печерський районний суд міста києва
Справа № 2-4727/11
У Х В А Л А

24 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Іваненку С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю, визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень та доповнень, зазначав, що з 12 вересня 1995 року перебував у шлюбі з ОСОБА_7, а рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2011 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У шлюбі подружжям за рахунок спільних коштів було придбано: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль Тоуота Land Cruiser та автомобіль Chevrolet Blazer. Під час шлюбу ОСОБА_9 03 квітня 1998 року відчужив за 36 000 грн. належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 та за отримані від продажу особисті кошти 14 квітня 1998 року придбав за 18 000 грн. квартиру АДРЕСА_3. 16 листопада 2011 року ОСОБА_7 відчужила без згоди позивача ОСОБА_10 автомобіль Toyота Land Cruiser, а 16 травня 2012 року останній продав цей автомобіль ОСОБА_1

Враховуючи викладене, ОСОБА_9 просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Тоуота Land Cruiser, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, та застосувати наслідки недійсності правочину; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Тоуота Land Cruiser, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1, та застосувати наслідки недійсності правочину; витребувати у ОСОБА_1 і повернути у спільну власність позивача та відповідача спірний автомобіль; поділити спільно нажите майно подружжя між сторонами, виділивши та визнавши право власності за кожним з них на: 1/2 квартири АДРЕСА_1, 1/2 автомобіля Тоуота Land Cruiser, 1/2 автомобіля Chevrolet Blazer; визнати квартиру АДРЕСА_4 особистою приватною власністю ОСОБА_9; зобов'язати ОСОБА_1 повернути автомобіль Тоуота Land Cruiser у власність позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер, до участі в справі судом були залучені правонаступники позивача - спадкоємці за законом першої черги: мати - ОСОБА_2, діти: ОСОБА_11 та ОСОБА_5

У зв'язку з розглядом справи за вказаним вище позовом, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2012 року за клопотанням представника ОСОБА_9 були вжиті заходи забезпечення позову - накладено арешт на автомобіль марки «Toyota» модель «Land Cruizer», 2006 року, кузов № НОМЕР_1, який виступав предметом спору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5 право власності за кожним по 1/6 частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5 право власності за кожним по 1/6 частини автомобіля марки Chevrolet Blazer. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Chevrolet Blazer. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю і в частині поділу спільного майна подружжя - автомобіля Тоуота Land Cruiser скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог частково. Визнано за правонаступниками ОСОБА_9 - спадкоємцями за законом першої черги право власності на 1/3 частину за кожним на квартиру АДРЕСА_3, а саме за ОСОБА_11 - на 1/3 частину, за ОСОБА_5 - на 1/3 частину, за ОСОБА_2 - на 1/3 частину зазначеної квартири. У порядку поділу майна подружжя стягнуто грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Тоуота Land Cruiser з ОСОБА_7 на користь правонаступників ОСОБА_9 - спадкоємців за законом першої черги: на користь ОСОБА_11 - 24 863 грн., на користь ОСОБА_5 - 24 863 грн., на користь ОСОБА_2 - 24 863 грн. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

06 липня 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 23 липня 2012 року у вигляді накладення арешту на належний йому автомобіль марки «Toyota» модель «Land Cruizer», 2006 року, кузов № НОМЕР_1, який виступав предметом спору. В обґрунтування заяви заявник послався на те, що на момент звернення до суду з вказаною заявою, спір по суті вирішено з ухваленням остаточного рішення, в тому числі судоми апеляційної та касаційної інстанції, однак наявність арешту перешкоджає заявнику реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження належним йому автомобілем.

Учасники процесу у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Оскільки неявка будь-якого із учасників процесу не є перешкодою для вирішення даного питання, суд вважає можливим розглядати заяву про скасування заходів забезпечення позову за даною явкою учасників.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються у разі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, оскільки позов з метою забезпечення якого судом були вжиті заходи по суті вирішений, рішення суду набрало законної сили і обставини, які були підставою для накладення арешту на автомобіль заявника відпали, заява про скасування цих заходів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 154 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю, визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «Toyota» модель «Land Cruizer», 2006 року, кузов № НОМЕР_1, які вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2012 року у справі № 2-4727/11 ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю, визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя