Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/6316/14-ц
Провадження № 2/644/485/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Матвієвської Г.В., при секретарі Нестеренко К.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради про визнання права власності, обґрунтовуючи його тими обставинами, що 18.12.1193 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7, який зареєстрований Палацом одруження «Орджонікідзевський» у Харкові. За період шлюбу за спільні кошти була придбана квартира за адресою м. Харків., АДРЕСА_1 за договором купівлі -продажу від 14.03.2003 р. За час перебування у шлюбі, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 24 червня 1994 року народився син, ОСОБА_5 Утриманням та вихованням сина ОСОБА_8 займається самостійно.

Позивачі зазначають, що у 2003 році проводилась приватизація квартири за адресою АДРЕСА_2. До приватизації квартири було включено ОСОБА_5, посилаються на копію приватизаційного платіжного доручення № 101/3 від 22.02.2003 року. Але, стверджують позивачі, після приватизації квартира була продана, а при купівлі нового житла не було враховано право власності малолітньої дитини на частину придбаного житла.

Позивачі стверджують, що на момент придбання нового житла, нотаріус допустив професійну недбалість та не врахував інтереси малолітньої дитини, ОСОБА_7,таким чином малолітній на той період часу ОСОБА_7 не мав можливості захистити свої права на придбане майно і заявити про свою частку в придбаній квартирі. Протягом багатьох років він проживав з матір'ю, перебував повністю на утриманні матері, так як батько перебував у місцях позбавлення волі, де відбував термін за скоєний злочин. ОСОБА_7 до 2014 року не знав, що його право власності на частину квартири порушено, тому і не звертався раніше в суд.

Позивачі зауважують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на момент приватизації проживали у квартирі, що приватизувалася, отже, право особи на приватизацію державного житлового фонду пов'язують саме із фактом проживання у жилому приміщення, яке приватизується, незалежно від реєстрації у ньому. Позов просили задовольнити, визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частини квартири в порядку придбання сумісно нажитого майна за період зареєстрованого шлюбу за адресою: АДРЕСА_3; Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частини квартири за адресою : АДРЕСА_3 в порядку відновлення порушених прав власності на приватизаційному чеку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилався на те, що позивачем не доведено підстав для розподілу спільного майна подружжя, крім того право власності не виникає на підставі приватизаційного чеку, на приватизацію позивач не мала право бо не була зареєстрована у квартирі.

Представник третьої особи вважала позов таким, що підлягає задоволенню, маються для того всі правові підстави, як для виділу із спільного майна подружжя належної частини позивачеві ОСОБА_1 так і для задоволення вимог позивача ОСОБА_7, бо при продажу житла, де він ( на той час будучі неповнолітньою дитиною) мав ? частину квартири АДРЕСА_4 й купівлі нового житла - квартири АДРЕСА_5, не було введено у коло власників ОСОБА_7 й не враховано його дольову власність, чим не виконано рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради м.Харкова від 04.03.2003 року, яким було зобовязано відповідача виконати такі дії.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 18.12. 1993 року по 17.08.2014 року ( Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.05.2015 року по справі № 644/12434/14-ц).

За час перебування у шлюбі, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 24 червня 1994 року народився син, ОСОБА_5.

У 2003 році проводилась приватизація квартири за адресою АДРЕСА_6. До приватизації квартири було включено ОСОБА_5 (свідоцтво про право власності на житло № 7-03-211536 від 24.02.2003 року, згідно якого ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5 мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_7 ). Але після приватизації квартира була продана 14.03.2003 року, а при купівлі 14.03.2003 року нового житла - квартири АДРЕСА_5 , не було враховано право власності малолітньої дитини ( ? ) на частину придбаного житла.

На момент придбання нового житла, малолітній ОСОБА_11, не мав можливості захистити свої права на придбане майно і заявити про свою частку в придбаній квартирі. Протягом багатьох років він проживав з матір'ю, перебував повністю на утриманні матері, так як батько перебував у місцях позбавлення волі, що не спростовано представником відповідача, до 2014 року не знав, що його право власності на частину квартири порушено, тому і не звертався раніше в суд.

В матеріалах справи знаходиться відповідь приватного нотаріуса ОСОБА_12, щодо договіру купівлі продажу квартири № 116, буд.49-А, розташованої по вул. Зубарєва, м. Харків, посвідченого 14 березня 2003 року за реєстровим № 787. В отриманій судом копії нотаріальної справи знаходиться Рішення Орджонікідзевської районної ради № 62/4 від 04.03.03 року про надання дозволу на продаж квартири № 116, буд.49-А, розташованої по вул. Зубарєва, м. Харків при умові одночасної купівлі квартири ( визначено квартиру 104 будинку 262 по Салтівському шосе міста Харкова) з дозволом ОСОБА_7 підписати договори купівлі-продажу від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із зобовязанням ОСОБА_7 при покупці житла в договорі врахувати дольову власність неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв'язку з тим, що продана квартира містила частку малолітньої дитини ? ( при відсутності інших домовленостей між співвласниками)

Таким чином у квартирі, розташованій за адресою: кв. 34, буд. 20, вул. Зубарєва, м. Харків ? частка повинна належати Позивачу ОСОБА_5, враховуючина ст.ст. 8-12 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, визнання за останнім право на зазначену частку житла є відновленням порушеного його права, що відбулося у звязку з продажем належної йому частки у приватизованій квартирі у звязку з невиконанням відповідачем покладених на нього обовязків рішенням органу опіки.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому квартира АДРЕСА_5 вважається майном, набутим подружжям ОСОБА_5 за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, після розірвання шлюбу такий обєкт не перестає бути обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто на поділ квартири АДРЕСА_8.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Тому суд визнає за за ОСОБА_6 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_5 як у обєкті права спільної сумісної власності подружжя( 1-1/4=3/4; ? : 2= 3/8) .

Твердження представника відповідача, що спірна квартира не є спільним сумісним майном подружжя, не обґрунтовані, не підтверджені жодними допустимим та відносним доказом.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8-12 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», Конвенцією про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991, Конституцією України, ст. 32 Цивільного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради про визнання права власності, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5 в порядку відновлення порушених прав власності.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради про визнання права власності, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_5 у обєкті права спільної сумісної власності подружжя .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 998 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті нею судового збору у розмірі 1663 грн.96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя