Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1516/16-ц 2/382/742/16
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача; ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 25 липня 2011 року померла ОСОБА_5, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 224313, виданим 29 липня 2011 року Виконавчим комітетом Сулимівської сільської ради Яготинського району київської області.До складу спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5, померлої 25 липня 2011 року ввійшла 1/5 частина житлового будинку№ 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцем, що має право прийняти спадщину, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5, померлої 25 липня 2011 року є вона- мати спадкодавця ОСОБА_1.

На момент відкриття спадщини, вона проживала разом зі спадкодавцем, а тому вважає, що вона прийняла спадщину після смерті дочки в силу ст.. 1268 ЦК України, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, на час смерті останньої.

Під час перевірки правовстановлюючих документів на спадкове майно, на підставі яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину за законом було встановлено відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, а також різниця у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть, де її прізвище зазначене як «Бочарова», та свідоцтві про право власності на майно, де прізвище спадкодавця вказане як «Бочерова». Окрім цього у свідоцтві про право на спадкове майно що посвідчує право власності спадкоємця на частку у нерухомому майні не зазначено розміру часток.

15 березня 2015 року, помер ОСОБА_6, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 331651, виданим 18 березня 2015 року Виконавчим комітетом Сулимівської сільської ради Яготинського району Київській області.

До складу спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6, померлого15 березня 2015 року, ввійшла 1/5 частина житлового будинку № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцем, що має право прийняти спадщину, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6, померлого15 березня 2015 року є вона- дружина спадкодавця ОСОБА_1..

У встановлений законом шестимісячний строк, вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Під час перевірки правовстановлюючих документів на спадкове майно, на підставі яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину за законом було встановлено відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок. Окрім цього у свідоцтві про право на спадкове майно що посвідчує право власності спадкоємця на частку у нерухомому майні не зазначено розміру часток.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавців оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно вона їх не виявила, та прийшла до висновку про їх остаточну втрату. Окрім цього, в зв»язку з різницею у написання прізвища доньки у свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть відмінним від написання прізвища у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, що ввійшло до складу спадщини, підлягає встановлення факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем. Також підлягає встановлення факт розміру часток спадкодавців у майні, що ввійшло до складу спадщини.

Щодо встановлення родинних відносин між ОСОБА_5, померлою 25 липня 2011 року та нею, позовні вимоги, обґрунтовані таким.

Як убачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_5, у графі мати зазначена ОСОБА_7, вона- позивач, прізвище якої також вказано неправильно у порівнянні з написанням прізвища, що вказане на даний час у її паспорті «Бочерова». Батьком ОСОБА_5 зазначений «Бочаров» ОСОБА_8, прізвище якого також відрізняється від написання його прізвища у свідоцтві про смерть, де його прізвище зазначене як «Бочеров». В той самий час у свідоцтві про одруження позивача її прізвище зазначене як «Бочерова» а прізвище її чоловіка, відповідно, як «Бочеров», що відповідає написанню їх прізвищ у паспорті, свідоцтві про смерть, та свідоцтві про право власності на відміну від прізвища їх доньки - ОСОБА_9.

Тому, на підставі викладеного вище вона приходить до наступних висновків. У свідоцтві про смерть ОСОБА_5 її прізвище було встановлено на підставі відомостей, що зазначені у її свідоцтві про народження. Під час внесення вказаних відомостей у свідоцтво про народження, особою, що здійснювала його заповнення, була допущена орфографічна помилка у написанні прізвища дитини у одну літеру, що є наслідком довільного перекладу її прізвища з російської, якою було складено паспорти її батьків та інші документи за часів СРСР та після його розпаду, на українську мову, що пояснюється тим, що з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою існувало довільне трактування прізвищ та здійснювався їх переклад з російської на українську мову довільно та на власний розсуд.

Тому вона вважає, що факт родинних відносин між нею та її донькою ОСОБА_5, померлою 25 липня 2011 року, є доведеним.

Окрім вказаного вище підлягає встановленню факт належності спадкодавцям нерухомого майна у визначених частках.

Згідно з п. 5.10 Глави І Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого у Мінюсті України 22.02.2012 за № 282/20595, ? правила посвідчення правочинів щодо майна, яке перебуває у спільній часткові власності передбачають вказання у їх тексті розміру часток у арифметичному (у простих дробах) виразі.

Свідоцтво про право власності на житло від 22.12.2000 р., що посвідчує право власності спадкодавців на житловий будинок № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області вказує на осіб, які є власниками житлового будинку але не містить відомостей про розмір їх часток у праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, ? майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України, ? спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Отже, згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, ? частка спадкодавців та інших власників у праві спільної власності на житловий будинок № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області є рівними.

Таким чином вона вважає доведеним факт, що ОСОБА_6, померлий 15 березня 2015 року, ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_5, померла 25 липня 2011 року та ОСОБА_4 (відповідач-2) набули права спільної власності на житловий будинок № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами та володіли ним в рівних частках по 1/5 частині кожен з власників.

Щодо відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позовні вимоги позивач обґрунтовує таким.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін»юсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мін»юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов»язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, державна реєстрація права власності спадкодавця на спадкове майно не проводилася, а особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв?язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлена можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтв на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін?юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, ? органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, вона, як спадкоємець, не може отримати повторні свідоцтва або дублікати правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

З наведеного вище вбачається, що відсутній законодавчо врегульований механізм набуття права власності на спадкове майно за умови відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку - шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Просила:

Встановити, що ОСОБА_5, померла 25 липня 2011 року, уродженка села Сулимівка Яготинського району Київської області, що народилася 23 лютого 1994 року, є донькою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити, що ОСОБА_6, померлий 15 березня 2015 року, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 Анатоліївна- померла 25 липня 2011 року та ОСОБА_4, набули права спільної власності на житловий будинок № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, та володіли ним в рівних частках по 1/5 частині кожен з власників.

Визнати за нею, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності на 3/5 частини житлового будинку № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_5, померла 25 липня 2011 року, уродженка села Сулимівка Яготинського району Київської області, що народилася 23 лютого 1994 року, є донькою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити, що ОСОБА_6, померлий 15 березня 2015 року, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 Анатоліївна- померла 25 липня 2011 року та ОСОБА_4, набули права спільної власності на житловий будинок № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, та володіли ним в рівних частках по 1/5 частині кожен з власників.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності на 3/5 частини житлового будинку № 75 по вулиці Запорізькій в селі Сулимівка Яготинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області. протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.