Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/9870/14 Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
№ провадження 22-ц/778/1335/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26" квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ПАТ «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу у розмірі 16800 грн., мотивуючи вимоги тим, що 07 жовтня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Лояльний on-line», за яким банк прийняв від нього грошові кошти у розмірі 21 000 грн. на строковий депозитний рахунок, строком до 06.11.2014 року, зі сплатою 21,5% річних.

Після закінчення строку вкладу 04.12.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу, проте свої зобов»язання в повному обсязі банк не виконав.

В період з 06.12.2014 року по 25.12.2014 року він отримав через банкомат іншого банку та з каси ПАТ «Дельта Банк» кошти в розмірі 4 200 грн., а тому просив стягнути залишок вкладу у розмірі 16800 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 суму депозиту за договором банківського вкладу «Лояльний on-line» № 8942 від 07.10.2014 року у розмірі 16 800 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Комунарського районного сулу м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року частково задоволено касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирової В.В., ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст. 1058, ч.1 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно до вимог ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд виходив з того, що відповідач за договором банківського вкладу «Лояльний on-line» від 07.10.2014 року № 8942 одержав від позивача 21000 грн. на строк до 06 листопада 2014 року зі сплатою 21,5% річних., однак на порушення умов договору в обумовлений строк у повному обсязі їх не повернув. Оскільки ж на час запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» рішенням виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02.03.2015 року строк дії договору банківського вкладу закінчився, то вимоги позивача про повернення залишку вкладу є обґрунтованими.

Проте повністю погодитися таким з висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повній мірі визначивши характер спірних правовідносин та правову норму, що підлягає застосуванню, не перевірив, чи підлягають задоволенню позовні вимоги у спосіб, визначений позивачем, з урахуванням фактичних обставин справи та положень Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвалене по справі рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 жовтня 2014 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Лояльний on-line» № 8942 на суму 21000 грн., на строк до 06 листопада 2014 року зі сплатою 21,5% річних.

Згідно п.1.10 договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритого на ім"я ОСОБА_2 в установі банку.

Після закінчення строку дії депозитного договору від 07.10.2014 року вклад за цим договором був перераховний на поточний рахунок позивача, що підтверджується виписками по картковому рахунку(а.с.72).

За період з 06 грудня 2014 року по 25 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримав через банкомат іншого банку та з каси ПАТ «Дельта Банк» в рахунок виплати вкладу 4200 грн., залишок суми становить 16800 грн.

Таким чином, після повернення коштів на поточний рахунок між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунку, які врегульовані ст.ст. 1066-1076 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Стягуючи з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 залишок вкладу у сумі 16800 грн., суд не врахував положення ст. 1074 ЦК України, відповідно до яких обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги, що в запереченнях на позов ПАТ „ Дельта Банк" посилалося на те, що постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ „Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02.03.2015 року „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „Дельта Банк", з 03 березня 2015 року у вказаному банку запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року, а рішенням виконавчої дирекції Фонду № 71 від 08.04.2015 року до названого рішення були внесені зміни, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців, з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року. В подальшому повноваження тимчасової адміністрації продовжені до 02.10.2015 року.

Належної оцінки тому, що на час ухвалення рішення про стягнення гривневого вкладу у ПАТ „Дельта Банк" була запроваджена тимчасова адміністрація, а отже діяв інший порядок задоволення вимог вкладників, що регулюється Законом України від 22.02.2012 року„Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд не надав.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п.6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" визначено, що кредитор банку -юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов2язань.

Згідно зі ст. 26 Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ст. 28 названого Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону.

Отже судом не враховано, що у спорах, пов"язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов"язань перед його кредиторами, норми Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.5, п.1 ч.6 ст. 36 Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, крім зобов"язань банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Таким чином, оскільки розгляд справи проведено з порушенням наведених вимог закону і на час ухвалення рішення у визначеному в якості відповідача ПАТ „Дельта Банк" було розпочато процедуру ліквідації, підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 у обраний ним спосіб суд не мав, а тому ухвалене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: