Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 20 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Якухно О.М.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання попереднього договору недійсним за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 11 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_8, звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним попередній договір про зобовязання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 11 лютого 2016 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9. Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання попереднього договору недійсним передано на розгляд за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8, подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, апелянт просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи до Житомирського районного суду Житомирської області, а справу передати до Богунського районного суду м.Житомира для продовження розгляду. В обґрунтування зазначає, що судом безпідставно визначено підсудність даної справи за місцем знаходження майна, щодо якого між сторонами не виникло жодних зобовязань.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області суд правильно виходив із виключної підсудності справи за місцем знаходження нерухомого майна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову є спір щодо недійсності попереднього договору про зобовязання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 26.11.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та стягнення сплачених за договором коштів.

Відповідно до змісту оскаржуваного договору, його сторони зобовязались в майбутньому, в обумовлений п.6.1 цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим договором, та сплатити за нього грошову суму, зазначену у п.2.1 попереднього договору (а.с.9).

Згідно п.1.1 попереднього договору, нерухомим майном, відповідно до умов цього договору є цілий житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1200, розташовані за адресою: с.Сонячне Житомирського району Житомирської області по вул. Хмільовій, 19.

Як визначено ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Оскаржуваний попередній договір стосується укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна в майбутньому з визначенням ціни продажу та порядку сплати авансу за нього до укладення основного договору (п.1.1, 2.1 договору), містить зобовязання продавця щодо дій з нерухомим майно у період з 26.11.2009 року по день оформлення договору купівлі-продажу (п.3.1.2, 3.1.3, 3.1.4 договору), тобто попередній договір тісно повязаний із нерухомим майном, а тому висновок суду про виключну підсудність, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на нормах процесуального права.

Доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують і на його правильність не впливають.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: