АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/4109/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1139/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Корніюк А.П.

суддів: Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретар Філіпчук О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2014 року та додаткове рішення того ж суду від 28 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк, Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позовних вимог Банк вказав, що 11 травня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 дол. США, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,04 % річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення до 10 травня 2017 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 11 травня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок по вул. Майській, 85 у с. Жовтневе Камянець-Подільського району Хмельницької області.

Оскільки ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, станом на 19 березня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 62897,62 дол. США, що за курсом НБУ становить 502552 грн. 02 коп., та складається

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1139/16

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 19,27

з 43815,22 дол. США заборгованість за кредитом, 11591,64 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом, 1529,23 дол. США заборгованість із комісії, 2936,61 дол. США пеня, 31,29 дол. США штраф (фіксована частина), 2993,64 дол. США штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів із житлового будинку №85 по вул. Майській с.Жовтневе Кам»янець Подільського району.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року та додатковим рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року та додаткове рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Сторони та їх представники до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи в розумінні ст. 74 ЦПК України повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції або зміни рішення є: неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є підставою для відмови в задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відповідачів, які зареєстровані та проживають у житловому будинку, що є предметом іпотеки.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки суд першої інстанції прйшов до такого висновку без всебічного, повного з'ясування обставин справи; не відповідає фактичним обставинам справи, а також судом не застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 11 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HMK0GА00002754, яким позичальнику надано кредит у сумі 50000 дол США для споживчих потреб та 5625 доларів США на сплату страхових платежів у відповідності до п. 2.1.3, 3.2.7 договору зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору у розмірі 0,92% на місяць (11,04 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, сплатою відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню

кредиту у розмірі 2,43% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом згідно п. 7.4 кредитного договору; зі сплатою винагороди за надання фінансового інструменту згідно п.п. 7.1 та 6.2 кредитного договору у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 1.50 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати; відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору, з кінцевим терміном повернення 10.07.2017 року. (т.1 а.с 31-34)

11 травня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за яким відповідачі передали банку в іпотеку, належне їм домоволодіння загальною площею 136.1 кв. м., житловою площею 68,0 кв. м., що належить іпотекодавцям на підставі Договору обміну від 02.04.1999 року, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,129 га. і належить іпотекодавцям на праві спільної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 993588 від 10 травня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно п.4.1. кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору , Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов»язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Спалата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. (т.1 а.с. 31-33).

Відповідно до п.5.4 кредитного договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених Кредитним договором більше ніж на 30 днів, у зв»язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду. Позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250грн. + 5% від суми позову.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов»язання не виконує належним чином, тому станом на 19.03.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 56936,09 доларів США та 46459,51 грн., з яких: 43 815,22 доларів США заборгованість за кредитом, 11 591,64 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1529,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23463,51 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (2936,61 доларів США х 7,99), штрафи в сумі 250 грн. та 22746 грн. (56936,09 доларів США х 7,99 х 5%).

Встановлено, що відповідачами в суді першої інстанції не оспорювалася сума заборгованності.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

В разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як бачається із п. 18.8. договору іпотеки від 11.05.2007 року сторони визначили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. (т.1 а.с. 28-30).

Положеннями п. 24 Договору іпотеки визначено, що у випадку порушення кредитного договору Позичальником або цього договору Іпотекодавцями Іпотекодержатель направляє Іпотекодацям і Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30-ти денного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. (т.1 а.с 28-30).

Встановлено, що позивачем 29.08.2012 року направлялося позичальнику ОСОБА_1 письмову вимогу щодо належного виконання зобов»язань відповідно до умов кредитного договору № HMK0GА00002754 від 11.05.2007 року, однак свої зобов»язання позичальником виконані не були. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (т.1 а.с.101).

Як вбачається із п. 35.4 Договору іпотеки від 11.05.2007 року у відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється також на земельну ділянку площею 0,129 га , на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцям на праві спільної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 993588, виданого Слобідсько-Кульчиєвецькою сільською радою 10 травня 2007 року. Земельна ділянка розташована за адресою: Хмельницька область Кам»янець-Подільський район с. Жовтневе.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»).

Як слідує із положень ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до експертного заключення, наданого представником ПАТ КБ «ПриватБанк», вартість іпотечного майна становить 1525733 грн. (т.2 а.с. 165).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, оскільки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі № 6-61 цс15, яка у відповідності з ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою. Разом з цим дане рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.14 року.

А тому доводи апеляційної скраги щодо порушення судом норм матеріального права є обґрунтованими.

Також, колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення позовна вимога щодо виселення відповідачів із предмету іпотеки, виходячи із слідуючого.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є жилий будинок або жиле приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (ч. 1 ст. 109 ЖК України).

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого

забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Ця норма Закону встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1449цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Встановлено, що житловий будинок № 85 по вул. Майській в с. Жовтневе Кам»янець Подільського району, який є предметом договору іпотеки, набутий відповідачами не за рахунок отриманого ОСОБА_1 кредиту, позивачем не надано вказано іншого постійного жилого приміщення, яке має бути надане відповідачам одночасно з виселенням, тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 без надання їм іншого постійного жилого приміщення.

У відповідності з ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви та апеляційних скарг з кожного по 1315,50 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2014 року та додаткове рішення Камянець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» за кредитним договором № НМК0GА00002754 від 11 травня 2007 року у сумі 56936,09 доларів США та 46459,51 грн., з яких: 43 815,22 доларів США заборгованість за кредитом, 11 591,64 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1529,23 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 23463,51 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, штрафи в сумі 250 грн. та 22746 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою вул. Майська, 85 с. Мукша Китайгородська (раніше с. Жовтневе) Камянець-Подільського району Хмельницької області загальною площею 136,1 кв.м., житловою площею 68,0 кв.м., що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної власності на підставі договору обміну від 02.04.1999 року та земельну ділянку, що розташована за адресою вул. Майська, 85 с. Мукша Китайгородська (раніше с. Жовтневе) Камянець-Подільського району Хмельницької області площею 0,129 га. і належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку № 993588 серії ААА №430846, виданого 10 травня 2007 року кадастровий номер земельної ділянки .03.001.0291, з початковою ціною 1525733грн. (один мільйон п»ятсот двадцять п»ять тисяч сімсот тридцять три грн.) шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № НМК0GА00002754 від 11 травня 2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.14 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь

Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі по 1315 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) О.І.Талалай

(підпис) О.І Ярмолюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_6