АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5823/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Литвиненко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» - Юхименка ВладиславаСергійовича на рішення Печерського районного суду м. Києві від 13 січня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києві від 13 січня 2016 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» - Юхименко Владислав Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач визнала вимоги апеляційної скарги частково, вважає, що сума боргу менша на 9 460 грн., однак доказів повернення нею грошей не має.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.01.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» та ОСОБА_2 було укладено договір №84 про розповсюдження державних лотерей, відповідно до умов якого остання зобов'язалася від імені та за рахунок позивача здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей у пункті розповсюдження ТОВ «М.С.Л.».

На підставі договору відповідач у підзвіт та під повну майнову відповідальність отримувала білети державних лотерей і була зобов'язана звітувати про їх розповсюдження, а також повертати кошти, отримані від розповсюдження лотерейних білетів, та нерозповсюджені залишки білетів у представництво ТОВ «М.С.Л.».

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань за нею утворилась заборгованість, що станом на 27.04.2015 року становила 21 132,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав підтвердження боргу на суму 21 132 грн. та підтвердження отримання відповідачем для реалізації державних лотерей, їх кількості та вартості, послався на те, що відповідач не визнала борг у сумі 21 132 грн. та вважає борг меншим.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.01.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» та ОСОБА_2 було укладено договір №84 про розповсюдження державних лотерей.

Звертаючись з позовом до суду, позивач стверджує про невиконання відповідачем договірних зобов'язань за договором про розповсюдження державних лотерей, просить стягнути борг з відповідача у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державні лотереї в Україні» розповсюджувач державної лотереї виконує такі функції: здійснює прийом ставок від гравців і передає їх оператору державних лотерей; видає (виплачує) призи переможцям державних лотерей у випадках, передбачених умовами проведення державної лотереї; веде облік і надає оператору державних лотерей звітність про рух лотерейних білетів і виручки; забезпечує вільний доступ громадянам до придбання лотерейних білетів і отримання призів; проводить популяризацію державної лотереї та роз'яснює правила участі в ній; виконує інші функції, визначені в укладеному між розповсюджувачем та оператором договорі про розповсюдження державних лотерей.

Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договоромдоручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Повірений зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення (ст. 1006 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до цивільно-правового договору №84 про розповсюдження державних лотерей, укладеного 01.01.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» (оператор) та ОСОБА_2, оператор доручає, а розповсюджувач бере на себе зобов'язання від імені оператора вчиняти всі необхідні дії щодо розповсюдження білетів відповідно до змісту договору.

Відповідач ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанції заперечила наявність боргу перед ТОВ «М.С.Л.», що міг виникнути за договором №84 від 01.01.2015 року в сумі 21 132 грн.

В цивільно-правовому договорі №84 від 01.01.2015 року про розповсюдження державних лотерей, укладеному між сторонами 30.05.2013 року, передбачено щотижневу звірку оператором з консультантом-продавцем отриманих, реалізованих і виграшних білетів, отриманих коштів від реалізації білетів та прийнятих ставок у лотереї (п. в), ч. 2 договору).

В апеляційному суді відповідач підтвердила, що відповідно до цивільно - правового договору № 84 від 01.01.2015 року укладеному між нею та позивачем по відомості розповсюджувача отримала білетів лотерей на суму 20 360 грн. ( у білетах лотерей) та 772 грн. (у грошових коштах), а всього на суму 21 132 грн., про що розписалась у відомості розповсюджувача від 27.04.2015 року (а.с.81).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач пояснила, що кошти від реалізації лотерейних білетів витратила на власні потреби, звірку розрахунків з оператором не проводила, бо не приходила до офісу позивача із-за хвороби.

Підтвердила, що підписала розписку про повернення боргу на суму 21 132 грн., однак перебувала в хворобливому стані і не перевірила суму боргу, доказів на підтвердження хворобливого стану, чи тиску на неї з боку позивача в момент написання розписки надати не може, оскільки їх немає.

Апеляційним судом було зобов'язано сторони провести звірку розрахунків.

В результаті проведеної звірки розрахунків позивач зменшив суму боргу на 650 грн., оскільки відповідач здійснила часткове погашення суми боргу по квитанції від 25.04.2015 року на суму 150 грн. та по квитанції від 17.06.2015 року на суму 500 грн. (а.с.72,73).

З урахуванням часткового погашення відповідачем боргу позивач просить стягнути борг у розмірі 20 482 грн. зменшивши суму позову.

Відповідач не погодилася із розміром боргу, вважає, що борг становить 11 522 грн., однак підтвердила в суді, що не має жодних доказів крім двох наданих суду квитанції на суму 650 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, доказами наданими суду встановлено наявність боргу відповідача перед позивачем у розмірі 20 482 грн.

З підстав вищевикладеного, позовні вимоги ТОВ «М.С.Л.» підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Судові витрати належить розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» - Юхименка Владислава Сергійовича - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києві від 13 січня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» () суму заборгованості у розмірі 20 482 грн. та судові витрати у розмірі - 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді