ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/250/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

представник позивача не з'явився;

відповідачі не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційного банку «Приватбанк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_1.) та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_2.) про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 780,14 доларів США, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 5 411,08 доларів США, процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11 492,59 доларів США та штрафних санкцій у розмірі 876,47 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 142 063,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем 1 кредитного договору, остання зобов'язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. В якості забезпечення виконання нею своїх зобов'язань за умовами кредитного договору, між позивачем та відповідачем 2 - ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що договір поруки він не підписував, підпис на договорі схожий, проте не його. На підставі стст. 203, 215 ЦК України просив зустрічний позов розглядати з первісним позовом та визнати укладений між ним та ПАТ «Приватбанк» договір поруки №249271-П від 10 вересня 2008 року недійсним.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до розгляду в одному провадженні з позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У відбувшихся судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, у задоволені зустрічного позову - відмовити, у подальшому розгляд справи при цьому просив проводити за його відсутності.

Представник відповідача 2 у відбувшихся судових засіданнях проти позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 заперечував та просив відмовити у його задоволені, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Також надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач 1 - ОСОБА_1 у судові засідання не з'являлась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 2, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

10 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №249271-CRED, відповідно до пп. 1.1.-1.6. та п. 3.1. якого, позивач надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 6 000 доларів США на строк користування до 10 вересня 2010 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 24,000 % річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в у порядку та строки згідно графіку повернення кредиту і сплати відсотків.

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, зокрема здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 6 000 доларів США, що підтверджується виписками з особового рахунку.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Свої зобов'язання за кредитним договором у визначений у ньому строк відповідач 1 не виконала, протягом дії кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування ним.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 05.11.2013 р. заборгованість відповідача 1 перед позивачем за договором становить 5 411,08 доларів США та заборгованість по відсоткам у розмірі 11 492,59 доларів США (а.с. 3).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 10 % від суми непогашеної частини отриманого кредиту + 5% від суми позову.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що сума штрафу, яка підлягає стягненню становить 876,47 доларів США.

Крім того, судом також встановлено, що 10 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладений договір поруки №249271 П, у відповідності до умов пункту 2 поручитель - відповідач 2 поручається перед Кредитором за невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 249271-CRED від 10.09.2008 року. А п. 6 цього договору встановлено, що поручитель зобов'язується погасити суму заборгованості за кредитним договором не пізніше п'яти днів з моменту отримання претензії.

Пунктом 4 договору поруки встановлено, що позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Під час розгляду справи представник відповідача 2 пояснив, що його довіритель не підписував договір поруки та за його клопотанням було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 19160/19161/15-32 від 11.03.2016 р. рукописний запис «ОСОБА_2.» та підпис від імені ОСОБА_2 у графі «ПОРУЧИТЕЛЬ» у договорі поруки № 249271 П від 10.09.2008 р., виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Рукописний запис «ОСОБА_2.» у договорі поруки № 249271 П від 10.09.2008 р., виконано не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с. 132-1352).

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, якими сформульовані загальні вимоги до правочинів, дотримання яких є необхідним для чинності договору.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що договір поруки № 249271 П від 10.09.2008 р. ОСОБА_2 не підписувався та не було волевиявлення останнього на його укладання, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить до висновків про обґрунтованість та доведеність позовних вимог по зустрічному позову та вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності вислухавши осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи суд приходить до висновку що зобов'язання не виконанні з вини відповідача 1, отже позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, в розмірі 17 780,14 доларів США, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 5 411,08 доларів США, процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11 492,59 доларів США, та штрафних санкцій у розмірі 876,47 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 142 063,34 грн. Посилання відповідача 2 на те, що договір поруки укладений в порушення вимог чинного законодавства знайшли свої підтвердження під час розгляду справи, а тому зустрічний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 203, 215, 525, 526, 530, 536, 549, 553, 554, 611, 614, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, стст. 10, 11, 57-61, 88, 208 - 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання договору недійсним - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, МФО № 305299, р/р №3111, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 780,14 доларів США, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 5 411,08 доларів США, процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11 492,59 доларів США, та штрафних санкцій у розмірі 876,47 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 142 063,34 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 420, 63 грн.

У задоволені решти позовних вимог за первісним позовом - відмовити.

Визнати недійсним договір поруки № 249271-П від 10 вересня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційного банку «Приватбанк» та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, МФО № 305299, р/р №3111, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.