Справа № 134/1353/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2016 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

та представника співвідповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації, ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі та оплату заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду ОСОБА_1 просила винести рішення, яким поновити її на роботі на посаді методиста районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації з 16 липня 2015 року та стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що згідно з наказом № 6 від 10.01.1993 року вона була прийнята на роботу на посаду методиста райметодкабінету.

Згідно з наказом № 104-к/тр-к від 29 травня 2015 року її звільнено з роботи з посади методиста районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації з 06 липня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників та припинення діяльності районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з наказом № 121-к/тр-к від 16 липня 2015 року дата її звільнення була змінена і вона звільнена з роботи з 16 липня 2015 року.

Вважає вказане звільнення її з роботи незаконним, а тому вона підлягає поновленню на роботі з таких підстав.

Відповідачем визначені дві підстави звільнення її з роботи, які суперечать одна одній.

Як підставу для звільнення відповідач вказує на наказ відділу освіти ОСОБА_6 РДА від 31.03.2015 року «Про припинення діяльності районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 РДА».

В наказі вказано, що він виданий «... на підставі п. 12 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 76-8 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на виконання рішення 24 сесії ОСОБА_6 районної ради 6 скликання від 31.03.2015 «Про створення комунальної установи «ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти» ОСОБА_6 районної ради».

П. 12 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 76-8 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на який посилається відповідач, визначено: «Обласним, Київській міській державним адміністраціям здійснити заходи щодо удосконалення мережі районних (міських) методичних кабінетів галузі освіти та скорочення видатків на їх утримання».

Тобто про ліквідацію методичного кабінету взагалі не вказується.

Районною радою створений методичний кабінет з аналогічною структурою і саме на виконання рішення 24 сесії ОСОБА_6 районної ради 6 скликання від 31.03.2015 року «Про створення комунальної установи «ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти» ОСОБА_6 районної ради» був виданий наказ про її звільнення.

Таким чином змінився власник існуючого методичного кабінету, змінилася форма власності, змінилося фінансування, що не є ліквідацією методичного кабінету взагалі.

Ніякими додатковими законодавчими актами питання трудових відносин з працівниками методичного кабінету не врегульовано, а тому відповідач у даному випадку, мав керуватися виключно трудовим законодавством України.

Представник відповідача відділу освіти ОСОБА_6 РДА до суду надіслав заперечення на позов ОСОБА_1, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав.

У 2015 році на фінансування районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації виділено кошти лише на перший квартал.

У зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань на фінансування районного методичного кабінету з другого кварталу 2015 року, на основі проведеного аналізу економічних можливостей видано наказ від 31.03.2015 року № 76 «Про припинення діяльності районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації».

Згідно з даним наказом 01.06.2015 року припинялася діяльність районного методичного кабінету та скорочувався його штат. Із зазначеним наказом були ознайомлені всі працівники даного структурного підрозділу відділу освіти, однак ОСОБА_1 відмовилася його підписувати, про що був складений акт.

На підставі п. 1 ст. 49-2 КЗпП України та відповідно до вищезазначеного наказу 01.04.2015 року позивачу було вручено письмове попередження від 01.04.2015 року № 413.

У зв'язку з тим, що посада методиста районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації підлягала скороченню 01.06.2015 року з метою працевлаштування ОСОБА_1 було запропоновано відповідно до її фаху посаду вчителя англійської мови НВК «ЗНЗ І-ІІ ст. - ДНЗ» с. Зеленянка.

Працівниця отримала повідомлення, однак відмовилася підписати інший примірник та відмовилася від переведення на іншу посаду, що підтверджується актом від 01.04.2015 р № 3.

01.04.2015 року відділ освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації направив подання про звільнення працівників районного методичного кабінету профспілковій організації.

Дане подання розглянуто первинною профспілковою організацією на засіданні 08.04.2015 року за особистої участі позивача.

Рішенням профспілкового комітету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 в зв'язку із скороченням штату, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить протокол № 3 від 08.04.2015 року.

20.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відділу освіти із заявою про надання їй щорічної основної відпустки з 25.05.2015 року по 05.07.2015 року.

20.05.2015 року видано наказ про надання позивачці щорічної основної відпустки з 25.05.2015 року по 05.07.2015 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу з послідуючим звільненням.

29.05.2015 року видано наказ № 104-к/тр-к «Про звільнення ОСОБА_1», у якому зазначено, що працівник звільняється з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України 06.07.2015 року.

Під час перебування у відпустці ОСОБА_1 надала листок непрацездатності (з 03.07.2015 року по 12.07.2015 року). У зв'язку з цим, на її вимогу щорічну відпустку було продовжено до 16.07.2015 року.

У наказ відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 29.05.2015 року № 104-к/тр-к «Про звільнення ОСОБА_1» внесені зміни, а саме слова «6 липня 2015 року» замінено словами «16 липня 2015 року».

16 липня 2015 року позивача ознайомлено з даним наказом, про що свідчить підпис ОСОБА_1, видано його копію, а централізованою бухгалтерією здійснено розрахунки у повному обсязі.

Таким чином представник відповідача відділу освіти, вважає, що відділом освіти було дотримано повністю вимоги трудового законодавства, які визначають порядок звільнення працівників у зв'язку зі скороченням штату.

22.09.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, в якій просила визнати наказ відділу освіти ОСОБА_6 РДА № 104-к/тр-к від 29 травня 2015 року про звільнення її з роботи з посади методиста районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації з 16 липня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників та припинення діяльності районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та наказ № 121-к/тр-к від 16 липня 2015 року про зміну дати звільнення, незаконними та скасувати їх. Також просила поновити її на роботі на посаді методиста Комунальної установи «ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти» ОСОБА_6 районної ради 16 липня 2015 року та стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу і витрати пов'язані з надання правової допомоги.

Свою заяву про зміну позовних вимог обґрунтовує тим, що у первинній позовній заяві вказано, що у даному випадку ліквідації методичного кабінету не відбулося і відповідно до викладеного законодавства такої ліквідації не допускається. Змінився власник існуючого методичного кабінету, змінилася форма власності, змінилося фінансування, тобто змінилася організаційно-правова форма, що є реорганізацією порядку здійснення функцій держави у сфері організації навчально-методичного забезпечення навчальних закладів. При цьому скорочення чисельності штату не відбулося.

Таким чином відбулася реорганізація в сфері державного управління у освітою і функції методичного кабінету відповідно до закону, приведення його статусу у відповідності до вказаного Положення та передані органу місцевого самоврядування. Тому вважає, що це не є ліквідацією методичного кабінету взагалі. Тому працівники методичного кабінету мали бути переведені у новостворений методичний кабінет в зв'язку з реорганізацією.

Відповідно підстав для припинення трудового договору не існувало, а тому вважає, що має бути поновлена на роботі у Комунальній установі «ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти» ОСОБА_6 районної ради.

Представник відповідача ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти до суду надіслала заперечення на позов ОСОБА_1, в якому просила відмовити позивачу в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується в установленому законом порядку питання щодо управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Крижопільська районна рада, керуючись даними положеннями законодавства, створила ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти.

02.06.2015 року ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти було зареєстровано шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також взято на облік у Головному управлінні регіональної статистики (ідентифікаційний код органу: 21680000), ОСОБА_6 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (як платника податків та платника єдиного внеску).

ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти засновано на комунальній формі власності, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селища Крижопільського району, управління якою здійснює Крижопільська районна рада.

Органами управління ОСОБА_6 районним методичним центром закладів освіти згідно даних ЄДРПОУ є Крижопільська районна рада (засновник) та директор.

Безпосереднє керівництво ОСОБА_6 районним методичним центром закладів освіти здійснює його директор, який призначається на посаду і звільняється з посади засновником ОСОБА_6 районною радою.

Директор у межах своєї компетенції видає накази та забезпечує контроль за їх виконанням, приймає на роботу, заохочує, накладає дисциплінарні стягнення та звільняє з роботи працівників ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти.

ОСОБА_6 районною радою як засновником затверджено Статут та штатний розпис, відповідно до якого у штаті ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти передбачено 7,5 штатних одиниць.

Працівники ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти призначалися наказами директора згідно чинного законодавства.

ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти згідно його установчого документу при виконанні покладених на нього завдань співпрацює з фізичними та юридичними особами (у тому числі органами виконавчої влади та місцевого самоврядування).

Відділ освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації як уповноважений орган управління освітою здійснює контроль за додержанням вимог чинного законодавства з питань виконання завдань розвитку освітньої галузі району.

Проте ні директор, ні працівники ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти не підпорядковані відділу освіти ОСОБА_6 РДА. Відділ освіти ОСОБА_6 РДА наділений лише функціями контролю в освітній сфері.

04.11.2015 року позивач знов звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, в якій просила другий пункт (абзац) позовних вимог прийняти у такій редакції: поновити її на роботі на посаді методиста ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти з 16 липня 2015 року.

Крім того, 24.12.2015 року позивач звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, однак, в подальшому від них відмовилась і просила суд вважати кінцевими такі позовні вимоги:

Визнати наказ відділу освіти ОСОБА_6 РДА № 104-к/тр-к від 29 травня 2015 року про звільнення її з роботи з посади методиста районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації з 16 липня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників та припинення діяльності районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та наказ № 121-к/тр-к від 16 липня 2015 року про зміну дати звільнення, незаконними та скасувати їх.

Поновити її на посаді методиста в ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти.

Стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Стягнути з відповідача відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації на її користь витрати пов'язані з надання правової допомоги.

Дану заяву обґрунтовувала тим, що в судовому засіданні було встановлено, що як такого скорочення штату у відділі освіти не відбулося, а методичний кабінет був виділений в окрему юридичну особу, де мали вирішуватися питання чисельності штату. Також встановлено, що станом на день її звільнення 16.07.2014 року, у новоствореній юридичній особі методичний центр закладів освіти, посади методиста були вільними.

За викладених обставин вона мала бути переведена на роботу до ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти.

Крім цього до новоствореного ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти нею було подано декілька заяв про прийняття її на роботу. Однак їй було відмовлено у прийнятті на роботу без пояснення причин.

В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, заперечувала проти задоволення вимог позивача.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно з абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема , ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи , організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджував ся він за два місяця про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що відділом освіти ОСОБА_6 РДА видано наказ від 31.03.2015 року № 76 «Про припинення діяльності районного методичного кабінету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації».

Згідно з даним наказом з 01.06.2015 року припинялася діяльність районного методичного кабінету та скорочувався його штат. Із зазначеним наказом були ознайомлені всі працівники даного структурного підрозділу відділу освіти, в тому числі і ОСОБА_1.

На підставі п. 1 ст. 49-2 КЗпП України та відповідно до вищезазначеного наказу 01.04.2015 року позивачу було вручено письмове попередження від 01.04.2015 року № 413.

ОСОБА_1 було запропоновано відповідно до її фаху посаду вчителя англійської мови НВК «ЗНЗ І-ІІ ст. - ДНЗ» с. Зеленянка, однак від даної посади позивач відмовилась, чого і не заперечувала в суді,.

01.04.2015 року відділ освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації направив подання про звільнення працівників районного методичного кабінету профспілковій організації.

Дане подання розглянуто первинною профспілковою організацією на засіданні 08.04.2015 року за особистої участі позивача.

Рішенням профспілкового комітету відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 в зв'язку із скороченням штату, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить протокол № 3 від 08.04.2015 року.

Крім того згоду на звільнення ОСОБА_1 надано районною радою профспілки працівників освіти і науки (а.с.185-187).

20.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відділу освіти із заявою про надання їй щорічної основної відпустки з 25.05.2015 року по 05.07.2015 року.

20.05.2015 року видано наказ про надання позивачці щорічної основної відпустки з 25.05.2015 року по 05.07.2015 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу з послідуючим звільненням.

29.05.2015 року видано наказ № 104-к/тр-к «Про звільнення ОСОБА_1», у якому зазначено, що працівник звільняється з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України 06.07.2015 року.

Під час перебування у відпустці ОСОБА_1 надала листок непрацездатності (з 03.07.2015 року по 12.07.2015 року). У зв'язку з цим, на її вимогу щорічну відпустку було продовжено до 16.07.2015 року.

У наказ відділу освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 29.05.2015 року № 104-к/тр-к «Про звільнення ОСОБА_1» внесені зміни, а саме слова «6 липня 2015 року» замінено словами «16 липня 2015 року».

16 липня 2015 року позивача ознайомлено з даним наказом, про що свідчить підпис ОСОБА_1, видано його копію, а централізованою бухгалтерією здійснено розрахунки у повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що мало місце скорочення чисельності або штату працівників і відділом освіти було дотримано повністю вимоги трудового законодавства, які визначають порядок звільнення працівників у зв'язку зі скороченням штату.

Крім того, вимога про поновлення на посаді методиста ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти не може бути задоволена, скільки це є новостворена юридична особа, а працівник може бути поновлений лише на попередній роботі.

Так, 02.06.2015 року ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти було зареєстровано шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також взято на облік у Головному управлінні регіональної статистики (ідентифікаційний код органу: 21680000), ОСОБА_6 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (як платника податків та платника єдиного внеску).

ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти засновано на комунальній формі власності, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селища Крижопільського району, управління якою здійснює Крижопільська районна рада.

Органами управління ОСОБА_6 районним методичним центром закладів освіти згідно даних ЄДРПОУ є Крижопільська районна рада (засновник) та директор.

Безпосереднє керівництво ОСОБА_6 районним методичним центром закладів освіти здійснює його директор, який призначається на посаду і звільняється з посади засновником ОСОБА_6 районною радою.

Директор у межах своєї компетенції видає накази та забезпечує контроль за їх виконанням, приймає на роботу, заохочує, накладає дисциплінарні стягнення та звільняє з роботи працівників ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти.

ОСОБА_6 районною радою як засновником затверджено Статут та штатний розпис, відповідно до якого у штаті ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти передбачено 7,5 штатних одиниць.

ОСОБА_6 районний методичний центр закладів освіти згідно його установчого документу при виконанні покладених на нього завдань співпрацює з фізичними та юридичними особами (у тому числі органами виконавчої влади та місцевого самоврядування).

Відділ освіти ОСОБА_6 районної державної адміністрації як уповноважений орган управління освітою здійснює контроль за додержанням вимог чинного законодавства з питань виконання завдань розвитку освітньої галузі району.

Проте ні директор, ні працівники ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти не підпорядковані відділу освіти ОСОБА_6 РДА. Відділ освіти ОСОБА_6 РДА наділений лише функціями контролю в освітній сфері.

Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 40, 235 КЗпП України, Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 60, 84, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу освіти ОСОБА_6 райдержадміністрації, ОСОБА_6 районного методичного центру закладів освіти про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі та оплату заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: