УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Мукачево Справа №303/6567/16-ц

2/303/2892/16

Номер рядка стат. звіту - 26

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа Банк «Приватбанк»

про визнання сторонами у договорі та визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2016 позовна заява була залишена без руху на підставі частини першої ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України для усунення її недоліків.

З урахуванням заяви позивача про усунення недоліків від 17.11.2016 (вх. №24627), слід констатувати лише факт часткового виконання ухвали суду від 03.11.2016.

Так, в ухвалі суду від 03.11.2016 про залишення позовної заяви без руху, наголошувалося на необхідності сплатити позивачем судового збору за іншу вимогу немайнового характеру та вказати повне найменування відповідача і третьої особи.

Незважаючи на це, позивачем було виключено з п. 2 позовної заяви вимогу немайнового характеру (визнання кредитного договору недійсним).

Поряд з цим, позивачем не вказано повне найменування відповідача.

Слід констатувати, що коментована стаття (119 Цивільного процесуального кодексу України) передбачає, що в позовній заяві обовязково має вказуватись повне імя (найменування) позивача і відповідача. Зазначення лише ініціалів, замість імен, не відповідає вимогам закону.

Суддя повинен вимагати, щоб у заяві були зазначені точні і докладні відомості про позивача, відповідача, їх представників. Це має значення для повідомлення осіб, які беруть участь у справі, та забезпечення їх явки у судове засідання.

Також слід наголосити на те, що з метою дотримання правил підсудності та забезпечення права особи на участь в судовому засіданні законом (стаття 122 Цивільного процесуального кодексу України) встановлено процедуру перевірки справжності адреси відповідача, наведеної у позовній заяві. Така перевірка є обов'язковою в усіх справах, де відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності (або щодо якої не зазначено про такий правовий статус). За змістом коментованої норми перевірка місцезнаходження відповідача здійснюється і тоді, коли підсудність справи визначено за правилами альтернативної чи виключної підсудності.

Враховуючи, що позивачем не вказане повне найменування відповідача, можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи та визначити питання щодо підсудності даного позову цьому суду, є відсутніми.

Як наголосив у листі від 27.09.2012 №10-1386/0/4-12 Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ: «Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Наслідком недотримання зазначеної умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

По відношення до цього слід зазначити, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст. 72 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на часткове виконання вимог ухвали суду від 03 листопада 2016 року про залишення позову без руху, такий слід повернути особі, яка її подала.

На підставі положень частини четвертої ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин по даній справі, шляхом залишення даної позовної заяви без руху.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з нормативним правилом, яке місить ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із вищевказаними положеннями ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України у повній мірі кореспондуються і положення частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Однак, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України.

Також слід наголосити на тому, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 121, 210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути особі, яка її подала.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її отримання до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суду Закарпатської області.

Суддя В.В. Кость