Справа № 738/1144/16-ц
№ провадження 2/738/282/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Костюк І.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у місті Чернігові (філія АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А H О В И В:

У травні 2016 року керуючий філією АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові М.В. Філоненко звернувся до Менського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № БН/2008-04 від 17.04.2008 року, ОСОБА_4 було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 1000 грн. для оплати розрахунків у разі недостачі власних грошових коштів на картковому рахунку з кінцевим терміном повернення кредиту 31.03.2010 року. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, відповідач в порушення умов кредитного договору не в повному обсязі погасив заборгованість за кредитом та проценти за користуванням кредитом. В звязку з цим, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості, рішенням Менського районного суду від 08.06.2010 року позовні вимоги було задоволено та стягнено з боржника на користь Позичальника заборгованість в розмірі 1827,58 грн. Погашення заборгованості проводилось в примусовому порядку в ході проведення виконавчих дій. Проте за період до повного погашення основного боргу відповідачу були нараховані проценти за користування кредитом у сумі 1277,95 грн., а також пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 1121,45 грн. та пеня за прострочення сплати процентів в розмірі 1226,66 грн. В добровільному порядку відповідач не бажає погасити вказану заборгованість, в звязку з цим позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача нараховану заборгованість за кредитним договором, а також сплачений судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що заборгованість по кредитному договору повністю погашена і для позивача відсутні негативні наслідки через прострочення виконання зобовязання.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (належне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.04.2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», та ОСОБА_4 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № БН/2008-04 (а.с.4-5).

У звязку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, утворилась заборгованість в сумі 1827,58 грн.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 08.06.2010 року вказану заборгованість було стягнено з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача (а.с.27).

Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, виконання рішення Менського районного суду від 08.06.2010 року проводилось в примусовому порядку в ході проведення виконавчих дій, що підтверджується листом з управління пенсійного фонду України в Менському районі № 1174/03 від 07.06.2016 року та постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2015 року (а.с.54,55).

Відповідно до п. 9.2 Кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе за цим договором зобовязань.

Статтею 661 ЦК України, а також п.п. 7.1, 7.2 Договору передбачена сплата пені за порушення строків повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів. Пеня сплачується за кожний день прострочки та нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом в повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ч. 2 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Рішенням Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Тому суд, керуючись ст. 551 ЦК України, враховуючи, що сума основного боргу за кредитним договором стягнута рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 08.06.2010 року, а розмір нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором до ? частини суми вказаної позивачем в позовній заяві, оскільки сума пені вказана представником позивача в позовній заяві, на думку суду, є несправедливою та сприяє отриманню кредитором невиправданих додаткових прибутків.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а саме заборгованість за процентами в розмірі 1277,95 грн., пеня за прострочення сплати кредиту та за прострочення сплати процентів в розмірі 587,03 грн., що разом становить 1864,98 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати при звернені до суду в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 611, 624, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у місті Чернігові (філія АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України», заборгованість за кредитним договором, а саме заборгованість за процентами в розмірі 1277,95 грн., пеню за прострочення сплати кредиту та за прострочення сплати процентів в розмірі 587,03 грн., що разом становить 1864,98 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні 98 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «»Державний експортно імпортний банк України» витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г.Сова