Головуючий у 1 інстанції Михальченко А.О.
Категорія 27 Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Канурної О.Д., Постолової В.Г.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 залишено без задоволення, - та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права і, зокрема на те, що відповідно до анкети заяви між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідач отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами починаючи з 23.01.2006 року, що вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку; щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду,що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; таким чином Банком було змінено кредитний ліміт, яким відповідач із задоволенням скористався та виконував свої обов'язки сумлінно до 28.02.2014 року, з цієї дати відповідач вийшов на постійне прострочення; виконання своїх обов'язків є безперечною згодою зі всіма умовами кредиту (кредитного ліміту, процентної ставки, тощо); сумніви з приводу законності підвищення кредитного ліміту та процентної ставки не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позовних вимог в цілому.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки заперечував проти доводі апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованим.

Від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір з оформленням картки «Універсальна», за умовами якого ПриватБанк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних на суму заборгованості за кредитом.

Відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.05.2005 року №С-89 введена спрощена форма укладення договору, яка складається з Умов надання банківських послуг і правил користування платіжною карткою та заяви.

Із заяви на отримання кредиту вбачається, що відповідачка згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку та згодна з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Судом також встановлено, що позивачем не надані Тарифи банку, з якими, за його твердженням погодилася відповідачка, підписуючи заяву позичальника та не доведено, що відповідачка була обізнана з Тарифами та підписуючи заяву була згодна з ними і розуміла їх розмір.

Суд послався також на те, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача і суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Крім того, у заві позичальника від 01.12.2005 року домовленості сторін щодо збільшення розміру кредитного ліміту немає, як немає домовленості і щодо збільшення розміру пені. У зв'язку з цим доводи представника відповідача про безпідставне та одностороннє збільшення банком кредитного ліміту, а також пені не можна визнати необґрунтованими та такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 23.01.2006 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачки, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 01.12.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона ознайомлена і згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами та виражає свою згоду, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на пункти Умов і Правил надання банківських послуг, ксерокопія яких додана до позовної заяви, а також на Тарифи Банку.

Так, щодо зміни кредитного ліміту банк посилався на п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою.

Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Разом з тим, додані до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки, а позивачем не доведено, як правильно зазначив суд першої інстанції, що саме з цими Умовами і Правилами та Тарифами була ознайомлена відповідачка, підписуючи заяву позичальника, з огляду на заперечення відповідачки про узгодження всіх умов забезпечення виконання зобов'язання, а також на те, що в матеріалах справи на а.с.133-136 містяться додаткові пояснення представника позивача, в яких він посилається на п.п. 5.5.1-5.5.2 Умов договору, але такі пункти в Умовах і правилах, доданих до позовної заяви, відсутні та з урахуванням того, що позивачем взагалі не додані до матеріалів справи Тарифи банка, на які посилається позивач, надавши розрахунок заборгованості.

Так, в розрахунку заборгованості первісно зазначена процентна ставка (поточна заборгованість) 36,00% і процентна ставка (прострочена заборгованість) 72,00%; з 26.02.2013 року процентні ставки як поточної заборгованості так і простроченої встановлені в розмірі 30,00%, з 01.09.2014 року - 34,80%, з 01.04.2015 року - 43,20% і відповідно із зазначених ставок розрахована заборгованість за відсотками за користування кредитом, що суперечить відсотковій ставці, визначеній у заяві позичальника від 23.01.2006 року, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», виходячи з наступного.

Зазначеним Законом, який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 10561, частиною другою якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (наведена редакція статті була чинною до 16 жовтня 2011 року).

Отже, якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності зазначеним законом.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності з 16.10.2011 року, стаття 10561 викладена в новій редакції.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 зазначеної статті розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемним.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. При цьому кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено дотримання зазначених норм матеріального права з огляду на те, що відповідачка заперечувала погодження з позивачем встановлення змінюваної процентної ставки; заява позичальника, підписана відповідачкою,також не містить положення про застосування самостійно банком змінюваної процентної ставки.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, з 26.03.2013 року банком була збільшена кредитна лінія до 5897.60 грн. і з цієї суми позивачем нараховувались відсотки за користування кредитом, що суперечить умовам, викладеним в заяві позичальника, в якій кредитний ліміт встановлений в сумі 5000 грн. і домовленості про його збільшення не містять.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що Умови і правила надання банківських послуг разом з Тарифами банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 23 січня 2006 року, тому висновок суду про необгрунтованість позовних вимог банку є правильним.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів, в тому числі на запит апеляційного суду про надіслання на адресу суду Умов і правил надання банківських послуг, які були дійсні на момент укладення кредитного договору з ОСОБА_1 та змісту Тарифів банку, з якими була ознайомлена ОСОБА_1, наказу про збільшення процентної ставки та документу про ознайомлення ОСОБА_1 з таким наказом, а також розрахунку заборгованості за відсотками по кредиту, виходячи із 36% річних, не надано. Не обгрунтована доводами апеляційної скарги та поясненнями представника позивача у зв'язка з неявкою у судові засідання апеляційного суду також сума заборгованості за кредитом в розмірі 6036,83 грн. з урахуванням суми погашення за наданим кредитом в розмірі 40445,10 грн. (графа 15 розрахунку).

Отже доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: