Справа №639/2135/15-ц
№2/639/1296/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради про виплату компенсації та стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 компенсації за догляд з 26.11.2014 року та на його користь матеріальну шкоду та моральну шкоду в сумі 2000 грн..

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом першої групи по зору, тому йому необхідний догляд. Позивач зазначив, що сам вмовив свого сина ОСОБА_2 здійснювати за ним догляд. З 26.11.2014 року ОСОБА_2 здійснював догляд за ним. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо сплати його сину ОСОБА_3 компенсації за здійснення за ним догляду, однак вказані звернення залишені відповідачем без реагування.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання телефонограмми, оскільки є інвалідом першої групи по зору , у звязку з чим позбавлений можливості прочитати повістку про виклик до суду та будь-який інший печатний текст, а тому просив суд повідомляти його про розгляд справи в телефонному режимі, що не суперечить вимогам ч. 6 ст. 74, ст.75 ЦПК України.

Позивач просив розглядати справу за його відсутністю або в режимі Онлайн.

Цивільно-процесуальним кодексом України передбачено розгляд справи у режимі відео конференції , однак технічна можливості розглядати справу за місцем проживання фізичної особи /сторони у справі /, у режимі відео конференції, у суду відсутня.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, просила розглядати справу за її відсутність , надала письмові заперечення, в яких посилалася на те, що позивач не є належним позивачем та не може бути субєктом спірних матеріальних правовідносин. До управління звертався ОСОБА_2 із заявою про компенсаційну виплату особі , яка надає соціальні послуги. В призначені такої компенсації йому було відмовлено, так як відповідно п. 4 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальній послуги, затвердженого постаново. Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року №558, компенсація не призначається. Фізичним особам , які надають соціальні послуги громадянам, яким призначено надбавку або державну соціальну допомогу на догляд відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 15.91.2015 року №208/17 , ОСОБА_1 з 21.02.2012 року довічно призначено саме таку надбавку на догляд згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. З ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно ч.1 с.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1, останній просить суд стягнути на користь третьої особи ,сина ОСОБА_2 компенсацію по догляду за ним з 26 листопада 2014 року.

Чинним законодавством не передбачено звернення фізичної особи /окрім в інтересам недієздатної, неповнолітньої особи/, у даному випадку позивача у справі з позовними вимогами на користь іншої особи.

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 до органу праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова від 21.11.2014 року /а.с.65/, останній є повнолітнім /ІНФОРМАЦІЯ_1/, а тому вправі сам звертатися до суду за захистом своїх прав.

Заявою від 21.11.2014 року підтверджується, що ОСОБА_2 використовував своє право на отримання компенсації ,як особі, яка надає соціальні послуги. У задоволені такої заяви ОСОБА_2 було відмовлено, що не перешкоджало йому звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Так, позивач у справі звернувся до суду з позовом про захист прав свого сина ОСОБА_2, не маючи на то належні повноваження.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи по зору довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 85).

Як вбачається з довідки від 25.01.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Жовтневому районі та одержує пенсію з 21.02.2012 року довічно призначено надбавку на догляд згідно Закону Україну «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 67)

Відповідно до заяви від 21.11.2014 року на адресу начальника УТСЗСН Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради ОСОБА_1 потребує надання соціальних послуг та не заперечував, щоб за ним здійснював постійний догляд ОСОБА_2 (а.с. 67)

21.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг. (а.с. 65)

Відповідно до копії розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради ОСОБА_2 відмовлено у призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до ПКМУ №558 п.4 (а.с. 66)

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів "Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» № 558 від 29.04.2004 року, компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам, яким призначено надбавку на догляд або державну соціальну допомогу на догляд відповідно до Законів України «про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, оскільки, ОСОБА_1 отримує пенсію з 21.02.2012 року довічно призначено надбавку на догляд, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки діями відповідача , позивачу не нанесено матеріальної та моральної шкоди. Дії відповідача по відмові у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до ПКМУ №558 п.4, відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,2, 10, 11, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 215-216 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова