Справа № 473/4705/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"27" січня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ворк Індастріал» про визнання договору недійсним, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

15.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ворк Індастріал» (далі - ТОВ «Ворк Індастріал») про визнання договору №25/106 від 10.06.2015 року про надання послуг з працевлаштування за кордоном недійсним, стягнення коштів в сумі 10300 грн. посилаючись на невідповідність такого договору вимогам закону, оскільки ліцензія на здійснення посередництва з працевлаштування за кордоном товариству не видавалася.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що за умовами цього договору відповідач зобов'язувався у тримісячний строк з моменту підписання договору забезпечити його працевлаштування в Німеччині, на виконання умов договору нею було внесено відповідачу 10300 грн.

Посилаючись на невиконання зобов'язання, вимоги статті 227 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 - підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 10.06.2015 року між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ «Ворк Індастріал» було укладено цивільно-правовий договір №25/106 відповідно до якого ТОВ «Ворк Індастріал» зобов'язувалося надати стороні консультаційні послуги з візовою підтримкою (1.1), послуги в працевлаштуванні на роботу за кордоном (1.4), послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном (1.7), ОСОБА_1 за надання послуг, передбачених у п. 1.7 цього договору зобов'язувалася сплатити винагороду у розмірі 7200 грн., а згідно доповнення до договору від 25.06.2015 року додатково сплатити 3100 грн.

На виконання вказаних умов позивач відповідно до квитанцій ПАТ КБ «Приват Банк» перерахувала грошові кошти в повному обсязі. Виникнення обов'язку ОСОБА_1 по оплаті послуг (п.6.1 договору) є похідним від виконання обов'язку ТОВ «Ворк Індастріал» саме по наданню послуг з посередництва у працевлаштуванні її за кордоном, а не будь-яких інших послуг, передбачених цим договором.

Доказів щодо виконання ТОВ «Ворк Індастріал» договірних зобов'язань суду не надано.

Відповідно до п.22 ст.1, п.10 ст.16, ст.ст. 36, 38, 39 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року через особливу важливість правовідносин, які цим Законом регулюються, можливість виникнення для осіб, які працевлаштовуються, небезпечних ризиків, законодавцем діяльність, пов'язана із наданням послуг посередництва при працевлаштуванні, дозволена відповідним державним органам у сфері працевлаштування, юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, які здійснюють господарську діяльність з надання посередницьких послуг по працевлаштуванню як в Україні так і за кордоном.

Враховуючи цю норму закону, суд приходить до висновку, що відповідач по справі уклав договір з позивачем, де предметом договору і є його діяльність по наданню послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном (п. 1.7) і саме за ці послуги позивач ОСОБА_1 сплатила йому винагороду (п. 6.1).

Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 06.06.2000 року передбачено обов'язкове ліцензування діяльності з посередництва по працевлаштуванню за кордоном.

Із відповіді Міністерства соціальної політики України на звернення позивача слідує, що ТОВ «Ворк Індастріал» не отримувало ліцензія на надання посередницьких послуг по працевлаштуванню за кордоном.

Згідно ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення грошових коштів на підставі ст.216 ЦК України.

Згідно зі ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 551,2 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним договір №25/106 від 10.06.2015 року, що був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Ворк Індастріал»та ОСОБА_1.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ворк Індастріал» () на користь ОСОБА_1 10300 (десять тисяч триста) гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ворк Індастріал» () судовий збір на користь держави (банк ГУ ДКУ в Миколаївській області, код банку 38037770, МФО 826013, р/р 0113) в сумі 551,2 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні, у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: О .Є. Старжинська