Справа №592/4760/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/527/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання- Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,

про реальний поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності,-

в с т а н о в и л а:

13 травня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезгаданим позовом, який уточнив 24 листопада 2014 року, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 2013 року він є власником 36/100 частин житлового будинку загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., та відповідної частки господарських споруд: сараю «Б», сараю «В», погріба «И», кухні «Г», душу «Д», вбиральні «Е», сараю «З», погрібника «У», погрібу «п/г», душу «М», сараю «Н», навісу «Р», вбиральні «Ш», огорожі № 1-4; а також 36/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,1 га. із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», кадастровий № :21:038:0035, розташованих по вул. Комсомольська, 166 у м. Суми.

Відповідачка ОСОБА_3 є власником іншої 64/100 частин домоволодіння та земельної ділянки.

На даний час між сторонами відносно жилого будинку склався певний порядок фактичного користування кімнатами, а саме ОСОБА_5 займає тамбур V пл. 2,6 кв.м., житлову кімнату 1-3 пл. 7,9 кв.м., житлову кімнату 1-4 пл. 10,8 кв.м., кухню 1-5 пл. 14,3 кв.м., що складає 35,6 кв.м. загальної площі та 18,7 кв.м. житлової. Відповідачка ОСОБА_3 займає інші приміщення будинку загальною площею 45,7 кв.м. та житловою 23,3 кв.м.

Відносно користування господарськими спорудами сторони згоди не дійшли, оскільки ОСОБА_3 одноособово користується господарськими спорудами: кухнею «Г», сараєм «Н», навісом «Р», душем «М», сараєм «З», сараєм «В», вбиральнею «Е», погрібом «И», в яких йому також належить 36/100 частин. Тому він вимушений користуватися лише сараєм «Б», вбиральнею «Ш», душем «Д», погрібником «У», чим позбавлений можливості користуватися належним йому майном у повному обсязі.

Користування земельною ділянкою склалося таким чином, що він не має відокремленої земельної ділянки біля своєї частини будинку. А відповідачка ОСОБА_3 окрім того, ще має відокремлену земельну ділянку біля своєї частини житлового будинку, ще й користується земельною ділянкою, яка знаходиться біля його частини житла і влаштувала біля його вікон та входу смітник.

У справі призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза № 43/14 від 18 жовтня 2014 року, висновком якої запропоновано один варіант поділу житлового будинку, виходячи з фактичного порядку користування та який склався між сторонами, та два варіанти поділу земельної ділянки та господарських споруд.

Прийнятним варіантом поділу житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки є варіант № 1 (додаток № 2) до висновку судової будівельно-технінчної експертизи від 18 жовтня 2014 року, який повністю відповідає нормам матеріального права, які застосовуються при поділі домоволодіння.

За варіантом № 1 висновку експертизи йому виділяється:

- у будинку: житлова кімната 1-3 пл. 7,9 кв.м., житлова кімната 1-4 пл. 10,8 кв.м., а 6 - кухня 1-5 пл. 14,3 кв.м., що загалом складає 33 кв.м.;

- з надвірних будівель: тамбур а7 - 1-У пл. 2,6 кв.м., сарай Б, сарай В, душ Д, вбиральня Е, сарай З, погрібник У, погріб п/г, вбиральня Ш, хвіртка № 3, 1/2 огорожі № 4, що складає 49/100 частин.

Щодо порядку користування земельною ділянкою, то згідно варіанту № 1 висновку експертизи йому пропонується виділити земельну ділянку індивідуальної власності загальною площею 360,0 кв.м. зі сторони ділянки № 168 по вул. Комсомольська в м. Суми, що відповідає 36/100 частинам. А відповідачці виділити земельну ділянку індивідуальної власності загальною площею 640,0 кв.м. зі сторони ділянки № 164 по вул. Комсомольська в м. Суми, що відповідає 64/100 частинам.

Для здійснення даного розділу земельної ділянки у відповідності з нормативними вимогами, необхідно вирішити питання про встановлення сервітуту, що передбачає право користування чужою земельною ділянкою (згідно ст. 98, 99, 100, 101, 102 Земельного Кодексу України), а саме:

- для здійснення обслуговування належної йому частини будівлі прибудови літ. «а6» та частини будівлі житлового будинку літ. «А», надати право проходу по двору ( при виникненні такої необхідності в разі проведення ремонту), який знаходиться у користуванні співвласника ОСОБА_3 Площа земельної ділянки, на якій запропоновано встановлення сервітуту, становить 9,0 кв.м.

Посилаючись на такі обставини позивач просив:

1. Поділити домоволодіння № 166 по вул. Комсомольська в м. Суми між сторонами, виділивши йому в натурі зі спільної часткової власності:

- тамбур V, пл. 2,6 кв.м., житлову кімнату 1-3 пл. 7,9 кв.м., житлову кімнату 1-4 пл. 10,8 кв.м., кухню 1-5 пл. 14,3 кв.м., а всього загалом 33 кв.м.;

- з надвірних будівель: тамбур а7 - 1-У, пл. 2,6 кв.м., сарай Б, сарай В, душ Д, вбиральню Е, сарай 3, погрібник У, погріб п/г, вбиральню Ш, хвіртку № 3, 1/2 огорожі № 4, що відповідає 49/100 частинам, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_3

Решту приміщень залишити ОСОБА_3, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 3864 грн. за виділене йому майно у більшій частці.

2. Поділити земельну ділянку площею 0,1 га. по вул. Комсомольська, 166, (кадастровий № :21:038:0035), виділивши :

- йому земельну ділянку індивідуальної власності загальною площею 360,0 кв.м зі сторони ділянки № 168 по вул. Комсомольська в м. Суми, що відповідає 36/100 частинам;

- відповідачці земельну ділянку індивідуальної власності загальною площею 640,0 кв.м зі сторони ділянки №164 по вул. Комсомольська в м. Суми, що відповідає 64/100 частинам, припинивши право спільної часткової власності із ОСОБА_3

Встановити постійний та безоплатний сервітут земельної ділянки, загальною площею 9,0 кв.м. для здійснення обслуговування належної йому частини будівлі прибудови літ. « а6» та частини будівлі житлового будинку літ. «А», надавши право проходу по двору (у разі виникнення такої необхідності для проведення ремонту), який виділяється у користування ОСОБА_3

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

1. Припинено право спільної часткової власності на домоволодіння по вул. Комсомольська, 166 м. Суми та реально його поділено по варіанту № 1 згідно висновку судово-технічної експертизи № 43/14 від 18 жовтня 2014 року і проведеної з врахуванням фактичного порядку користування нерухомістю (додаток № 1), виділено на праві власності як окремі обєкти нерухомого майна:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 :

- в житловому будинку літ. «А»: житлову кімнату 1-3 пл. 7,9 кв.м., житлову кімнату 1-4 пл. 10,8 кв.м., кухню 1-5 пл. 14,3 кв.м., а всього загалом 33 кв.м.;

- з надвірних будівель: тамбур а7 1-V пл. 2,6 кв.м., сарай літ. «Б» , сарай літ. «В», душ літ. «Д», вбиральню літ. «Е», сарай літ. «З», погрібник літ. «У», погріб літ «п/г», вбиральню літ. «Ш», хвіртку № 3, 1/2 огорожі № 4, що відповідає 49/100 частинам нерухомого майна та становить загальну суму його вартості 39134 грн., що є більше на 3864 грн. ніж необхідно на ідеальну частку.

ОСОБА_8 ОСОБА_9 :

- в житловому будинку літ. «А» : житлову кімнату 2-3 пл. 14,3 кв. м., житлову кімнату 2-4 пл. 9,0 кв.м., коридор 2-1 пл. 5,0 кв. м., веранду 2-2 пл. 7,7 кв. м., кухню 2-6 пл. 7,9 кв. м.;

- з господарських будівель : тамбур а5 1-1V пл. 1,8 кв. м., погріб літ. «И», хвіртку № 1, огорожу № 2, що відповідає 51/100 частинам нерухомого майна та становить загальну суму його вартості 40309 грн.

Кошти у сумі 3864 грн., внесеної позивачем ОСОБА_5В 24 листопада 2014 року по квитанції на депозитний рахунок Ковпаківського районного суду м.Суми як грошову компенсацію, необхідної до сплати за виділ нерухомого майна у більшій частці, обернути до сплати ОСОБА_3.

Для здійснення розподілу житлового будинку сторонам необхідно виконати наступні переобладнання:

- виконати окремі лази на горище, а розділ горищного приміщення виконати по лінії розподілу будинку;

- здійснити ОСОБА_3 обладнання вбиральні.

2. Припинено право спільної часткової власність на земельну ділянку по вул. Комсомольська, 166 у м. Суми площею 0,1 га., кадастровий № 910136600:21:038:0035, та провести її реальний розподіл по варіанту № 1 (додаток № 2) висновку судово-технічної експертизи № 43/14 від 18 жовтня 2014 року, виділено у власність як окремі обєкти нерухомого майна:

ОСОБА_6 ОСОБА_7: земельну ділянку загальною площею 360 кв. м. з сторони ділянки № 168 по вул. Кмсомольська в м. Суми, що відповідає 36/100 частинам (на плані зафарбована жовтим кольором).

ОСОБА_8 ОСОБА_9: земельну ділянку загальною площею 640,0 кв.м. з сторони ділянки №164 по вул. Комсомольська в м. Суми, що відповідає 64/100 частинам (на плані зафарбовано у зелений колір).

Встановлено постійний безоплатний земельний сервітут:

- ОСОБА_5: при виникненні необхідності здійснення обслуговування виділеного йому у власність нерухомого майна - частини будівлі прибудови літ. «а6» та частини будівлі житлового будинку літ. «А», надано йому право проходу по ділянці пл. 9,0 кв.м. частини двору, виділеному ОСОБА_3 (на плані додатку № 2 заштриховано чорним кольором).

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 понесені ним у справі судові витрати в розмірі 6804 грн. 93коп., що становить: 2554, 93 грн. - судового збору, 4250 грн. - оплата коштів за проведення судової будівельно - технічної експертизи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність позивачем фактично обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення, а провадження у справі закрити.

По суті доводить, що суд поділив земельну ділянку та господарські споруди не за договорами купівлі-продажу (36/100 - ОСОБА_5 та 64/100 ОСОБА_3М.), а відповідно до інших часток (49/100 ОСОБА_5 та 51/100 ОСОБА_3М.); суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи та дійшов неправильного висновку про виділ ОСОБА_5 в 2 рази більше господарських споруд; висновок експерта порушує права ОСОБА_3, законодавства та державні будівельні норми; суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання ОСОБА_3 про виклик експерта для встановлення факту належного виконання експертизи; суд помилково послався на норми закону ч.1 ст.356, ч.1 ст.357, ч.1 ст.367 ЦК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_11 (рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 2015 року ОСОБА_3 визнана недієздатною) підтримали доводи апеляційної скарги, а представник ОСОБА_5 ОСОБА_12 заперечувала проти них, вважала рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції по суті виходив з того, що позивач ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 2013 року, посвідученого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстраційним № 425, є власником 36/100 частин житлового будинку загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., а також відповідної частки господарських споруд - сараю «Б», сараю «В», погреба «И», кухні «Г», душу «Д», вбиральні «Е», сараю «З», погрібника «У», погрібу «п/г», душу «М», сараю «Н», навісу «Р», вбиральні «Ш», огорожі № 1-4 ; також 36/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,1 га. із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», кадастровий № :21:038:0035, розташованих по вул. Комсомольська, 166 у м. Суми.

Відповідачка ОСОБА_3 є власником іншої 64/100 частин домоволодіння та земельної ділянки.

Між сторонами у справі відносно жилого будинку склався певний порядок фактичного користування кімнатами, а саме: позивач займає тамбур V пл. 2,6 кв.м., житлову кімнату 1-3 пл. 7,9 кв.м., житлову кімнату 1-4 пл. 10,8 кв.м., кухню 1-5 пл. 14,3 кв.м., що складає 35,6 кв.м. загальної площі та 18,7 кв.м. житлової. Відповідачка ОСОБА_3 займає інші приміщення будинку загальною площею 45,7 кв.м., та житловою 23,3 кв.м. З технічного паспорту на домоволодіння по вул. Комсомольська, 166 м. Суми вбачається, що, сторони займають жилі приміщення, які складають окремі ізольовані квартири, обладнані окремими входами та комунікаціями.

На даний час між співвласниками нерухомого майна виник спір щодо користування земельною ділянкою, та розташованими на ній господарськими спорудами, що стало підставою для звернення позивача до суду про реальний розподіл нерухомого майна.

Для визначення можливих варіантів реального розподілу нерухомого майна у справі призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза № 43/14 від 18 жовтня 2014 року, висновком якої запропоновано один варіант поділу житлового будинку і господарських споруд, виходячи з фактичного порядку користування та який склався між сторонами, та два варіанти поділу земельної ділянки.

За варіантом № 1 висновку експертизи щодо розподілу домоволодіння, позивачу ОСОБА_5 виділяється у власність майна більше, ніж необхідно на його належних ідеальних 36/100, що становить 49/100 частин вартістю на 3864 грн. більше. Як зазначив експерт, зміна часток співвласників виникла за рахунок добудов, згідно дозвільних документів, до житлового будинку та побудови надвірних господарських споруд попередніми співвласниками, якими ідеальні частки не перераховувались.

Згідно варіанту № 1 - додаток № 2 до висновку експертного дослідження, позивачу ОСОБА_5 виділяється у власність земельна ділянка загальною площею 360,0 кв.м. зі сторони ділянки № 168 по вул. Комсомольська в м. Суми. А відповідачці ОСОБА_3 виділяється у власність земельна ділянка загальною площею 640,0 кв.м, зі сторони ділянки № 164 по вул. Комсомольська.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Названих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, як убачається з фотокопій нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20 червня 2013 року, укладеного між ОСОБА_14 (продавцем) та ОСОБА_5 (покупцем), за цим договором продавець зобовязується передати обєкт нерухомого майна 36/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд; обєкт нерухомого майна 36/100 часток земельної ділянки (надалі предмет договору) у власність покупцю, покупець зобовязується прийняти предмет договору і сплатити обговорену грошову суму.

Місцезнаходження предмета договору: Сумська область, м.Суми, вул. Комсомольська, буд.166.

До складу предмета договору входять обєкти нерухомого майна: 36/100 часток житлового будинку загальною площею 81,3 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м, позначений на плані літерою «А-І», та складові частини обєкта нерухомого майна: сарай «Б», сарай «В», погріб «И», кухня «Г», душ «Д», вбиральня «Е», сарай «З», погрібник «У», погріб «п/г», душ «М», сарай «Н», навіс «Р», вбиральня «Ш», огорожа №1-4.

- 36/100 часток житлового будинку належать продавцю на праві власності на підставі договору довічного утримання, посвідченого другою Сумською державною нотаріальною конторою 30 березня 1977 року за р.№ 1-1237, зареєстрованого в Сумському ООБТІ 28 червня 1977 року в реєстрову книгу № 100 стор.181 за реєстровим № 2054, копії рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 22 жовтня 2008 року, справа № 2-3041/2008 та копії ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 квітня 2013 року, справа № 592/3992/13-ц, провадження № 6/592/135/13.

- Проведено державну реєстрацію 36/100 часток житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових права та нерухоме майно від 15 травня 2013 року № 3437165. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

- 36/100 часток земельної ділянки загальною площею 0,1000 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :21:038:0035, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року, № 1051, не зареєстровані, що підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013, виданим управлінням Держземагентства у Сумському районі Сумської області 10 червня 2013 року.

- 36/100 часток земельної ділянки належать продавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії СМ № 114320, виданого Сумською міською радою Сумської області 23 травня 2005 року і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 59.

- Проведено державну реєстрацію 36/100 часток земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 червня 2013 року № 5127263. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

- Співвласнику, ОСОБА_3, належним чином повідомлено про продаж предмета договору за 148000 грн., що підтверджується заявою продавця, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_1518 березня 2013 року за реєстром № 135 та власноручною розпискою ОСОБА_3 23 березня 2012 року на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Співвласник, ОСОБА_3, не скористалася переважним правом купівлі (а.с.4).

- Згідно фотокопії державного акта серії СМ № 114320 на право власності на земельну ділянку від 23 травня 2005 року (а.с.7) вищезгадана земельна ділянка має цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_3 (частка у спільній власності 64/100), ОСОБА_14 (частка у спільній власності 36/100).

З фотокопії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу жилого будинку від 23 серпня 2001 року, укладеного між ОСОБА_16 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем), за цим договором продавець продав, а покупець купив 64/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель під номером сто шістдесят шість, розташованого у місті Суми, по вулиці Комсомольській на земельній ділянці 910 кв.м., крім того надлишок 345 кв. м.

На цій земельній ділянці знаходиться один жилий будинок «А-1» - деревяний жилою площею 42,0 кв.м обкладений цеглою, сарай «Б» - деревяний, сарай «В» - деревяний, погріб «И» - цегляний, кухня «Г» - дощата, вбиральня «Д» - дощата, вбиральня «Е» - дощата, сарай «З» - дощатий, сарай «К» - дощатий, сарай «М» - дощатий, сарай «Н» - дощатий, гараж «О» - металевий, навіс «Р», огорожа №1-3 дощата.

Ці 64/100 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель належать продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12 травня 1999 року другою Сумською державною нотаріальною конторою за реєстраційним №2-546 і зареєстрованого в Сумському ООБТІ 24 травня 1999 року за реєстраційним №2054.

Продаж цей вчинено за 11156,48 грн. Гроші в сумі 7390,48 грн. продавець одержав від покупця до підписання цього договору. Гроші в сумі 3766 грн., буде виплачена покупцем до першого жовтня 2001 року, що підтверджується заявою продавця.

Відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці №1-1212, виданій Сумським ООБТІ 16 липня 2011 року, вартість 64/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель становить 11156,48 грн.

Зазначена нотаріально посвідчена фотокопія договору знаходиться в матеріалах інвентарної справи на буд. №166 по вул. Комсомольській, м. Суми, була досліджена в судовому засіданні колегією суддів, фотокопія залучена до справи.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Ураховуючи вищезгадані обставини та положення законів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, оскільки поділив спірне нерухоме майно та змінив частки сторін, збільшивши ідеальну частку позивача з 36/100 до 49/100, а у відповідачки ідеальна частка в цьому майні зменшилась з 64/100 до 51/100, тобто на 13/100. При цьому відповідачці, яка є недієздатною особою, не виділено жодного з 3 сараїв, у неї не залишилося вбиральні, бо 2 вбиральні перейшли у власність позивача.

Колегією суддів також встановлено, що в основу оскаржуваного рішення було покладено висновок (а.с.32-73) судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2014 року (судовий експерт будівельник ОСОБА_17П.). Представник позивача в судовому засіданні визнавала, що на даний час ОСОБА_17, яка не працювала експертом у відповідній експертній установі, припинила свою діяльність, як судовий експерт.

У згаданому висновку поіменована нормативно-технічна документація, яку використовувала судовий експерт, зокрема, національний стандарт №1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 20013 року №1440. Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1442. Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна. (Затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041).

Відповідно до п.2.5. згаданої Інструкції, при підготовці документів про поділ нерухомого майна суб'єкти господарювання проводять такі дії: уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об'єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах; за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально.

Згідно з п.2.6. цієї Інструкції, після цього готується висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані:

а) кому належить об'єкт нерухомого майна;

б) на підставі яких правовстановлювальних документів;

в) повну технічну характеристику об'єкта нерухомого майна;

г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками;

ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою;

д) склад новоутворених об'єктів нерухомого майна і їх адреси;

е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об'єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).

Відповідно до п.3.1. названої Інструкції, розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи не в повній мірі відповідає вимогам згаданої Інструкції.

Так, матеріали справи не містять належних доказів про те, що співвласники (сторони у справі) мають вищезгадані документи щодо встановлення порядку користування складовими частинами обєкта нерухомого майна (відповідною частиною надвірних будівель).

Отже, висновки експертизи про виділення позивачу фактично майже всіх надвірних будівель протирічать закону.

Крім того, у висновку експертизи чітко не зазначено, за рахунок чого частка ОСОБА_5 була збільшена з 36/100 частин до 49/100 частин домоволодіння, а частка ОСОБА_3 навпаки зменшена в 64/100 до 51/100 частин домоволодіння.

Експертом також не було зазначено, яким чином вплинули добудови, перебудови та перепланування, які були здійснені колишніми співвласниками, після ухвалення рішення суду в 1974 році та чи змінилися фактично ідеальні частки відносно часток, які були зазначені в рішенні суду від 1974 року.

Експертом також не було зазначено в експертизі чи є самочинні будівлі на спірній земельній ділянці, які саме та хто ними фактично користується.

Також колегія суддів враховує, що у висновку судового експерта вказано, що на підставі аналізу доступної судовому експерту інформації на ринку нерухомості, можна зробити висновок, що вартість оцінюваного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: м.Суми, вул.Комсомольська, 166, складає 471700 грн.

У той же час, у висновках експерта зазначено, що співвласнику №1 (ОСОБА_5В.) виділити будов на суму 39143 грн., зокрема:

- по житловому будинку літ. "А" з прибудовою літ. «а6» - 22183 грн., з площею приміщень 33,0 кв.м;

- по надвірних будовах і спорудах - 16960 грн., з урахуванням прибудови до житлового будинку (тамбур літ. «а7»: прим. «1-V» пл. 2,6 кв.м).

Співвласнику №2 (ОСОБА_3М.) виділити будов на суму 40309 грн., зокрема:

- по житловому будинку літ. "А" з прибудовами літ. «а» і літ. «а4» - 32563 грн., з площею приміщень 43,9 кв.м;

- по надвірних будовах і спорудах - 7746 грн., з урахуванням прибудови до житлового будинку (тамбур літ. «а5»: прим. «1-ІV» пл. 1,8 кв.м).

Відповідно до запропонованого варіанту розподілу будинку частки співвласників матимуть вигляд:

I співвласник (ОСОБА_5В.) - 49/100, замість 36/100;

II співвласник (ОСОБА_3М.) - 51/100, замість 64/100.

Грошову різницю необхідно сплатити І співвласнику (ОСОБА_5В.) за будівлі: сараю літ. «В», сараю літ. «З», вбиральні літ. «Е», на користь II співвласника (ОСОБА_3М.) у розмірі 3864 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ціна на виділене позивачці нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці є значно заниженою, а грошова компенсація за зменшення частки на 13/100 в розмірі 3864 грн. не є ринковою.

Оскільки від вирішення питання про виділ частки (поділ будинку) залежить вирішення спору щодо земельної ділянки, на якій розташований вищезгаданий будинок, то оскаржуване рішення підлягає скасуванню в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав недоведеності позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права п.п. 1,2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь відповідачки сума сплаченого нею судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 844,71 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, п.п. 1,2,4 ч.1 ст. 309, 313, 316, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2016 року.

Відмовити в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння № 166 по вул. Комсомольській в м. Суми та про поділ земельної ділянки, площею 0,1 га за адресою м. Суми, вул. Комсомольська, 166 (кадастровий номер :21:038:0035) та про встановлення постійного та безоплатного земельного сервітуту земельної ділянки за вищезгаданою адресою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на повернення судового збору 844, 71 грн.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -