Справа № 456/3528/15-ц
Провадження № 2/456/219/2016
РІШЕННЯ

іменем України

12 лютого 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в її користь 43428 грн. боргу та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що в травні 2013 року до неї звернулась відповідачка та посилаючись на великі проблеми з її сином просила позичити їй 1500 доларів США. Самостійно не маючи можливості надати таку суму, однак бажаючи допомогти односельчанці попросила у свого знайомого позичити цю суму з умовою сплати 10% місячних. Вона повідомила про ці умови відповідачку на, що вона погодилась, пообіцявши повернути ці кошти частинами в три рази, щоб повністю розрахуватися через три місяці. Вона взяла 1500 доларів США у свого знайомого і передала їх відповідачці. Жодної розписки в неї не брала, адже знала, що вона працює вчителькою і була переконана в її порядності. Пройшов вказаний термін, але гроші їй так і не повернули. Людина в якої вона позичила гроші для відповідачки, сама звернулась до відповідачки, яка підтвердила свій борг і просила відтермінувати строк повернення ще на 3 місяці. Однак пройшов і цей термін. ОСОБА_2 знову не віддала їй позику. Зважаючи на це, вона стала частинами віддавати своєму знайомому основний борг в сумі 1500 доларів США та 10% щомісячно. Таким чином вона віддала своєму знайомому, в якого позичала для ОСОБА_2 гроші, 1500 доларів США основного боргу та 500 доларів США проценти, всього 2000 доларів США. ОСОБА_2 стала уникати її, не відповідати на її дзвінки. 28 січня 2014 року написала розписку, в якій обіцяла «до четверга 30.01.2013 року» повернути їй 1500 доларів США, які позичила під 10%. Однак, так як ОСОБА_2 і на цей раз не виконала свої зобовязання, то вона вимушена звертатися в суд з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що відповідачка повернула їй 200 доларів США тіла позики до березня 2015 року. З березня 2015 року позивачка перестала виконувати зобовязання щодо погашення як основної суми боргу так і погашати відсотки. Заборгованість по відсотках просить стягнути за період з березня 2015 року по липень 2015 року.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Підтвердила, що дійсно зичила 1500 доларів США під 10% місячних. Однак зазначила, що частину основного боргу в сумі 200 доларів США повернула та проценти за позикою сплачувала регулярно до березня 2015 року. Від виконання зобовязання не відмовляється, однак виконати його зараз немає можливості у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що сторони уклали між собою договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 1500 доларів США під 10% щомісячних платежів за користування сумою позички. Відповідачкою було погашено частину основного боргу в сумі 200 доларів США.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року, розглянувши справу №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до розписки від 28.01.2014 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1Л 1500 доларів США під 10% Проценти зобовязувалась віддавати кожного місяця до 21 числа. Основну суму боргу зобовязувалась повернути до 30.01.2014 року.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що . відповідачка ОСОБА_2 порушила умови договору позики, належним чином не виконавши взяті на себе зобов'язання, а саме не повернула позикодавцю ОСОБА_3 в обумовлений термін грошові кошти в розмірі 1300 доларів США, оскільки в судовому засіданні сторони визнали факт повернення відповідачкою ОСОБА_2 200 доларів США в рахунок погашення основної суми за договором позики, відтак позовні вимоги в частині стягнення 1500 доларів США підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором.

Також відповідачка ОСОБА_2 не виконала зобовязання в частині сплати відсотків по процентах за позикою в розмірі 520 доларів США за період з березня 2015 року по липень 2015 року (130*4=520)/

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, оскільки позивачка просила суд стягнути тільки 500 доларів США то у відповідності до вищевказаної статті позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення в сумі 500 доларів США. .

Відтак з відповідачки ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованості за договором позики 39584,28 грн. (1300 доларів США + 500 доларів США = 1800 доларів США * 21,75 грн. = 39150 грн. та 434,28 грн. судового збору).

Також з відповідача в користь позивачка в порядку ст.88 ЦПК України слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212,213,215 ЦПК України, ст., 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 39150 грн. заборгованості за договором позики, 434,28 грн. судового збору, а всього 39584,28 грн. (тридцять девять тисяч пятсот вісімдесят чотири грн. 28 коп.)

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_4