Справа № 635/5758/16-ц
Провадження 2/635/2721/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

24 жовтня 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Зуєнко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Покотилівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 37956,18 гривень та моральної шкоди у розмірі 500000,00 гривень, як фізичній особі, яка потерпіла від злочину.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 11 грудня 2014 року о 13 годині 00 хвилин в районі 0 км + 100 м автошляху «Мерефа-Лозова-Павлоград» на території Харківського району Харківської області відбулася дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля DAF TE95XF, державний реєстраційний номер BI9350BH з напівпричепом «Trailor SE83EL», державний реєстраційний номер ВІ13034ХР під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля, що належить позивачу ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 В результаті ДТП водій ОСОБА_4 загинув на місці події, а позивач, який перебував в якості пасажира вищевказаного автомобіля ВАЗ отримав тяжкі тілесні ушкодження, з приводу яких з 11 до 19 грудня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Харківській ОКЛ, після чого продовжував лікування амбулаторно. Водій ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, який є власником автомобіля DAF TE95XF, державний реєстраційний номер BI9350BH з напівпричепом «Trailor SE83EL» державний реєстраційний номер ВІ13034ХР. За фактом дорожньо-транспортної події, яка відбулася 11 грудня 2014 року відділом розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області розпочато кримінальне провадження №0001144 за ознаками злочину, передбаченого ч. ст. 286 КК України, в якому позивача визнано потерпілим. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Вказаним злочином позивачу завдано значну матеріальну шкоду, яка складається з витрат на придбання лікарських препаратів у розмірі 2465,31 гривень та пошкоджено автомобіль ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 84827,92 гривень. За полісами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3340150 та № АІ/3340139 від 25 вересня 2014 року Страховою компанією «Глобус» відшкодовані позивачу витрати на лікування та частково матеріальна шкода, завдана пошкодженням автомобіля ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 46871,74 гривень. Не відшкодованою залишилась сума матеріальної шкоди в розмірі 37956,18 гривень, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, оскільки він є власником автомобіля DAF TE95XF, державний реєстраційний номер BI9350BH. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичайного способу життя, а також моральних стражданнях останнього, а саме: позивач тривалий час був позбавлений можливості вільно пересуватися задля спілкування з близькими та рідними і по іншим життєвим справам, тяжко переживав втрату друга ОСОБА_4, отримані тяжкі тілесні ушкодження завдають фізичного болю позивачу та стан його здоровя вже ніколи не відновиться; пошкоджено майно позивача - автомобіль, на придбання якого він працював все своє життя, при цьому водій ОСОБА_3 та його роботодавець ОСОБА_2 не вибачились, не цікавились станом здоровя позивача та протягом всього досудового розслідування та судового розгляду всіляко намагались уникнути відповідальності, тому позивач визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 500000,00 гривень, яка також підлягає стягненню з відповідача. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив розглядати справу за його відсутності; не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року близько 13:00 години в районі 0 км + 100 м автодороги «Мерефа-Лозова-Павлоград» на території Харківського району Харківської області ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем DAF TE95XF, державний реєстраційний номер BI9350BH з напівпричепом «Trailor SE83EL» державний реєстраційний номер ВІ13034ХР, який належить ОСОБА_2, рухався зі сторони міста Павлоград у напрямку міста Мерефа зі швидкістю 60 км/год., грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням, допустив виїзд задньої частини напівпричепа на смугу зустрічного руху, де відбулося його зіткнення з автомобілем ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом вчинення ДТП 11 грудня 2014 року близько 13:00 години в районі 0 км + 100 м автодороги «Мерефа-Лозова-Павлоград» на території Харківського району Харківської області та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року, вирок Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року залишено без змін.

Також судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної події, яка відбулася 11 грудня 2014 року ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, а саме садно на передній поверхні живота та тяжкі тілесні ушкодження, а саме закриту травму грудної клітини у виді забиття розриву лівої легені з виливом крові в ліву плевральну порожнину, перелому переднього відрізку 4-го ребра по передній пахвовій лінії зліва, перелому заднього відрізку 4-го ребра зліва по лінії лопатки, садна по передній поверхні грудної клітки зліва, про що свідчить висновок судово-медичної експертизи № 412-ОКБ/14 від 16 січня 2015 року.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 589 від 25 березня 2015 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної події 11 грудня 2014 року складає 84827,92 гривень.

Власником пошкодженого автомобіля ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований позивач, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 408289, видане ВРЕР ДАІ з обслуговування Харківського, Зміївського, Нововодолазького районів Харківської області 07 грудня 2012 року.

Власником автомобіля DAF TE95XF, державний реєстраційний номер BI9350BH з напівпричепом «Trailor SE83EL» державний реєстраційний номер ВІ13034ХР зареєстрований відповідач, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 391405, видане Полтавським ВРЕР 26 лютого 2011 року.

На відшкодування матеріальної шкоди спричиненої позивачу, в результаті ДТП, що сталася 11 грудня 2014 року, ОСОБА_1 виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 46871,74 гривень, про що свідчать виписка по картці/рахунку позивача № СНЕС-48GI-AH6I-AKMM, сформована Публічним акціонерним товариством ОСОБА_5 «ПриватБанк» 01 липня 2016 року.

Також в якості доказів суду надано:

трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладений 10 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до умов якого останній зобовязався виконувати роботу водія автотранспортного засобу, нести повну матеріальну відповідальність та дотримуватися правил дорожнього руху і норм охорони праці;

наказ ФОП ОСОБА_2 № 15 від 10 грудня 2015 року про закріплення машин за водієм, відповідно до даних якого за водієм ОСОБА_3 закріплено машину DAF TE95XF, державний реєстраційний номер BI9350BH та напівпричеп «Trailor SE83EL» державний реєстраційний номер ВІ13034ХР; нести за машину повну матеріальну відповідальність.

Також суду надано: копія паспорту громадянина України на імя позивача, копію трудової книжки на імя ОСОБА_3 серії БТ-І № 3846026; подорожний лист вантажного автомобіля № 10-12-01/14 від 10 грудня 2014 року.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у звязку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд, аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносини, що склалися між сторонами, надані позивачем докази, приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення суми спричиненої матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за вироком суду винним у вчиненні дорожньо - транспортної події 11 грудня 2014 року на 0 км + 100 м автошляху «Мерефа-Лозова-Павлоград» та заподіянні позивачу матеріальної шкоди пошкодження автомобіля, визнаний ОСОБА_3, який на момент ДТП перебував у трудових стосунках із відповідачем, тому сума невідшкодованої страховою компанією матеріальної шкоди у розмірі 37956 гривень 18 коп. (37956,18 = 84827,92 (загальна сума шкоди) - 46871,74 (сума відшкодована страховою компанією) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково та стягує з відповідача, як роботодавця особи, визнаної винною у вчиненні дорожньо - транспортної події 11 грудня 2014 року на 0 км + 100 м автошляху «Мерефа-Лозова-Павлоград» на користь позивача 50 000 гривень, при цьому враховує, що позивачу в результаті вказаної ДТП були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження (закрита травма грудної клітини у вигляді забиття-розриву лівої легені з виливом крові у ліву плевральну порожнину, перелому переднього відрізку 4-го ребра по передній паховій лінії зліва, перелому заднього відрізку 4-го ребра зліва по лінії лопатки , садна по передній поверхні грудної клітини зліва) і легкі тілесні (садно на передній поверхні живота), що свого часу спричинило потерпілому фізичний біль та страждання, вплинуло на його фізичний стан здоровя і у звязку з спричиненням тілесних ушкоджень потерпілий проходив тривалий курс лікування в умовах стаціонару, що порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання, тому суд вважає що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, яка з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, складає 50 тисяч гривень.

Таким чином суд частково задовольняє вимоги позивача і відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягує з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 22, ч. 1 ст. 1166; ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 37956 (тридцять сім тисяч девятсот пятдесят шість) гривень 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 (пятдесят тисяч) гривень 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 користь держави суму судового збору у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 коп.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Відповідач має право звернутися до Харківського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна