АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1372/16 Головуючий 1 інст. Матвієвська Г.В.
Справа № 644/6628/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Виконкому Харківської міської ради, ОСОБА_4, Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської Ради, Харківської міської Ради, треті особи: Орджонікідзевський РВ в м.Харкові ГУДМС України в Харківській області, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про встановлення факту проживання однією родиною, про визнання права користування житловим приміщенням, про визнання ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Виконкому Харківської міської ради, ОСОБА_4, Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської Ради, Харківської міської Ради, треті особи: Орджонікідзевський РВ в м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про встановлення факту проживання однією родиною, про визнання права користування житловим приміщенням, про визнання ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що на підставі ордеру №1513, виданого 06.07.1978 року Орджонікідзевським РВК м.Харкова, у 1979 році ОСОБА_5 було надано квартиру № 99 по бульвару Івана Каркача у м.Харкові. Позивач зазначає, що вказана квартира спочатку була службовою, а згодом її було виключено із числа службових, що, як вважає позивач, підтверджується договором найму службового приміщення. Також стверджує, що більш ніж 20 років вона та ОСОБА_5 мешкали в зазначеній квартирі однією сім'єю, мали спільний бюджет та у спірній квартирі перебувало їх спільне майно, а також її особисті речі. За твердженням позивача, її вселення до зазначеної квартири було за згодою ОСОБА_5, який визнавав за нею право проживання як члена сімї наймача та спірна квартира була і є її постійним місцем проживання, іншого житла вона у м.Харкові не має. Житловий будинок, який розташований у с.м.т. Коротич, вул.Шкільна, 17 Харківського району Харківської області, де вона має реєстрацію постійного місця проживання, не належить їй на праві приватної власності, перебуває у аварійному стані та не гідний для проживання у ньому. Позивач зазначає, що 01.05.2014 року помер ОСОБА_5, на момент його смерті й до цього часу вона мешкає у спірній квартирі. Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_4, виконкомом ХМР видано ордер на квартиру, в якій вона мешкає по цей час. Позивач стверджує, що ОСОБА_4 було зареєстровано у зазначеній квартирі, але він до неї не вселявся, не мешкав у квартирі й не мешкає до цього часу. Позивач зазначає, що 06.10.2014 року на імя ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на власність на зазначену квартиру на підставі розпорядження відділу приватизації № 1943-Ц від 06.10.2014 року. Позивач вважає, що при видачі ордеру та свідоцтва про право власності на нерухоме майно було порушено вимоги діючого законодавства, у звязку з чим вона просить задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з того, що підстав для задоволення позову не має, оскільки позивачем не доведено наявність правових підстав для проживання у зазначеній квартирі, для задоволення її вимог щодо визнання недійсними ордеру, розпорядження, свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_4.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що дані висновки суду є правильними та обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам по справі та розясненням, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року з послідуючими змінами та доповненнями Про деякі питання, які виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 не зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Місце її реєстрації: Харківська область, Харківський район, сел. Коротич, вул. Шкільна, 17.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 міс. на рік.

Згідно ст. 6 вказаного вище закону громадянин України зобовязаний протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструватися за місцем проживання.

Статтею 58 Житлового кодексу України встановлено, що єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, що видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Позивачем не надано копію ордеру на вселення до спірного приміщення або доказу згоди колишнього наймача на її вселення.

Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Зазначена норма закону передбачає необхідність отримання згоди членів сімї наймача на вселення до житлового приміщення певних осіб (дружини, дітей, батьків та інших осіб). Зазначена згода не потрібна лише в тому випадку, коли до житлового приміщення вселяються неповнолітні діти наймача.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення само по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

ОСОБА_3 ніколи не була зареєстрована у вищевказаній квартирі. ОСОБА_6 був основним наймачем квартири, мав час та умови для реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у вказаному помешканні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що відсутність реєстрації ОСОБА_3 у спірній квартирі, вказує на небажання ОСОБА_5 проводити таку реєстрацію позивачки, а тому відсутні будь-які правові підстави для встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та визнання за позивачем права користування житловим приміщенням.

Суд дійшов правильного висновку, що позивач мешкала у квартирі тимчасово, без правових підстав на житло, зазначене й не спростовується поясненнями позивача, підтверджується наданими ОСОБА_3 копіями квитанцій про сплату комунальних послуг ОСОБА_5 за користування цими послугами саме однією особою.

Таким чином ОСОБА_3 у розумінні ст. 98 ЖК України, відповідно до якої наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням, є тимчасовим мешканцем даного житла.

Відповідно до ст. 99 Житлового Кодексу України піднаймачі і тимчасові жильці постійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Відповідно до ст.781 ЦК України договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення (ст.98 ЖК України).

Відповідно до ст.327 Цивільного кодексу України у комунальній власності знаходиться майно, що належить територіальній громаді. Управління майном, що перебуває у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно ст.144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Суд 1 інстанції правильно зазначав, що позивач, подавши до суду позов про визнання за ним права користування жилим приміщенням тим самим поліпшує свої житлові умови, як стверджує відповідач, не надавши при цьому доказів, що він має право у відповідності до ст. 34 Житлового кодексу України на таке поліпшення та перебуває на обліку громадян, які його потребують.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №28348315 від 20.10.2014, спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4.

В позовній заяві позивач зазначає, що виконавчий комітет Харківської міської ради видав ордер на спірну квартиру ОСОБА_4, у подальшому ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_2 була приватизована, вважає ці дії незаконними.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд.

Згідно зі ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності знаходиться майно, що належить територіальній громаді. Управління майном, що перебуває у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

З метою реалізації громадянами гарантованого Конституцією України права на житло, комплексного регулювання відносин по забезпеченню громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, житловими приміщеннями, у тому числі тих, які потребують соціального захисту, здійснення громадського контролю та гласності при встановленні черговості на отримання житлової площі, її розподілу, належного обліку звільненого житла та укріплення законності в галузі житлових відносин рішенням 34 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.06.2009р. №174/09 затверджено Тимчасове положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняється в місті Харкові».

Питання, повязані з обліком та розподілом ізольованих житлових приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до ст. 59 Житлового кодексу України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні, що позивачка стверджувала, що при видачі ордеру було порушено її право на займану нею житлову площу, але на вказану житлову площу, ОСОБА_3 не має жодних прав, адже вона зареєстрована за іншою адресою і не є наймачем чи членом сімї наймача спірної квартири.

Відповідно до п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Україні, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Позивачка на квартирному обліку не перебуває, у звязку з наведеним її не можна вважати такою, що потребує поліпшення житлових умов.

Приватизація державного житлового фонду в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992р. №56 (надалі - Положення), діяло на час звернення позивача до Управління, Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління НБУ від 27.04.2000р. №179, інших нормативно-правових актів.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_4 видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 р.№7-14-318895-Ц1 на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду №1043-Ц1 від 06.10.2014 року.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що суду не доведено позивачем наявність правових підстав для проживання у зазначеній квартирі, для задоволення її вимог щодо визнання недійсними ордеру, розпорядження, свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_4.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи, які викладено в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують

В звязку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315,317 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді А.П. Івах

ОСОБА_1