АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення плати за договором доручення,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2015 року позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Справа № 22-ц-753/21374/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/2597/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, предметом позову є виконання грошового зобов`язання, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України місцем виконання зобов`язання є місце проживання кредитора. Саме за своїм місцем проживання вона і звернулася до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення заявника, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву для подачі до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна цьому суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

З позовної заяви вбачається, що відповідач не проживає на території Дарницького району.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що до спірних правовідносин не застосовується ч. 8 ст. 110 ЦПК України, оскільки позовні вимоги стосуються виконання договору доручення, а відтак відповідно у договорі не вказано місце його виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини виникли із грошового зобов`язання, яке має виконуватися за місцем проживання кредитора суперечать змісту позовних вимог, оскільки згідно з позовною заявою позивач просить стягнути з відповідачки грошові кошти, виходячи з договору доручення.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України у договорі доручення відсутній кредитор та боржник, оскільки сторонами такого договору є повірений та довіритель.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді