АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Лознян О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач ТОВ «Управ-Дом» в особі заступника директора ОСОБА_3 звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з обслуговування машиномісця НОМЕР_1 у сумі 10 494, 79 грн.; 3 % річних від простроченої суми у розмірі 458, 34 грн.; інфляційних втрат у сумі 4 754, 13 грн. та судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Управ-Дом» з вересня 2012 року розпочав експлуатацію підземного паркінгу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Для його утримання позивач уклав ряд договорів з підрядними організаціями, а відтак вартість послуг по утриманню одного парко місця підземного паркінгу склала 291,34 грн.

Разом з тим, відповідач неодноразово відмовлявся від укладення договору на технічне обслуговування підземної автостоянки, але продовжував користуватися машиномісцем на ній.

Вказує, що відповідач продовжує користуватися послугами, які надає позивач, але не оплачує їх, тому просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з обслуговування машиномісця, 3 % річних від простроченої суми, інфляційні втрати та судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року позовні вимоги ТОВ «Управ-Дом» до ОСОБА_1 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управ-Дом» заборгованість за послуги з обслуговування машиномісця у розмірі 10 494, 79 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Унікальний номер справи: 756/11451/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4383/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції рішення Оболонського районного суду м. Києва скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин сторін.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що між позивачем та відповідачем не існує договірних відносин з приводу обслуговування належного відповідачу майна.

Вказує, що судом першої інстанції було застосовано лише загальні положення ЦК України про договір та зобов'язання та не було застосовано спеціальне законодавство у сфері житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтва про право власності від 07.06.2012 року, відповідач є власником машиномісця НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_1.

Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання та щодо надання інших послуг по обслуговуванню підземної автостоянки.

Також позивач склав калькуляцію вартості утриманню одного паркомісця, що становила 420 грн. на місяць з 01.02.2012 року.

У зв'язку з тим, що частина власників паркомісць не погодилася із визначеною сумою щомісячної оплати за утримання власним машиномісцем, позивачем було внесено зміни до умов договорів про надання послуг, укладених з підрядниками, та проведено перерахунок вартості утримання одного машиномісця на 291,34 грн. на місяць.

Відповідачу було запропоновано укласти договір на технічне обслуговування підземної автостоянки (паркінгу), разом з тим, як вбачається з копії заяви (а.с. 43), ОСОБА_1 відмовився укладати договір на обслуговування паркінгу та компенсувати вартість послуг з його утримання.

Відповідно до копії акту № 2 прийому-передачі паркінг-картки НОМЕР_2, ОСОБА_1 11.09.2012 року отримав паркінг-картку НОМЕР_1. 27.09.2012 року він звернувся до ТОВ «Управ-Дом» із заявою про видачу перепустки для користування паркомісцес НОМЕР_1 на ім'я дружини ОСОБА_6

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач користується послугами, які надає позивач, однак не сплачує їх, у зв'язку з чим у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2015 року складає 10 494, 79 грн.

Однак, дані висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства України, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011 року № 869 було затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пункт 25 даного порядку закріплює, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв'язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуг на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг).

А відтак, будь-які правовідносини між власником машиномісця у паркінгу та особою, яка надає послуги з утримання та обслуговування вказаного машиномісця, виникають лише на підставі договору.

Оскільки між ОСОБА_1 та ТОВ «Управ-Дом» не було укладено договору про надання послуг з технічного обслуговування парко місця, їх правовідносини регулюються положеннями ст.ст. 319, 360 ЦК України.

Відповідно до вказаних норм ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, що були понесені ним для управління та утримання підземного паркінгу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Також позивачем не було надано доказів на підтвердження необхідності понесених витрат, відомостей про економічну обґрунтованість вартості послуг по утриманню підземного паркінгу.

А відтак, сам по собі факт укладення позивачем господарських договорів з організаціями, які надають послуги з утримання підземного паркінгу, не може бути підставою для задоволення позовних вимог ТОВ «Управ-Дом».

Окрім того, судом першої інстанції не було надано належної оцінки договору № 01/4/01/13 про надання охоронних послуг від 01.01.2013 року.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, ТОВ «ОСА-3» за дорученням ТОВ «Управ-Дом» зобов'язується прийняти під централізовану охорону та забезпечити належне виконання охорони паркомісць та майна, яке перебуває у власності замовника, майна третіх осіб за наявності їх письмової згоди, яке знаходиться на території паркінгу житлово-офісного комплексу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 надавав згоду на прийняття ТОВ «ОСА-3» під охорону належного йому майна.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України Апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу і скасовує рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: