Справа № 760/9237/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація та Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач ОСОБА_7, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_8, звернулася до суду з позовом та просила усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3, його дружини - ОСОБА_4, доньки ОСОБА_5 та доньки - ОСОБА_6 із зазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовувала тим, що Розпорядженням Голосіївської районної державної адміністрації від 20.03.2012 № 166 їй та доньці було надано право на зайняття жилого приміщення площею 20 кв.м., яке складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1,у зв'язку з чим видано Ордер № 018041. У встановлений законом 30 денний строк Позивач, як вона вказує, ордер надала до житлово-експлуатаційної контори та зареєструвалася у вказане житлове приміщення.

Як виявилося в подальшому, надану їй квартиру займають Відповідачі. Позивачу, як вона зазначила у позові, відомо, що Відповідачами до видачі їй ордеру було розприватизовано вказану квартиру в зв'язку з наданням їм іншого житлового приміщення - трикімнатної квартири. Відповідачі звернулися до неї з проханням тимчасово, протягом декількох місяців, займати надане їй житло в зв'язку із здійсненням ними ремонтних робіт у отриманій ними трикімнатній квартирі.

Оскільки з Відповідачем ОСОБА_3 вони були співробітниками, останній займав відносно неї керівну посаду в київській прокуратурі, позивач довіряючи відповідачу, дозволила йому з сім'єю тимчасове мешкання у квартирі протягом 2-3 місяців. Однак Відповідачі в подальшому взагалі відмовилися виселятися, та стали чинити перешкоди Позивачу у доступі до наданого їй згідно з ордером житла.

На сьогоднішній день користуватися своєю квартирою Позивач разом з донькою не може через перешкоди з боку відповідачів - ОСОБА_3 та членів його сім'ї.

У судовому засіданні представники Позивача та Позивач позов підтримали, зазначали, що Відповідачі не мають жодних правових підстав для проживання у спірній квартирі, після повернення ними квартири до державного житлового фонду ордер на спірну квартиру не отримували, а тому підлягають виселенню.

Представник Відповідача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечували. Пояснили, що в 2002 році вони отримали ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, в якій вони зареєструвалися, та яку в подальшому приватизували. В 2012 році вони вказану квартиру розприватизували під умовою надання їм трикімнатної квартири в будинку по бульвару Кольцова. В той же час сторона Відповідачів наполягає на тому, що право користування спірною однокімнатною квартирою вони не втратили, оскільки фактично обіцяне їм нове житло (трикімнатну квартиру) вони не отримали.

Відповідачі стверджують, що займають спірну квартиру правомірно, оскільки фактично з неї не виселялись та з реєстрації не знімались. Крім того, вважають, що після повернення ними квартири до фонду державної власності, виданий їм у 2002 році ордер своєї чинності не втратив, оскільки судом чи будь-яким іншим державним органом недійсним не визнавався, тому є законною підставою для їх проживання у спірній квартирі. З цих підстав Відповідачі вважають, що ордер ОСОБА_1 та її дочці був виданий незаконно.

Крім того, сторона Відповідачів звернула увагу суду на те, з їх позиції за вимогами Позивача сплинув строк позовної давності, оскільки ОСОБА_1 з дати отримання ордеру було відомо, що Відповідачі продовжують проживати в квартирі, з реєстрації не знімалися. Не зважаючи на таку обізнаність, Позивач до суду не зверталася, строк позовної давності для пред'явлення вимог про виселення Відповідачів пропустила, а тому це є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Треті особи - Голосіївська райдержадміністрація м. Києва та Служба у справах захисту дітей Солом'янської районної в м. Києві держадміністрації в судове засідання представників не направили, про час та місце розгляду були повідомлені судом належним чином, тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши наявні матеріали у справі суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що на підставі ордеру №27586 від 18.04.2002р. ОСОБА_3 отримав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В подальшому зазначена квартира була Відповідачем з сім'єю приватизована.

Протоколом №21 зборів Ради трудового колективу прокуратури м. Києва від 20 грудня 2011 року підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було надано згоду на отримання житлової площі, з урахуванням їх трудового внеску на підставі п. 39 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР».

Рішенням спільного засідання адміністрації та об'єднаного профспілкового комітету органів прокуратури міста Києва, що підтверджується Протоколом № 30 від 21.12.2011, було постановлено надати прокурору відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 жилою площею 68,520 кв.м. (загальною площею 118,70 кв.м.) на 10 поверсі, за умови здачі однокімнатної квартири АДРЕСА_1 жилою площею 20,00 кв.м. (загальною площею 32,30 кв.м.) на 3 поверсі, відповідно наказу Державного комітету України по житло-комунальному господарству № 24 від 01.06.1995 про порядок передачі громадянам житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, надати дозвіл на повторне заселення за вищевказаною адресою наступному працівнику прокуратури, а саме ОСОБА_1, яка перебуває на черзі для отримання житла у Голосіївській районній державній адміністрації м. Києва.

Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №17 від 16.01.2012 р. «Про затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету прокуратури міста Києва про надання житлової площі їх працівникам» було затверджено спільне рішення адміністрації та об'єднаного профспілкового кому органів прокуратури міста Києва про надання прокурору відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 трикімнатної квартиру АДРЕСА_2 жилою площею 68,520 кв.м. (загальною площею 118,70 кв.м.) на 10 поверсі, за умови здачі ним однокімнатної квартири АДРЕСА_1 жилою площею 20,00 кв.м. (загальною площею 32,30 кв.м.) на 3 поверсі, відповідно наказу Державного комітету України по житло-комунальному господарству № 24 від 01.06.1995 про порядок передачі громадянам житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, та було надано дозвіл на повторне заселення за вищевказаною адресою працівнику прокуратури ОСОБА_1, яка перебуває на черзі для отримання житла в Голосіївській районній державній адміністрації м. Києва.

Як вбачається з листа КП Київське міське бюро технічної інвентаризації від та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості №8293 від 29.02.2012, квартира АДРЕСА_1 була переведена до державного житлового фонду на підставі Розпорядження Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації №14 від 25.01.2012 , про що у книзі реєстрацій БТІ зроблено відповідний запис.

20 березня 2012 року на підставі розпорядження Голосіївської районної державної адміністрації №166 ОСОБА_7 разом з її малолітньою донькою було надано право на зайняття жилого приміщення площею 20 кв.м., яке складається з 1 (однієї) кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

30 березня 2012 року ОСОБА_7 видано ордер №018041 на зайняття вказаної жилої площі.

26 квітня 2012 року ОСОБА_7 та її малолітня дочка зареєструвались в квартирі АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що станом на день подання позову та на день розгляду справи у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживають та зареєстровані Відповідачі: ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Житлового Кодексу, відносини, які виникають у зв'язку з наймом житла, що перебуває у державній або комунальній власності, регулюються Житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, ордер видається громадянинові на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судом достовірно встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 була передана Відповідачами до державного житлового фонду до моменту отримання Позивачем ордеру на дану квартиру.

Правовою підставою користування спірною квартирою у Відповідачів було право приватної власності.

Оскільки після передачі спірної квартири до державного житлового фонду, жодних розпоряджень та рішень уповноважених органів щодо надання квартири АДРЕСА_1 у користування Відповідачам не приймалося, ордер на вказану квартиру Відповідачам не видавався, суд приходить до висновку що у Відповідачів відсутні правові підстави на користування нею.

Судом встановлено, що згода Позивача на проживання в квартирі відповідачів з моменту видачі їй ордера на спірну квартиру мала тимчасовий характер, плату за користування квартирою Позивач з Відповідачів не вимагала, а тому Відповідачів слід вважати тимчасовими жильцями.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (частина третя статті 98 ЖК України).

Тимчасові жильці, відповідно до частини першої статті 99 ЖК України, самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи Відповідачів про те, що після переведення квартири до державного житлового фонду (розприватизації) чинним залишається ордер виданий на їх ім'я у 2002 році, не ґрунтуються на законі та є безпідставними.

Також суд не може взяти до уваги посилання Відповідачів на те, що фактично обіцяна трикімнатна квартира їм не була надана, у зв'язку з чим порушена кримінальна справа стосовно посадових осіб будівельної компанії, а тому, начебто, Відповідачі не підлягають виселенню з однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з розпорядження Солом'янської райдержадміністрації м. Києва №17 від 10.01.2012 Відповідачу разом з сім'єю у складі чотирьох осіб надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 68,52 кв.м, зобов'язано житлове управління видати ордер.

Неотримання Відповідачами трикімнатної квартири в будинку по бульвару Кольцова не тягне виникнення права на користування спірною квартирою АДРЕСА_1 та не може, відповідно, обмежувати житлові права Позивача на користування цією квартирою. Порушені права Відповідачів щодо отримання трикімнатної квартири на принципах диспозитивності підлягає захисту у передбаченому законом порядку.

Заява зі сторони Відповідачів про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки порушення прав Позивача на користування житлом є триваючим.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог, стягненню в рівних долях з Відповідачів на користь Позивача, згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Керуючись статтями 58, 98, 99, 109, 116, 129 ЖК УРСР, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: