Провадження № 2/554/284/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2016 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

при секретарі Бойко А.В.,

за участю представника відповідачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

Позивач звернувся до суду 05.11.2015 року з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 року у розмірі 29269,60 грн. швейцарських франків.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 згідно з договором № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 року отримав кредит від Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є «ОТП Банк» у розмірі 40408,50 швейцарських франків на споживчі цілі.

Також 02.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SR-D00/119/2008 згідно з яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 року.

Станом на 28.10.2015 року залишок заборгованості відповідача по тілу кредиту за вказаним кредитним договором складає 29269,60 швейцарських франків, які позивач прохав солідарно стягнути з відповідачів.

У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідачів позов не визнав, надавши заперечення, там просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є «ОТП Банк» укладено кредитний договір № ML-D00/119/2008 на суму 40408,50 швейцарських франків.

Також 02.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SR-D00/119/2008 згідно з яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 року.

Однак, позивачем не надано доказів видачі кредиту згідно Кредитного договору № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 р. в сумі 40408,50 швейцарських франків.

При цьому, ОСОБА_2 отримав від ЗАТ «ОТП БАНК» згідно заяви на видачу готівки № 8 від 08 квітня 2008 р. 5000 доларів США та заяви на видачу готівки № 9 від 08 квітня 2008 р. 110753,63 грн. по Кредитному договору № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 року.

Також, Позивач не надав суду доказів заборгованості Відповідача по Кредитному договору № ML-D00|119|2008 від 02.04.2008 р.

У додатках до позовної заяви Позивача відсутні копії первинних документів, а також виписки гіо позичковому рахунку ОСОБА_2, на підставі яким суд може дослідити обсяг виданих кредитних коштів, а також погашення кредиту та сплату процентів по кредиту.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1ст.60 Цивільного процесуального кодексу України

встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт видачі кредиту за Кредитним договором № ML-D00/119/2008 від 02.04.2008 року в сумі 40408,50 Швейцарських франків.

01 жовтня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» надсилало ОСОБА_3 досудову вимогу про дострокове виконання зобовязань за Кредитним договором № ML-D00| 119|2008 від 02.04.2008 р. , укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», та ОСОБА_2.

Пунктом 1.9.1. Кредитного договору № ML-D00| 119|2008 від 02.04.2008 р. передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань в цілому і при цьому зобовязання Позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної Вимоги.

Згідно з п.1.1 договору поруки договір поруки № SR-D00/119/2008 від 02.04.2008 року Поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасно виконання Боржником його Боргових зобовязань перед Кредитором за Кредитним Договором, в повному обсязі таких зобовязань.

Відповідно до п.3.4. договору поруки № SR-D00/119/2008 від 02.04.2008 р. обовязок Поручителя виконати Боргові Зобовязання виникає при отримання від Кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою Поручителем, якщо Кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому Договорі.

Згідно з ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати

дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

У відповідності з 4.4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки № SR-D00/119/2008 від 02.04.2008 р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється.

Предявивши вимоги про дострокове погашення кредиту до Відповідачів, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України змінив строк виконання основного зобовязання і був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати , тобто з 01 жовтня 2011 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом України у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс14:

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 599 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Отже, порука ОСОБА_3 за договором поруки № SR-D00/119/2008 від 02.04.2008 р. припинилася 02 квітня 2012 року.

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 58-60, 559, 1050 ЦК України, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суддя

вирішила:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко