Апеляційний суд Житомирської області
Справа №281/482/15-ц Головуючий у 1-й інст. Шуляк Л. А.
Категорія 27 Доповідач Матюшенко І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря судового засідання Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" (далі - Банк) звернулося до суду з позовом, в якому, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №500954981 від 07.08.2014 року, просило ухвалити рішення про стягнення заборгованості в сумі 35659 грн. 81 коп.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором №500954981 від 07.08.2014 року в сумі 28052 грн. 41 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 26813,31 грн.; 290,01 грн. відсотків за користування кредитом; 749,09 грн. комісії за обслуговування кредиту; 200 грн. штрафу. Вирішено питання судових витрат пропорційно до задоволених вимог. У решті позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги зазначає, що доданий до позовної заяви кредитний договір не є належним та допустимим доказом, оскільки є фальшованим, пред'явлення Банком до суду позову про стягнення заборгованості без вимоги про дострокове розірвання кредитного договору є недопустимим, суд повинен був визнати світову кризу як форс-мажорну обставину і , згідно ст. 617 ЦК України, відмовити позивачу у стягненні штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500954981, відповідно до якого Банк зобов'язувався надати відповідачу кредит в сумі 28811,00 грн. зі сплатою 12,99 % річних на строк до 08.08.2017 року, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит та сплатити проценти за його користування в сумі та строки передбачені графіком погашення кредиту, який є Додатком №1 до кредитного договору.

На виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором Банк надав відповідачу кредит в сумі 28811,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку від 08.08.2014 року. У порушення умов договору щодо своєчасного та у визначеному сторонами розмірі повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 26.06.2015 р. виникла заборгованість в сумі 28052 грн. 41 коп.

15.07.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту у зв'язку із простроченням платежу на 200 днів, проте відповідач заборгованість по кредиту не сплатив.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що лишається та сплати процентів.

Встановивши, що умови кредитного договору щодо своєчасного та у визначеному сторонами розмірі повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом відповідачем у повному обсязі не виконані, суд першої інстанції, з урахуванням наведених вище норм матеріального закону та положень п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дійшов правильного висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у сумі 26813,31 грн., 290,01 грн. відсотків за користування кредитом, 749,09 грн. комісії за обслуговування кредиту та 200 грн. штрафу.

Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК, а відтак, доводи апелянта про те, що пред'явлення Банком до суду позову про стягнення заборгованості без вимоги про дострокове розірвання кредитного договору недопустимо, колегією суддів визнаються безпідставними.

У відповідності до ст. 617 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за їх порушення, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно унеможливлюють виконання відповідних зобов'язань. Узагальнюючими рисами цих обставин є їх об'єктивна і абсолютна дія, яка розповсюджується на невизначене коло осіб та неможливість передбачення та відвернення цих обставин. До таких обставин відносяться перш за все природні та техногенні явища катастрофічного характеру.

Оскільки апелянтом не надано суду жодного доказу на підтвердження доводів про неможливість виконання ним умов кредитного договору внаслідок випадку або непереборної сили, доводи апеляційної скарги в частині безпідставного не застосування судом положень ст. 617 ЦК України також визнаються безпідставними.

Зі змісту п. 7 розділу № 1 кредитного договору вбачається, що останній вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання сторонами Розділу 1 цього Договору та скріплення печаткою банку. Платежі з повернення кредиту, сплата процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інші платежі за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами та у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього договору (п. 2.6 Розділу № 1 договору). Підпунктом 3 пункту 5 Розділу №1 кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі ознайомлений із Загальними умовами кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк", затвердженими Розпорядженням ПАТ "Альфа-Банк" № 1577 від 10.06.14 р., які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою alfabank.com.ua та які йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Апеляційним судом перевірено тотожність фотокопій кредитного договору від 07.08.2014 року, долученого Банком до позовної заяви, його оригіналу, наданого суду представником Банку. Відмінностей не встановлено. Розділ № 1 "Базові умови кредитування" (а.с.3а), Додаток №1 до кредитного договору (а.с.6) підписані ОСОБА_1 та скріплені печаткою Банку, а тому інші аркуші договору не потребують додаткового (окремого) проставляння підписів сторін. Відтак, доводи апелянта про ухвалення судом рішення на підставі недопустимих доказів є безпідставними.

За таких обставин, коли рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді