Справа № 127/964/16-ц
Провадження № 2/127/1677/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2016року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що 05.11.1995 року у Лука - Барській сільській раді Барського району вінницької області сторони зареєстрували шлюб. Від сумісного проживання є двоє спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., які є інвалідами з дитинства та проживають разом із позивачем. Спільне життя не склалось, і в грудні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виповнилось 18років, однак він навчається на 2 курсі на державній денній формі навчання у ДНЗ «Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С.» за професією «Кухар, Кондитер». Стипендія ОСОБА_3, яку він отримав за останні 6 місяців з урахуванням індексації становить 2637,00грн., тобто в середньому 439,50грн. на місяць Така стипендія в кілька раз менша за прожитковий мінімуму і не забезпечує навіть мінімальних життєвих потреб. ОСОБА_7 не працює, жодного іншого самостійного доходу у нього немає, тому він практично позбавлений самостійних коштів на існування (лікування, їжу, одяг, оплату житла за місцем навчання та комунальних послуг, тощо), а також на навчання (відвідування додаткових занять, придбання підручників, учбових засобів, утримання необхідної для навчання коп'ютерної техніки, транспортні витрати, тощо). Таким чином, ОСОБА_3 знаходиться в скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. Позивач повністю утримує сина, надає йому посильну матеріальну допомогу, але сама не в змозі оплачувати його потреби в навчанні належним чином та утримувати сина та меншу неповнолітню дитину. Батько ОСОБА_7 не бажає добровільно продовжувати надавати синові матеріальну допомогу в період його навчання, хоча є працездатним, має постійну роботу і стабільно отримує достатнього рівня доход. Житлом забезпечений, інших утриманців крім ОСОБА_3 та неповнолітньої доньки немає. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років.

На підставі ухвали суду від 12.02.2016 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав заперечував щодо його задоволення.

Третя особа в судовому засіданні позов не визнав заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки ДНЗ «Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С.» №1291 від 21.12.2015 року ОСОБА_3 навчається в навчальному закладі за професією «Кухар. Кондитер» з 30.09.2014 року по 30.06.2016 року (а.с.9).

Згідно довідки ДНЗ «Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С.» №718 від 22.12.2015 року ОСОБА_3 отримав стипендію за період з червня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 2637,00грн.(а.с.10).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу вказаних норм права слідує, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язав утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» міститься роз'яснення про те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі пред'явлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 навчається на заочній формі навчання в Полтавському інституті економіки і права університету «Україна» за спеціальністю «Соціальна робота», вартість навчання 8500грн., за навчання оплачує спілка глухих, оскільки ОСОБА_3 є інвалідом дитинства по слуху (а.с.11, 23).

Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що грає в збірній команді в футбольному клубі для глухих та отримує заробітну плату приблизно в розмірі 2100грн. в місяць.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 навчається в Полтавському інституті економіки і права університету «Україна», однак згідно пояснень самого ОСОБА_3 він не потребує матеріальної допомоги, оскільки за навчання оплачує спілка глухих, а він отримує стипендію і заробітну плату, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст. 88 ЦПК України, а тому у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 гривень вважає, що слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 199, 200, 201 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: