Справа № 372/4622/15-ц
№2-133/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Падалці А.В.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Підгірцівська сільська рада, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення земельного сервітуту, з врахуванням уточнених позовних вимог просив встановити безоплатний постійний земельний сервітут у виді його права на проїзд шириною 3 метри через земельну ділянку площею 0,0734 га, яка належить ОСОБА_5 та розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці. вул.. Жорновки, буд. 24, та встановити безоплатний постійний земельний сервітут у виді його права на проїзд шириною 3 метри через земельну ділянку площею 0,043 га, яка належить ОСОБА_6 та розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці. вул.. Жорновки, та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить дві земельні ділянки, одна з яких площею 0,1166 га, а друга площею 0,0734 га, які розташовані в Київській області, Обухівського району, с. Підгірці, вул.. Жорновки, і межують з земельними ділянками, які належать відповідачам. Через земельні ділянки відповідачів існував проїзд (дорога), якою користувався позивач, з метою проїзду до своєї земельної ділянки. В теперішній час відповідачі перекрили проїзд (дорогу), якою користувався позивач для проїзду до своєї земельної ділянки, шляхом встановлення паркану та воріт, а інший проїзд до земельних ділянок, що належать позивачу відсутній. За таких обставин, позивач, втратив можливість проїзду до своєї земельної ділянки та до будинку, тобто не має змоги повноцінно користуватися своєю земельною ділянкою та обслуговувати будинок, тому був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що позивачем не надано жодних доказів здійснення відповідачами перешкод у користуванні позивачем земельною ділянкою, та не надано жодних доказів на підтвердження існування проїзду (дороги) на земельних ділянках відповідачів.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру в Обухівському районі заперечив проти задоволення позовних вимог, та зазначив що коли позивач купував земельні ділянки він бачив, що до них відсутній проїзд. Крім того державний на право власності на земельну ділянку позивача площею 0,0734 га. належним чином не зареєстрований.

Підгірцівська сільська рада на адресу суду подала клопотання про розгляд справи у відсутність її представника, при вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Судом встановлено, що 27.12.2009 року позивач отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія І-КВ №012386 площею 0,1166 га, яка знаходиться по вул. Жорновки, с. Підгірці, Обухівський район, Київська область для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, зареєстрований в Книзі записів державний актів на право приватної власності на землю за № 485, яку придбав на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2000 року, та отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія КВ №042056 на земельну ділянку площею 0,0734 га, яка знаходиться по вул. Жорновки, с. Підгірці, Обухівський район, Київська область для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яку придбав на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2001 року, але належним чином даний державний акт не зареєстрував.

25.09.2015 року представник позивача звертався до ОСОБА_5 з листом, в якому просив встановити між сторонами земельний сервітут на право безкоштовного проходу та проїзду на велосипеді, а також на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, який проходить по земельній ділянці відповідача, однак згоди між сторонами щодо можливості укладання такого договору не досягнуто.

15.07.2015 року позивач звертався з заявою до сесії Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, в якій просив розглянути питання щодо підїзду до його земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Жорновки, с. Підгірці, Обухівський район, Київська область, машинам пожежної безпеки, господарським машинам та машинам аварійних служб.

17.07.2015 року позивач подав заяву за вх. № 267 до сесії Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, в якій просив комісію допомогти у вирішенні питання підїзду до його земельних ділянок і будинку.

21.07.2015 року позивач подав заяву за вх. № 269 до сесії Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, в якій просив комісію встановити факт втрати можливості проїзду до його земельної ділянки та до будинку, шляхом складання відповідного акту.

09.02.2016 року представник позивача зверталася і заявою до голови Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, в якій просив забезпечити виїзд постійної комісії з земельних питань, за адресою: вул. Жорновки, буд. 24, с. Підгірці, Обухівський район, Київська область, щодо встановлення факту відсутності проїзду до земельної ділянки, кадастровий номер 01:13:004:0026.

19.02.2016 року Підгірцівською сільською радою було складено акт про обстеження на наявність підїзду, в якому зазначається, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: вул. Жорновки, буд. 24, с. Підгірці, Обухівський район, Київська область, кадастровий номер 01:13:004:0026, із землями загального користування не межує.

У відповідністю зі ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомими майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатацію ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнута домовленість про встановлення сервітуту та про його умови, відповідно до ч. 3 ст. 402 ЦК України, позивач мав підстави для звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту.

За змістом статті 98 ЗК України, вказано, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до частини першої, другої статті 100 ЗК України, власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Як вбачається із роз'яснень, викладених у пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7, пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється стосовно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається в разі переходу права на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а в разі встановлення особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК)

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

При цьому слід враховувати, що з врахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, закон вимагає саме від позивача надання суду доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки та він зобов'язаний довести, що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим необтяжливим для відповідача способом.

Позивач не довів суду та не надав доказів що він захистити своє порушене право та задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, як встановлення права земельного сервітуту не може, також представником позивача не заявлялось клопотання про призначення судової земельно-технічна експертиза з метою з»ясування питання щодо необхідності встановлення земельного сервітуту, та чи не буде за таким варіантом встановлення земельного сервітуту порушено право власника земельної ділянки, оскільки земельний сервітут просить встановити безкоштовний, крім того в судовому засіданні було з»ясовано, що земельна ділянка позивача межує не лише з земельними ділянками відповідачів, а й з іншими суміжними земельними ділянками інших сусідів та чому саме для проїзду до своєї земельної ділянки позивачу необхідно проїзд через земельні ділянки саме відповідачів та чи є зазначений у позові такий вид права земельного сервітуту найменш обтяжливим для власників земельної ділянки, які категорично заперечують щодо позовних вимог, та зазначають що раніше ніякого проїзду до будинку позивача не існувало через їх земельну ділянку, дана обставина не спростовується і актом обстеження на наявність під»їзду від 19.02.2016 року, оскільки він складений зі слів позивача, а пояснення відібрані представником у ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд не бере до уваги та вважає що ці докази є недопустимими, а тому суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_4 та обставин, визначених ст. 401 ЦК України, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, що відповідає засадам розумності та справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 59, 60, 212, 213, 215, 292,294 ЦПК України. ст.ст. 402 ЦК України, ст. 98, 100 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Підгірцівська сільська рада, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі про встановлення земельного сервітуту, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :