У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 рокуОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей; сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей; сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4 за минулий час, але не більше як за три роки у розмірі 33 508 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року в частині задоволених вимог про стягнення аліментів за минулий час в розмірі 33 508 грн скасувано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення в частині визначення розміру аліментів змінено, зменшено розмір з 1/3 до 1/6 частини але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення аліментів за минулий час та відмовляючи в цій частині у задоволенні позову, апеляційний суд вірно враховував положення ч. 2 ст. 191 СК України та виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що сторони досягли згоди щодо розміру аліментів та що ОСОБА_4 ухилявся від сплати аліментів на синів після розірвання шлюбу.

Разом із тим, враховуючи положення ст. 182 СК України, а також те, що неповнолітня донька -ОСОБА_6 проживає разом із батьком ОСОБА_4 і знаходиться на його утриманні, аліментів на утримання доньки позивач не сплачує, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_5 і ОСОБА_4, зменшивши їх розмір з 1/3 до 1/6 частини але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна