У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до навчального закладу об'єднання громадян «Чортківський спортивно-технічний клуб» Товариства сприяння обороні України про стягнення середнього заробітку за час перебування у щорічних відпустках,

в с т а н о в и в :

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до навчального закладу об'єднання громадян «Чортківський спортивно-технічний клуб» Товариства сприяння обороні України про стягнення середнього заробітку за час перебування у щорічних відпустках. Позов обґрунтовано тим, що з 13 березня 1968 року по 20 жовтня 1971 року працював в Чортківському РК Товариства сприяння обороні України (ДТСААФ на день звільнення і по даний час відповідачем, який є правонаступником Чортківського РК Товариства сприяння обороні України (ДТСААФ), йому не виплачено середнього заробітку за час перебування у щорічних відпустках за листопад 1968 року, жовтень 1969 року, грудень 1970 року, лютий 1971 року, у зв'язку з чим просив стягнути заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року відмовлено в задоволені позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2016 року № 299/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, у результаті чого 06 жовтня 2016 року зазначену скаргу передано судді-доповідачу ОСОБА_1

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно вимог ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КзПП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст.117 Кодексу Законів про працю України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судами встановлено, що з 13 березня 1968 року по 20 жовтня 1971 року ОСОБА_2 працював в Чортківському РК Товариства сприяння обороні України (ДТСААФ). Згідно наказу №30 від 03 червня 1969 року позивачу надавалась чергова профспілкова відпустка за 1968 рік тривалістю 24 робочих дні з 03 червня 1969 року по 30 червня 1969 року. Наказом №18 від 04 квітня 1971 року позивачу надавалась чергова профспілкова відпустка за 1970 рік тривалістю 18 робочих днів з 05 квітня 1971 року по 24 квітня 1971 року. Наказом №21 від 25 квітня 1971 року позивачу надавалась відпустку тривалістю 40 календарних днів з збереженням заробітної плати з 26 квітня 1971 року по 04 червня 1971 року в зв'язку з виїздом на сесію.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю, оскільки вважав, що довідка видана відповідачем 16 лютого 2015 року не може бути належним підтвердженням існування заборгованості, оскільки її зміст суперечить іншим доказам, дослідженим судом, а саме: співставлення змісту наказів про відпустки та довідки вказує на те, що позивачу надавались відпустки в інші місяці, ніж в ті, які зазначені у довідці та навпроти яких проставлені прочерки. Факт проведення повного розрахунку з відповідачем підтверджено також оглянутою в судовому засіданні книгою особового рахунку, що сторонами не заперечувалось, із якої вбачалось, що ОСОБА_2 у роки праці отримував заробітну плату, відпускні та розрахункові.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Навчального закладу об'єднання громадян «Чортківський споортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України» про стягнення середнього заробітку за час перебування у щорічних відпустках, за касаційною скаргою на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак