Справа № 296/7222/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"28" жовтня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязати орган реєстрації зняти відповідача з реєстраційного обліку.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2016 року позивач є власником квартири АДРЕСА_2. На момент укладання договору в квартирі за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Однак, фактично відповідач у квартирі з 2011 року по даний час не проживає, оскільки весь цей час мешкає за кордоном. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі порушує право власності позивача на квартиру, оскільки позбавляє можливості її в повній мірі використовувати обєкт права власності.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, згідно поданої заяви просять розглядати справу у їх відсутності та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.25).

Відповідач у судове засідання не зявився, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.26).

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивачів, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 10967 (а.с.5-6), позивачеві на праві власності належить

квартира АДРЕСА_2, що підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7).

Як вбачається з довідки ЖБК Космос №772 від 27.08.2016 року (а.с.8) у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_2.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, право приватної власності є непорушним, що також закріплено в ч.1 ст.321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна відповідно до положень ст.ст.319, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі понад пять років, житлово-комунальні послуги не оплачує, наявність реєстрації відповідача у квартирі АДРЕСА_4 перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатись власністю та зобовязує власника сплачувати зайві кошти за комунальні послуги і нести інші витрати по утриманню нерухомого майна, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку, то статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Головуючий суддя Н. М. Анциборенко