Справа № 359/7923/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/1577/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 46 25.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

у серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району №120 від 25 травня 2000 року йому було надано у користування земельну ділянку площею 0,360 га, з яких 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,11 га для ведення особистого підсобного господарства.

25 травня 2012 року позивач отримав державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0250 га та з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,11 га, що розташовуються по АДРЕСА_1.

За усною домовленістю ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,2 га було тимчасово передано у користування ОСОБА_2, яку остання не бажає звільнити та порушує його права як власника земельної ділянки вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею, тому позивач просив суд зобов'язати відповідача повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0157 га за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати не чинити перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року позовОСОБА_3задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 самовільно зайняту земельну ділянку розміром 0,0157 га за адресою: АДРЕСА_1та зобов'язаноОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні зазначеною земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що аналогічний спір за участі тих самих осіб, з тих самих підстав вже розглядався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як власник земельних ділянок, що розташовуються в АДРЕСА_1, має право вимагати від ОСОБА_2 усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 0,0157 га. Відповідач дані обставини справи не спростовані доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 0,3600 га, з яких земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовуються в АДРЕСА_1, що підтверджується копіями державних актів серіїї НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4.

Згідно акту про самовільно зайняту земельну ділянку від 21 серпня 2015 року, складеного ОСОБА_4, який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землеврядника №011389, та працює в ПП «Екватор-3000» та директора цієї філії ОСОБА_5, гр. ОСОБА_3 на момент складання даного акту користується земельними ділянками загальною площею 0,3443 га, оскільки з них 0,0157 га самовільно займає гр. ОСОБА_2 (а.с. 17), що видно на зведеному плані земельних ділянок ОСОБА_3 (а.с. 18).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов заявлений правомірно, оскільки позивач, як власник земельних ділянок, що розташовуються в АДРЕСА_1, має право вимагати від ОСОБА_2 усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 0,0157 га.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна частина земельної ділянки відповідачці надавалась керівництвом інституту, яке мало у користуванні земельні ділянки, надані їм у свій час до введення у дію ЗК Української РСР, що підтверджується протоколом №5 від 05 квітня 1982 року «Совместного заседания профсоюзов комитета и администрации Украинского научно-иследовательского института разведения и искуственного осеменения крупного рогатого скота», спростовуються державними актами серіїї НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 від 25 травня 2012 року (а.с. 12-15), загальною площею 0,3600 га, до складу яких входить і частина спірної земельної ділянки площею 0,0157 га, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що аналогічний спір за участі тих самих осіб, з тих самих підстав вже розглядався і суд першої інстанції повинен був закрити провадження є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 205 ЦК України закриття провадження у справі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів, а нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом, а в справі наведеній відповідачем та в зазначеній справі різні підстави позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: