Єдиний унікальний номер 741/597/16
Провадження № 2/741/307/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 червня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПрАТ СК «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 17 січня 2015 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем в м. Носівка Чернігівської області по вул. Вокзальна, при підїзді до перехресть вулиць Вокзальна Чернишевського, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, який стояв на узбіччі. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці пригоди. Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років. Вони (позивачі) на день смерті ОСОБА_5 були непрацездатними особами, а тому мають право на відшкодування шкоди, завданої його смертю.

Позивачі просили стягувати з ОСОБА_4 на їх користь шкоду, завдану смертю ОСОБА_5, в розмірі по 1 399,60 грн., щомісячно.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, їх представник ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів.

Законний представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_4, який відбуває покарання у Кагарлицькій виправній колонії (№ 115), в судове засідання не доставлявся, подав заперечення проти позову, суть яких зводиться до того, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має коштів для відшкодування шкоди, вважає, що шкоду повинна відшкодовувати ПрАТ СК «Уніка».

Представник ПрАТ СК «Уніка» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати позицію позивачів щодо проведення заочного розгляду справи.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2015 року близько 19 години 30 хвилин в м. Носівка Чернігівської області по вул. Вокзальній ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «Great Wall Haval M2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався від залізничного вокзалу в напрямку центра міста. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного спяніння, проявив неуважність, не впорався з керуванням, внаслідок чого, при підїзді до перехрестя вул. Вокзальна та вул. Чернишевського, виїхав на ліве, по напрямку свого руху, узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, який знаходився на узбіччі. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2015 року, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк пять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, що підтверджується копіями вироку та ухвали (а.с. 13-17).

З копії полісу № АІ/4688827 (а.с. 18) вбачається, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ СК «Уніка».

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьками померлого ОСОБА_5, на день його смерті досягли пенсійного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5) та копіями паспортів (а.с. 3; 4).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом першої групи «А» з дитинства, безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 7).

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2016 року у справі № 741/1455/15, яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, ОСОБА_3 визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Опікуном призначено ОСОБА_7, що підтверджується копією рішення (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується: батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності.

Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відміткою у паспорті ОСОБА_7 (а.с. 9).

Суд не має доказів того, що ОСОБА_7 на день смерті ОСОБА_5, будучи працездатною особою, перебувала на його утриманні, а тому частка на її утримання не підлягає вирахуванню з середньомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_5 при визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачам.

З копії довідки про доходи № 14-07/362 від 10 грудня 2014 року (а.с. 12) вбачається, що загиблий ОСОБА_5 працював на посаді апаратника оброблення зерна АТ «Носівське хлібоприймальне підприємство». Загальна сума доходу за період з липня по листопад 2014 року становить 20 993,59 грн.

Середньомісячний заробіток ОСОБА_5 за період з липня по листопад 2014 року становив 4 198,72 грн. (20 993,59 грн. / 5 місяців).

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 1200 ЦК України про те, що шкода відшкодовується в однаковому розмірі всім особам, що мають право на таке відшкодування та у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого, а також, з урахуванням перебування на момент ДТП на утриманні загиблого ОСОБА_5 крім нього самого ще трьох осіб, а саме: батька і матері пенсійного віку, та сина, який є інвалідом першої групи «А» з дитинства, тому позивачі мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_5 у розмірі по 1 049,68 грн. (4 198,72 грн. середньомісячний заробіток потерпілого / 4 особи, що мають право на відшкодування разом із самим потерпілим) щомісячно.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватись особам, які мають право на виплату у зв'язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого.

В судовому засіданні встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала 17 січня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 45), а тому суми на відшкодування шкоди позивачам підлягають стягненню починаючи з цієї дати.

Доводи ОСОБА_4 в тій частини, що шкоду, завдану смертю ОСОБА_5, повинна відшкодовувати ПрАТ СК «Уніка» є необґрунтованими.

Зі змісту ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування має відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник і страховик, в даному випадку ОСОБА_4 та ПрАТ СК «Уніка». При цьому, договір укладено з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок особи, яка завдала шкоди. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до особи, яка завдала шкоди - в договірному зобов'язанні нею є страховик.

Потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 511, 636 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та кредитора. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки фактично позовні вимоги предявлені лише до ОСОБА_4, то з нього в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 1200, 1202 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 88, 213, 215 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_5, 1 049 (одну тисячу сорок девять) грн. 68 коп. щомісячно, починаючи з 17 січня 2015 року і довічно.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_5, 1 049 (одну тисячу сорок девять) грн. 68 коп. щомісячно, починаючи з 17 січня 2015 року і довічно.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_5, інваліда першої групи «А» з дитинства, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю батька ОСОБА_5, 1 049 (одну тисячу сорок девять) грн. 68 коп. щомісячно, починаючи з 17 січня 2015 року і на строк його інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв