У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від

9 червня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 червня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач пропустив встановлений ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до спадкоємців.

За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який

24 липня 2007 року уклав із позивачем договір «Автопакет» № 13/АМБ/992007-840, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит на придбання автомобіля в сумі 14 595 доларів США строком до 24 липня 2014 року та зобов'язався щомісячно сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 276,27 доларів США, однак у порушення умов кредитного договору позичальник не здійснював погашення кредиту у строки та в розмірах, встановлених договором, у зв'язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1, та син - ОСОБА_2, які отримали у спадщину в рівних частинах житловий будинок з надвірними будівлями, вартістю 203 116 грн, та земельну ділянку площею 0,0614 га, вартістю 64 939 грн, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

18 січня 2011 року ОСОБА_1 повідомила кредитора про смерть ОСОБА_4, подавши відповідну заяву до Шевченківського відділення філії ПАТ КБ «Надра», з яким укладався кредитний договір, та додала до заяви копію свідоцтва про смерть, однак із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «Надра»звернулося тільки у липні 2014 року, тобто із пропуском встановленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

За таких обставин, оскільки позивач, як кредитор, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред'явив своїх вимог до спадкоємців боржника, є правильним та обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що банк позбавлений права такої вимоги у зв'язку з пропуском встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до спадкоємців.

Правильно апеляційним судом не взято до уваги посилання ПАТ КБ «Надра» в апеляційній скарзі на те, що заява ОСОБА_1 із повідомленням про смерть боржника, подана до банку, не є належним та допустимим доказом повідомлення про смерть позичальника, оскільки матеріали справи містять докази того, що таку заяву подано до банку разом із копією свідоцтва про смерть, про отримання банком цієї заяви свідчить штемпель банку про отримання заяви та її реєстрацію (а. с. 18).

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко