АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 760/4130/16-ц Головуючий в І ін.: Лазаренко В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9164/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Кравець В.А.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з наведеним вище позовом.

Позивач зазначала, що наказом від 26 січня 2016 року її було звільнено з 11 лютого 2016 року із займаної посади на підставі п.1ст.40 КЗпП, у зв`язку з ліквідацією Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України. Вважає свої звільнення незаконним, оскільки була звільнена під час перебування на лікарняному; крім того, на цей час підприємство не ліквідовано, а перебуває в стадії припинення.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року у позові відмовлено.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що час звільнення перебувала на лікарняному, підприємство не ліквідовано; підприємство не ліквідовано, а перебуває на стадії ліквідації, крім того вона наказом була включена у ліквідаційну комісію підприємства; судом не задовольнялось клопотання щодо витребування цього наказу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_3 - скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала в Державному агентстві з інвестицій та управління національними проектами України на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського, фінансово-бюджетного обліку та звітності Управління фінансово-економічного забезпечення та обліку.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2015 № 442, з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до пунктів 9 і 91 статті 116 Конституції України, вирішено ліквідувати Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 № 290-р, на виконання зазначеної вище постанови, утворено комісію з ліквідації Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань відповідач з 22 травня 2015 знаходиться в стані припинення (а.с.14-19, 116-120).

Відповідно до частини 1 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

На виконання вказаних норм 25 травня 2015 ОСОБА_2 було вручено повідомлення-попередження про наступне вивільнення, що підтверджується її підписом на повідомлені. Вказані обставини позивачем не заперечуються.

Наказом № 002/к від 26 січня 2016 року ОСОБА_2 звільнена з займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України.

Позивач зазначає, що в день звільнення (11 лютого 2016 року) вона перебувала на лікарняному, копію якого додала до своєї позовної заяви, тому відповідач не мав права звільняти її з роботи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 р. № 9 звертає увагу судів на те, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Отже у разі повної ліквідації підприємства, установи, організації допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника і в період тимчасової непрацездатності працівника або перебування його у відпустці.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що ОСОБА_2 наказом була введена в комісії з ліквідації підприємства, а відтак відсутні були підстави для її звільнення, не є підставою для поновлення на посаді.

Відповідно до наказу Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України № 16/0/7-17 від 29 липня 2015 року до складу комісії з ліквідації цього підприємства, як член комісії, входить ОСОБА_2 - головний спеціаліст відділу бухгалтерського, фінансово-бюджетного обліку.

Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших органів центральних органів виконавчої влади, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074.

Відповідно до п.25 Порядку у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

Голова комісії затверджує персональний склад ліквідаційної комісії, до якої обов`язково входять працівника юридичної, кадрової, бухгалтерської служб органу виконавчої влади, що припиняється.

ОСОБА_2 була включена до складу ліквідаційної комісії відповідно до Порядку. Проте, перебування у складі комісії з ліквідації підприємства не породжує трудових відносин.

Враховуючи викладене те, що Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України повністю ліквідоване, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при звільненні позивача відповідачем не було допущено порушення чинного законодавства.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишенню оскаржуваного висновку без змін, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційною скаргою ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: