Справа № 2-203/2011
провадження № 2-др/368/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по справі позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шубівської сільської ради Кагарлицького району, третя особа: Управління Держкомзему у Кагарлицькому районі про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

заявники просять суд постановити додаткове рішення по цивільній справі № 2-203/11 за позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яким визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 4,19 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно Державного акта на земельну ділянку серії ЯЛ № 198527 виготовленого Кагарлицькою РДА в квітні місяці 2010 року належала ОСОБА_3 в порядку спадкування, в рівних частках по ? її частині кожному, посилаючись на те, що в січні 2011 року вони, позивачі по даній справі, звернулися до Кагарлицького районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обгрунтовували тим, що 10 лютого 2010 року, у віці 74 років, померла їхня мати ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина і спадкоємцями її майна 1 черги за законом стали вони її діти.

Серед іншого спадкового майна, у його складі знаходилася земельна ділянка площею 4,1810 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка є спадковим нерухомим майном.

Вказана земельна ділянка була прийнята матірю у спадщину після смерті чоловіка, а їхнього батька ОСОБА_4, померлого 13 вересня 2004 року, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-4516 від 31 жовтня 2008 року.

Право матері на вказану земельну ділянку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 198527 виготовленим Кагарлицькою РДА в квітні місяці 2010 року, тобто після її смерті.

Спадщина після смерті матері ними прийнята шляхом звернення із заявами про її прийняття до нотаріуса Кагарлицької районної держнотконтори та оформленням спадкових прав на частину спадкового майна.

Про те, оформити спадкові права на земельну ділянку після смерті матері вони не мали змоги, так як згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, а відповідно до частини 1 статті 126 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За життя мати в установленому порядку не встигла отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку, а відтак на час відкриття спадщини був відсутній правовстановлюючий документ на неї, який би підтверджував це майнове право.

За таких умов, коли право власності матері на земельну ділянку, виникло після її смерті, нотаріальна контора не може визнати їхнє право спадкоємців на спадкову земельну ділянку, яка законом віднесена до нерухомого майна.

Їм відмовлено у видачі оригінала державного акта на вказану земельну ділянку, так як вони не являються на даний час її власниками, а її фактичний власник помер.

Враховуючи, що власник нерухомого майна, спадкодавець - їхня мати, померла і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію, у них виникла необхідність звернутися до суду для визнання права власності на обєкт нерухомості , земельну ділянку площею 4,1810 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно Державного акта на земельну ділянку серії ЯЛ № 198527 виготовленого Кагарлицькою РДА в квітні місяці 2010 року належала ОСОБА_3 в порядку спадкування, за ними, спадкоємцями її майна 1 черги за законом.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у відсутність представника. Заяву підтримують в повому обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якому просить суд розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Суд, вислухавши позивачів та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25.02.2011 р. позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шубівської сільської ради Кагарлицького району, третя особа: Управління Держкомзему у Кагарлицькому районі про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 4,1810 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району, з цільовим призначенням -ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно Державного акта на земельну ділянку серії ЯЛ № 198527 виготовленого Кагарлицькою РДА в квітні місяці 2010 року належала ОСОБА_3 в порядку спадкування, в рівних частках по ? її частині кожному.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що постановив рішення може з власної ініціативи, чи за заявою осіб, які брали участь у справі постановити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд в повній мірі, обєктивно та цілком повно висвітлив у рішенні всі спірні правовідносини, які склались між сторонами.

Суд ухвалив рішення з приводу всіх заявлених вимог.

Зміст рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

В заяві поданій 12.01.2016 р. про ухвалення додаткового рішення, позивачами не наведені підстави для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Таким чином, суд не знаходить підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення було вирішено питання щодо всіх заявлених позивачем вимог, а тому дійшов висновку про відмову позивачем в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 220 ЦПК України суд ,-

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по справі позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шубівської сільської ради Кагарлицького району, третя особа: Управління Держкомзему у Кагарлицькому районі про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.І. Шевченко