Справа №784/164/16-ц 10.05.2016 10.05.2016 10.05.2016
Провадження №22-ц/784/930/16
Справа № 784/164/16-ц Головуючий першої інстанції: Давченко Т.М.
Провадження № 22-ц/784/930/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Коломієць В.В.
суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.
із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,
за участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації вартості продовольчого та речового забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації вартості продовольчого, речового забезпечення та компенсації за втрату частини грошового забезпечення в зв`язку з порушенням термінів його виплати .

Позивач вказував, що проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , де відповідно до вимог Постанови № 316 від 12 березня 1996 року «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань» забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7, проте, з 11 березня 2000 року була зупинена видача продовольчих пайків і речового майна, або грошової компенсації за вказані види матеріального забезпечення. У зв`язку з чим позивач вважає, що у відповідача утворилася заборгованість перед ним по компенсації за невидані продовольчі пайки в розмірі 14741 грн. 25 коп. за період з 11 березня 2000 року по 31 жовтня 2006 року. Крім того ОСОБА_2 вказує, що йому не виплачена відповідачем компенсація замість речового майна, що підлягала видачі, яка за період з березня 2000 року по день звернення до суду з позовом складає 2676 грн. 91 коп. Також, як зазначив позивач, у березні 2006 року за рішенням суду йому була виплачена заборгованість по грошовому забезпеченню з травня 2003 року по вересень 2005 року, однак при цьому не була нарахована та виплачена компенсація за втрату частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням термінів його виплати в розмірі 2505грн.37коп.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь вищевказані суми компенсацій.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2006 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошова компенсація вартості продовольчого забезпечення на загальну суму 14741 грн. 25 коп., грошова компенсація вартості речового забезпечення на суму 2676 грн. 91 коп. та компенсація за втрату частини грошового забезпечення в зв`язку з порушенням термінів його виплати в розмірі 2505 грн. 37 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ст. 15 ЦПК України в редакції станом на час звернення ОСОБА_2 з даним позовом та ухвалення судом оскаржуваного рішення суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України в редакції станом на час звернення ОСОБА_2 з позовом та ухвалення судом оскаржуваного рішення справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін являється орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів згідно з приписами п.2 ч.1 ст. 17 КАС України (у раніше зазначеній редакції) поширюється, зокрема, на публічно - правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС, публічною службою є військова служба.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.09.2010р. № 19-рп/2010 визнано неконституційним п. 2 ч. 1 ст. 15 ЦПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI, за яким до компетенції загальних судів було віднесено розгляд спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них. При цьому, як зазначив Конституційний Суд України системний аналіз норм Конституції та законів України свідчить, що усі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, належать до адміністративної юрисдикції і за компетенцією мають бути розглянуті адміністративними судами.

Отже, враховуючи предмет і підстави позову ОСОБА_2 та суб`єктний склад цього спору, вбачається, що даний спір позивача із військовою частиною як суб`єктом владних повноважень з приводу стягнення компенсацій за невидані речове майно та продовольчі пайки є публічно-правовим спором, що має вирішуватися судом адміністративної юрисдикції.

Оскільки розгляд цієї справи, всупереч наведеним нормам законодавства здійснювався судом у порядку цивільного судочинства, то рішення у справі підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у відповідності до приписів ч. 1 ст. 310, п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Як вбачається із довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2016р. № 235 (а.с. 23) та пояснень представника відповідача у суді апеляційної інстанції, рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2006 року дотепер не виконано.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 310, 315, п.1 ч. 1ст.205, ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2006 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації вартості продовольчого та речового забезпечення закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Суддя Т.С. Довжук

Суддя З.Л. Шолох