19.01.2016 Єдиний унікальний номер 205/3164/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федченко В.М.,

при секретарі Бунакової С.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Житлово-будівельного кооперативу №278 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Житлово-будівельного кооперативу №278 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 (далі позивач-1) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач-1) та Житлово-будівельного кооперативу №278 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Звернення до суду мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер її батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді спірної кооперативної однокімнатної квартири за вищевказаною адресою. Вона є дочкою померлого, а відповідач у справі- дружиною спадкодавця. Вони обидві за спадкоємцями за законом в рівних частках. Спадщину вони з відповідачем прийняли вчасно шляхом подачі 18.08.2012 заяв до Другої Дніпропетровської державної контори.

Позивач-1 зазначає, що 12.09.2014 нею була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті її батька - ОСОБА_5, а саме на спірну квартиру.

Однак, своєю постановою від 13.09.2014 за вих.№3063/02-31 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по спірній квартирі за тієї обставини, що у спадкоємця були відсутні необхідні документи для видачісвідоцтва про право на спадщину.

Спадкодавець ОСОБА_6 мешкав у спірній кооперативній квартирі та сплачував за надані житлово-комунальні послуги.Останній пайовий внесок до ЖБК №278 за квартиру у розмірі 3791 рублів вніс ще 09.08.1988 року, сплативши таким чином повністю за вартість квартири 5174 рублі. Зазначені обставини підтверджуютьсядовідками відповідача в особі ЖБК №278 від 13.08.2013 за №159, від 23.07.2014 за №98, від 23.09.2014 за №99, від 14.10.2014 за №214, а також квитанцією від 09.08.1988 за №104. Таким чином, на момент своєї смерті спадкодавець фактично був власником квартири.

Однак, повністю сплативши вартість спірної кооперативної квартири, спадкодавець за життя не оформив на неї своє право власності, що стало перешкодою при оформленні спадщини.

Позивач-1 також зазначила, що являючись спадкоємцем першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України, вона неодноразово зверталася до відповідача ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на ? спадкової квартири. Однак, постійно отримувала відмову.

З посиланням на Статут ЖБК №278, а також на певні норми цивільного законодавства України позивач-1 просить суд визнати за нею право власності на ? спірної кооперативної квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції провести відповідну державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зареєструвавши її право власності на ? частину спірної кооперативної квартири, а також стягнути з відповідача-1 на її користь сплачений при зверненні до суду судовий збір (а.с.2-5).

Відповідач-1 (далі позивач-2), яка є дружиною померлого спадкодавця ОСОБА_5, у свою чергу до початку розгляду справи по суті пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1 (далі відповідач-2) аналогічного змісту про визнання за нею права власності на ? частину спірної однокімнатної кооперативної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45-49).

В судовому засіданні позивач-1 ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач-1 ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала заявлені позовні вимоги, просила суд залишити позов без задоволення.

Позивач-2 за зустрічним позовом ОСОБА_4 підтримала заявлений нею позов. Просила суд визнати за нею право власності на ? спірної кооперативної однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач-2 за зустрічним позовом ОСОБА_1 не визнала пред'явлений до неї позов. Просила суд залишити без задоволення заявлені позивачем-2 ОСОБА_4 позовні вимоги.

Представник відповідача в особі голови Житлово-будівельного кооперативу №278 ОСОБА_3 визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що спадкодавець ОСОБА_5 у свій час повністю сплатив за кооперативну квартиру, але за життя не оформив на неї своє право власності та не зареєстрував його. Тому сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають рівні права на спірну спадкову кооперативну квартиру. Також пояснив, що спір між сторонами точиться за однокімнатну спадкову квартиру, на яку сторони мають рівні права.

Заслухавшипояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового)кооперати-вустає її власником.

Згідност.1218 ЦК Українидоскладуспадщинивходятьусі права таобов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилисявнаслідокйогосмерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач-1 (вона ж відповідач-2) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною дочкою спадкодавця - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с.7-9).

Відповідач-1 (вона ж позивач-2) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, є дружиною померлого спадкодавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.07.2011 та іншими документами (а.с.9-оберт, 50-53).

Тобто, являючись один одному нерідними людьми, обидві сторони мають рівні права на спадкування у першу чергу за законом згідно ст.1261 ЦК України.

Спадкодавець ОСОБА_5 у свій час був членом Житлово-будівельного кооперативу №278 і придбав однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за яку повністю сплатив пайовий внесок ще 09.08.1988 року, про що свідчать довідки ЖБК №278від 14.10.2014 за №214 та (а.с.18, 19).

Однак, після повної сплати пайового внеску за кооперативну квартиру спадкодавець за життя так і не оформив на неї свої право власності.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5 помер, про що свідчить «Свідоцтво про смерть» серії НОМЕР_2 (а.с.7, 50).

Після смерті спадкодавця позивач-1 та позивач-2 завчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Однак, своєю «Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 13.09.2014 держаний нотаріус Нестеренко І.В. відмовив спадкоємцям ОСОБА_1 (позивач-1) та ОСОБА_4 (позивач-2) у видачі на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову квартиру АДРЕСА_1, що належала померлому ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.22, 66).

При цьому спадкоємцям було роз'яснено те, що за відсутності у них необхідних для видачі свідоцтв про право на спадщину документів, вони мають право вирішити вказане питання у судовому порядку (а.с.22-оберт, 66-оберт).

За цієї обставини позивач-1 та позивач-2 змушені звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів.

З оглядом на викладене суд приходить до того висновку, що вимоги сторін є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за кожною стороною права власності на ? частину спірної спадкової однокімнатної кооперативної квартири.

Тому суд визнає за позивачем-1 ОСОБА_1право власності на ? частину спірної спадкової квартири, та за позивачем-2 ОСОБА_4 право власності на ? частину спірної спадкової однокімнатної кооперативної квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_1.

Що стосується другої вимоги позивача-1 ОСОБА_1 щодо покладення на реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зобов'язання зареєструвати на її ім'я право власності на ? частину спірної спадкової квартири, то зазначена вимога не підлягає задоволенню за тих обставин, що реєстраційна служба ДМУЮ не є стороною у справі і будь яким чином права позивача-1 не порушувала.

За таких самих обставин не підлягає задоволенню й аналогічна вимога позивача-2 ОСОБА_4.

Також не підлягає задоволенню третя вимога позивача-1 та позивача-2 з приводу покладення на іншу сторону витрат зі сплати судового збору, оскільки позивач-1 ОСОБА_1 та позивач-2 за зустрічним позовом ОСОБА_4 сплатили кожна за заявлені ними позовні вимоги по 400,87 грн.(а.с.1, 44).

Таким чином, суд частково задовольняє заявлені сторонами вимоги і визначає за позивачем-1 ОСОБА_1 право власності на ? частину спірною спадкової однокімнатної кооперативної квартири, та за позивачем-2 за зустрічним позовом ОСОБА_4 право власності на ? частину спірною спадкової однокімнатної кооперативної квартири.

У задоволенні решти вимог позивача-1 ОСОБА_1 та позивача-2 за зустрічним позовом ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 384, 1218, 1261, 1261 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 208, 209 ч.3, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Житлово-будівельного кооперативу №278 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22 січня 2016 року.

Суддя: Федченко В.М.