Номер провадження: 22-ц/785/1759/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

ОСОБА_2

суддів Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» про захист прав споживачівза апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом, у якому просить зобовязати відповідача визначити за особовим рахунком 0300/513847 споживача ОСОБА_3 період користування енергією без приладу обліку з дозволу енергопостачальника з 01 лютого 2014 року по 07 травня 2014 року з нарахуванням 699 кВт/год, за тарифом 0,2154 грн/кВт/г, на суму 150,56 грн. та визначити переплату за особовим рахунком 0300/513847 в розмірі 95,70 грн. При цьому позивачка посилається на те, що вона є споживачем послуг ВАТ «ЕК Одесаобленерго», які надаються за адресою: АДРЕСА_1. В звязку з поломкою приладу обліку 27 березня 2014 року нею було подано заявку до Південного РЕМ, яка була виконана лише 07 травня 2014 року, а саме здійснено зміну лічильника на новий. Період для розрахунку величини середньомісячного споживання електроенергії без приладу обліку з дозволу енергопостачальника, ПАТ «Одесаобленерго» визначило з 25 листопада 2013 року по 07 травня 2014 року в сумі 246,26 гривень, однак позивачка вважає, що період для розрахунку величини середньомісячного споживання електроенергії без приладу обліку з дозволу енергопостачальника повинно визначатись з 01 лютого 2014 року по 07 травня 2014 року в сумі 150,56 гривень, а різниця в сумі, яка була сплачена ОСОБА_3 в розмірі 95,70 гривень, повинно визначити як переплату, яку визначити за особовим рахунком 0300/513847. Також позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2700 гривень.

У судовому засіданні:

- представник позивача до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати у його відсутності;

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» про захист прав споживачів - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи вищевказане рішення, суд першої інстанції правильно, на підстав ст. 714 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (Правила), виходив з наступного.

ОСОБА_3 є с споживачем послуг ВАТ «ЕК Одесаобленерго», які надаються за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується особовим рахунком №513847 відкритого на імя ОСОБА_3 та договором про користування електричною енергією №513847 від 01.08.2012 року.

Споживач електроенергії зобовязаний узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією і несе відповідальність за порушення його умов та Правил (у тому числі, при споживанні електричної енергії без врахування приладом обліку), згідно до законодавства України.

Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

При цьому, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць.

Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. На підставі якого ПАТ «Одесаобленерго» проводилось щомісячне зняття у позивача показників приладу обліку.

У разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі споживач зобов'язаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника.

Сторонами визнано, що прилад обліку NР-06 ТО №00023796 не працював і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Однак, в порушення п. 14 Правил, ОСОБА_3, зазначивши що прилад обліку не працював з 01 лютого 2014 року, звернулась з заявою на адресу ПАТ «Одесаобленерго» про заміну приладу обліку, лише 27 березня 2014 року та зобовязувалась оплатити спожиту електроенергію за період несправності приладу обліку електроенергії по середньому фактичному споживанню.

07 травня 2014 року працівниками Південного РЕМ за адресою споживача - ОСОБА_3, було проведено заміну приладу обліку № 00023796 тип NP06TD на електролічильник тип НІК2102. Встановлений електролічильник з показниками 000001.

Відповідно до п. 33 Правил, у разі користування електричною енергією без приладу обліку з дозволу енергопостачальника розрахунки із споживачем здійснюються відповідно до середньомісячного споживання.

Величинасередньомісячного споживання електроенергії визначається за попередні 12 місяців, або за фактичний період споживання, якщо він менший 12 місяців.

У травні 2014 року ПАТ «Одесаобленерго» було зроблено нарахування по середньодобовому споживанню за використану електроенергію по приладу обліку за період з 25 листопада 2013 року по 23 травня 2014 року. Донарахування склало суму в розмірі 284,89 гривень та з урахуванням оплат споживача виставлено рахунок на суму 174,89 гривень.

Судом вірно встановлено, що в подальшому ПАТ «Одесаобленерго» було зроблено перерахунок нарахованої суми та зменшено період, а саме: з дати останнього планового обходу контролером та фіксації роботи приладу обліку №00023796 - 23 грудня 2013 року (показники приладу обліку 42123 кВт/г ) по дату заміни приладу обліку 07 травня 2014 року.

Відповідно до наданого ПАТ «Одесаобленерго» розрахунку, нарахування позивачу було проведено за 135 днів по середньодобовому споживанню - 7,65 кВт/г, що складає: 135 днів х 7,65 кВт/г = 1033 кВт/г; 1033 кВт/г х 0,2154 = 222,51 грн.

Відповідно до п. 30 Правил, якщо доступ до приладу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку споживача.

Судом першої інстанції обгрунтовано не прийняті до уваги доводи позивача про те, що період користування енергією без приладу обліку з дозволу енергопостачальника має бути з 01 лютого 2014 року по 07 травня 2014 року, оскільки як вбачається з контрольних обходів з особового рахунку показники приладу обліку 42301 кВт/г відповідачем зафіксовано не було, нарахування за спожиту електроенергію за період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2014 року у розмірі 178 кВт/г на суму 38,84 грн., було проведено виходячи з середньодобового споживання споживача за січень 2013 року і відповідно до рахунку на оплату за електроенергію від 20 лютого 2014 року нарахування по вказаним в рахунку показникам приладу обліку не проводилась, сума до сплати за електроенергію вказано «0.00».

На підставі вищевикладеного, районний суд дійшов до правомірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необгрунтованими, не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» про захист прав споживачів- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_2

ОСОБА_4