 (, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Одесі, по вул. Пушкінській, 34, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожні умови (ожеледиця), не впорався с керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення зі стоячим автомобілем НОМЕР_2, який після зіткнення по інерції скоїв наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_3. внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до відповідальності. Звітом СПД «ОСОБА_3П.» вартість відновленого ремонту «Mitsubishi Galant», р/н НОМЕР_4 встановлена у розмірі 48615,80 грн., утилізаційна вартість автомобіля складає 10737,39 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія». Він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та надав всі необхідні для виплати документи. Однак страховиком не було виплачено страхового відшкодування. У звязку з ДТП йому була нанесена моральна шкода, яка виразилася у порушенні звичного укладу життя, зміні повсякденного розкладу, тощо.

В судове засідання 15.03.2016 року зявився представник позивача ОСОБА_4 який підтримав позовні вимоги та просив провести судове засідання у його відсутності.

В судове засідання не зявились відповідач ОСОБА_2, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, чим позбавили суд можливості вислухати їх думку по суті.

В судове засідання не зявився представник ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія», хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, чим позбавили суд можливості вислухати їх думку по суті, але 03.08.2015 року та 16.02.2016 року надав суду письмові заперечення, згідно яких просив задовольнити позов частково та стягнути з частину суми страхового відшкодування у розмірі 33634,50 грн. та пені у розмірі 9185,44 грн, а в решті позовних вимог відмовити.

15.03.2016 року представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 33654,50 грн та пеню у розмірі 9185.44 грн.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані представником відповідача заперечення вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.12.2014 року о 21 годині 15 хвилин водій ОСОБА_2 (, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Одесі, по вул. Пушкінській, 34, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожні умови (ожеледиця), не впорався с керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення зі стоячим автомобілем НОМЕР_5, який після зіткнення по інерції скоїв наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_3. внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с.10).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи, тобто ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП, була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»(надалі відповідач, страховик).

Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

09.12.2014 року з боку позивача страховику було надано повідомлення про настання страхового випадку (а.с.12).

20.02.2015 року з боку позивача страховику було надано заяву про страхове відшкодування (а.с.12)

Згідно п.34.1. ст. 34 Закону - Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно п.34.2. ст. 34 Закону - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

17.12.2014 року на підставі заяви ПАТ «УОСК» було проведено огляд транспортного засобу у присутності представника позивача та складено звіт №798-12-14 експертом ОСОБА_5 щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, який був пошкоджений внаслідок вказаної вище ДТП, складає 49908,04 грн.

10.02.2015 року на підставі заяви позивача, оцінювачем субєкта оціночної діяльності СПД «ОСОБА_3П.» - ОСОБА_3, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача № 4527 від 16.09.2006 року (оборот а.с.38) та посвідчення було складено Звіт № 534-14 щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, висновком якого встановлено, щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, який був пошкоджений внаслідок вказаної вище ДТП, складає 48615,80 грн.

30.01.2015 року на підставі заяви ПАТ «УОСК» було складено звіт №798-12-14У експертом ОСОБА_5 щодо утилізаційний вартості автомобіля НОМЕР_5, який був пошкоджений внаслідок вказаної вище ДТП, складає 25035,57 грн.

На підставі зазначених звітів, було розраховано страхове відшкодування згідно розрахунку від 02.04.2015 року яке склало 33634,50 грн ( 48615,80 (вартість автомобіля до ДТП)-13981,30(утилізаційна вартість автомобіля після ДТП)-1000(франшиза)+33634,50 грн.)

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За приписами ст. 16 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно абзацу 5 п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Відповідно до абзацу 1 п.36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається, позивач надав страховику повідомлення про ДТП 09.12.2014 року, а заяву про страхове відшкодування 20.02.2015 року. Отже, з урахування вищенаведеного законодавства, страховик у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, а як вбачаться ін. їх визнав, повинен був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування в межах 90-денного строку, який у даному випадку обчислюється 24.02.2015 року, а саме у строк до 24.05.2015 року включно. Проте, як вбачається з матеріалів справи страховик з невідомих причин не здійснив на користь позивача страхове відшкодування у вказаний строк, що призвело до порушення майнових прав позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені за період з 26.05.2015 року по 27.11.2015 року у розмірі 9185,44., то суд вважає можливим задовольнити їх у звязку з тим, що дата з якої у даному випадку може нараховуватися пеня на невиконані відповідачем зобовязання є наступний день після спливу 90-денного строку після надання заяви про страхове відшкодування, а саме 26.05.2015 року та ці вимоги відповідач визнав (ч.4 ст. 174 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., яка йому була завдана внаслідок ДТП, то суд вважає за необхідне задовольнити частково ці вимоги, на підставі наступного.

Судом встановлено, що винною у зазначеній ДТП особою, є водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зі змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, діючим законодавством не передбачено стягнення зі страховика моральної шкоди на користь фізичної особи, яка не зазнала у ДТП ушкоджень здоровю.

Таке право згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключно має особа, яка зазнала у ДТП ушкодження здоровя.

Отже, враховуючи наведені вище положення статей ЦК України, моральна шкода не підлягає стягненню з страховика.

Суд вважає, що у звязку з неправомірними діями ОСОБА_2, позивач зазнав моральних страждань, оскільки його транспортний засіб отримав механічні ушкодження і тому вважає достатнім стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь франшизи.

Відповідно до ст. 36.6. Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Тобто Відповідач ОСОБА_2 повинен виплатити Позивачу суму франшизи в розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі) гривень.

Як вбачається, представник відповідача частково визнав заявлені позивачем вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом для захисту своїх прав, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 741,48 грн, що підтверджується квитанцією № 46 від 17.06.2015 року (а.с.2) та у розмірі 99,76, що підтверджується квитанцією № 02- від 30.11.2015 року.

Як вбачається, суд задовольняє вимоги позивача у розмірі 46819,94 грн., тому враховуючи положення ч.1 ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно судових витрат.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 64, 88, 169, 174, 179, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 11, 15, 16, 22, 23, 524, 526, 533, 549, 610, 625, 979, 988, 1167, 1187, 1188 ЦК України; ст.ст.. 16, 20 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування»; ст.ст.. 9, 29, 34, 35, 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП- задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6) грошові кошти у розмірі 42819 (сорок дві тисячі вісімсот девятнадцять) гривень 94 копійки, з яких:

- сума страхового відшкодування 33634,50 грн.;

- пеня за несвоєчасне виконання зобовязання 9185,44 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6) франшизу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6) моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі гривень).

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 428 (чотириста двадцять вісім) гривень 20 копійок.

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6) судові витрати у розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн.. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

15.03.2016