Категорія 33Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Іващука В.А., Колоса С.С.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю прокурора Губіної Н.В., представника Державної казначейської служби України ОСОБА_2, Вінницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Вінницької області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Вінницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю та порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, мотивуючи його тим, що 05 серпня 2012 року приблизно 0 19 год. 00 хв. позивачу було нанесено тілесні ушкодження, які згідно висновку від 16 жовтня 2012 року належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач втратив здоровя і за рішенням МСЕК став інвалідом 3-ої групи. За заявою позивача, було порушено кримінальну справу за № 12010429 по факту скоєння злочину, а в подальшому, 22 листопада 2012 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162.

На думку позивача, досудове розслідування з самого початку і до теперішнього часу проводилось в порушення вимог КПК України про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, в наслідок бездіяльності посадових осіб ВМВ УМВС України у Вінницькій області та Прокуратури Вінницької області, яка полягає в безпідставному затягуванні досудового розслідування кримінального провадження, у невиконанні численних вказівок прокуратури в кримінальному провадженні. Бездіяльність посадових осіб СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області встановлена ухвалами слідчих суддів Староміського районного суду м. Вінниці та Вінницького міського суду Вінницької області, письмовими відповідями на звернення позивача до органів прокуратури, органів Міністерства внутрішніх справ. Вважає, що в наслідок бездіяльності, відповідач завдав йому моральну шкоду, яка полягає в порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя та порушення стосунків з оточуючими людьми, та полягає у приниженні честі та гідності внаслідок неповного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Наслідком його душевних страждань стало його потрапляння до лікарні, де він вимушений лікуватися. Моральна шкода оцінена в сумі 300 000 грн. Заподіяну моральну шкоду позивач просить стягнути з Державної казначейської служби на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1172, 1176 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року, за клопотанням представника позивача, залучено до розгляду даної справи як співвідповідача Вінницький міський відділ Управління Міністерства Внутрішніх справ України у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Прокуратури Вінницької області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Вінницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю та порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження, відмовлено.

.В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду, та про постановлення нового, яким задоволити його позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що останні не підлягають до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Вінницького міського відділу міліції УМВС України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України з тих підстав, що 05 серпня 2012 року о 19 год. невідомі особи перебуваючи в дворі будинку № 21 по пров. Вчительському у м. Вінниці нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 06 листопада 2012 року № 2722 у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому суглобового відростку нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні має статус потерпілого.

Станом на день розгляду справи в суді, в кримінальному провадженні осіб, підозрюваних у вчиненні злочину не встановлено.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 неодноразово оскаржував рішення, дії та бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури.

Так, постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 14 вересня 2012 року було задоволено скаргу ОСОБА_4, де постанову слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ст. лейтенанта ОСОБА_5 про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 серпня 2012 року відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого статтями 121, 125 КК України скасовано, матеріали справи направлено прокурору м. Вінниці для організації додаткової перевірки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2013 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_7, яка полягає у незавершені досудового слідства задоволено частково. Визнано бездіяльність слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_7, яка полягає у не проведені досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному 22 листопада 2012 року до ЄРДР за № 0000162. Зобовязано слідчого СВ 1-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_7 провести досудове розслідування по кримінальному провадженні, внесеному 22 листопада 2012 року до ЄРДР за № 0000162 по заяві ОСОБА_4 в строки передбачені ст. 28 КПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2014 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано бездіяльність прокурора прокуратури м. Вінниці ОСОБА_8, яка полягає у неефективному проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000162. Зобовязано прокурора прокуратури м. Вінниці ОСОБА_8 здійснювати нагляд за виконанням покладених на слідчого, який здійснює досудове розслідування вказівок в розумні строки, передбачені ст. 28 КПК України та вчинити всіх можливих заходів для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження (а.с. 8, 9).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_4 Скасовано постанову старшого слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Панчука М.М. від 05 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000162. Матеріали кримінального провадження № 0000162 направлено в СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_4, зобовязано прокурора м. Вінниці здійснювати нагляд за виконанням покладених на слідчого та процесуального прокурора обовязків, в розумні строки, передбачені ст. 28 КПК України та вчинити всі можливі заходи для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин справи по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 (а.с. 12).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_4 Визнано дії старшого слідчого відділення розслідування злочинів по лінії карного розшуку СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9, незаконними. Зобовязано старшого слідчого відділення розслідування злочинів по лінії карного розшуку СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 повідомити ОСОБА_6 про підозру у кримінальному провадженні за № 0000162 від 22 листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В ході досудового розслідування, Прокуратурою м. Вінниці, в порядку статті 36 КПК України, для всебічного, повного та обєктивного провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000162, слідчому СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 20 лютого 2015 року, 29 квітня 2015 року (а.с. 65) та 28 травня 2015 року надавались вказівки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_4 на дії слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Мазура О.В. у кримінальному провадженні № 0000162 та зобовязано останнього виконати вказівки прокурора від 19 лютого 2015 року в місячний термін з дня винесення ухвали суду

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

У статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 11 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

ОСОБА_4 повязує своє право на відшкодування моральної шкоди із встановленими постановами та ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області незаконність дій та бездіяльність слідчих при здійсненні досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000162, проте, з аналізу наведених норм слідує, що зазначені рішення не є тими рішеннями, за наслідками яких виникає право на відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не доведено та не надано безспірних доказів, що внаслідок бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування безпосередньо позивачу завдано моральної шкоди, наявність причинного звязку між бездіяльністю посадових осіб органів досудового розслідування та заподіяною моральною шкодою, які є підставою для відшкодування шкоди на підставі ст. 1167, 1176 ЦК України, що є процесуальним обовязком позивача (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Л.П. Стеблюк

Судді: В.А. Іващук

ОСОБА_10