Справа № 361/3537/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/161/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 38 25.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, зміну черговості у одержанні права на спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з березня 2005 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 дня смерті ОСОБА_5, вони проживали однією сім'єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу, вказаний факт встановлено судовим рішенням. Вважає, що все вказане майно є спільним сумісним, тому спадщина відкрилась на належну чоловікові половину - 1/2 частину вказаного майна, що ввійшло до спадкової маси. Вважає вона постійно і тривалий час, з 2005 року, спільно проживала з спадкодавцем однією сім'єю, вела з ним спільне господарство, разом з ним працювала і мала спільний бюджет, разом відремонтували та добудували будинок, мали намір зареєструвати шлюб, але через швидкоплинну смерть не встигли, тому є всі підстави для зміни черговості і має право на спадкування майна, належного її чоловікові.

Просила, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/2 частку у спільному майні, належну спадкодавцю, а саме на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування даного будинку площею 0,1500га за адресою - АДРЕСА_1, 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1715га в смт. В.Димерка Броварського району, 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 210430-20, 2008 року випуску, держномерний знак НОМЕР_1, 1/2 частину причепу легкового ПГМФ 2006року випуску, держномерний знак НОМЕР_2; змінити черговість одержання нею права на спадкування після смерті ОСОБА_5 відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України з четвертої черги за законом на першу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що майно яке було придбане ОСОБА_5 та ОСОБА_2 під час іхного спільного проживання однією сім'єю, є спільною сумісною власнітю подружжя. Зазначає, що вона продала майно, що належало їй на праві власності та всі кошти витратила на ремонт та добудову спірного майна.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 09 жовтня 2014 року (а.с.7).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2014р. встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 27 березня 2005року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 31 жовтня 2009 року ОСОБА_2 зареєстрована та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1.

До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_5 звернулись позивачка ОСОБА_2 та його сини ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1264 ЦК України позивачка проживала з спадкодавцем понад 5 років однією сім'єю, як чоловік і жінка, що встановлено рішенням суду та є спадкоємцем четвертої черги.

Згідно договору купівлі-продажу від 17.10.2003р. ОСОБА_5 належить домоволодіння АДРЕСА_1, з відповідними будівлями та спорудами.

Згідно державного акту від 02 брезня 2010р. серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1715га в смт. В.Димерка Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 17).

Згідно державного акту від 02 березня 2010 р. серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1500га за адресою АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 належав автомобіль марки ВАЗ 210430-20, 2008 року випуску, держномерний знак НОМЕР_1, дата реєстрації 3.07.2009р.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 належав причіп легковий ПГМФ 8302, 2006 року випуску, держномерний знак НОМЕР_2, дата реєстрації 6.07.2006р.

Вирішуючи вказаний спір та відмоляючи в задоволені позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем на день його смерті, але проживала з спадкодавцем понад 5 років однією сім'єю, як чоловік і жінка і є спадкоємцем четвертої ерги згідно ст. 1264 ЦК України, а обов'язкові умови , передбачені у ч.2 ст.1259 ЦК як єдина законна підстава для зміни черговості та для надання позивачці права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги - відсутні.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів.

Згідно ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК.

Згідно ст. 1261 ЦК - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1262 ЦК - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1263 ЦК - у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно ст. 1264 ЦК - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.2 ст.1258 ЦК кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст. 1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст. 1267 ЦК частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно ст.1268 ЦК спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за життя заповіт не склав, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК - сини спадкодавця, які є відповідачами по справі - є спадкоємцями першої черги.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України позивачка проживала з спадкодавцем понад 5 років однією сім'єю, як чоловік і жінка, що встановлено рішенням суду та є спадкоємцем четвертої черги.

За правилами щодо черговості у спадкуванні, встановленими статтею 1258 ЦК, позивачка не набула права на спадкування (при наявності спадкоємців першої черги, які реалізували свої спадкові права у відповідності до ст. 1261, 1259, 1270 ЦК).

Правових підстав для зміни черговості спадкоємства ОСОБА_2, передбачених ст. 1259 ЦК України судом не встановлено. Позивач не надав жодного доказу тим обставинам, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_5, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Сам факт спільного і тривалого проживання одною сім'єю не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст.1259 ЦК України.

Посилання апелянта, що вказане майно, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5 - є майном набутим за час спільного проживання та належить їм на праві спільної сумісної власності - не заслуговують на увагу, оскільки такі позовні вимоги не заявлялись і не були предметом розгляду судом першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою права власності на будь-яке з зазначеного нею у позові майно або на частку у ньому - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: