УХВАЛА

іменем України

25 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.11.2012 року вирішено: позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за договором іпотеки, що випливає з договору позики, укладеного 08 серпня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в розмірі 103 610 грн. (сто три тисячі шістсот десять) грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: житлового будинку, дерев'яного, обкладеного цеглою, та належних до нього відповідних надвірних будівель, а саме: прибудови цегляної, ганка цегляного, сараю цегляного, сараю цегляного, гаражу цегляного, колодязя із бетонних кілець, ями вигрібної, що знаходиться за адресою: м. Зміїв Харківської області, в'їзд Шевченка, буд. 8, загальною площею 98,20 кв.м., житловою площею 72,70 кв.м., який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 15 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 за реєстраційним номером 795, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 3442476, згідно витягу № 8250576 від 17 лютого 2010 року, виданого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності 17 лютого 2010 року та зареєстровано 17 лютого 2010 року в Комунальному підприємстві «Зміївське бюро технічної інвентаризації» згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25336885, реєстраційний номер 26449287, за номером запису 2395 в книзі 25, шляхом визнання права власності на вище зазначене майно за ОСОБА_2. Припинити право власності ОСОБА_1 на житловий будинок № 8 з відповідними надвірними будівлями по в'їзду Шевченко у м. Зміїв Харківської області. Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 8 з відповідними надвірними будівлями по в'їзду Шевченко у м. Зміїв Харківської області. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1040 грн.

13.09.2016 року від представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що ОСОБА_1, як відповідачку, взагалі не було повідомлено про судовий розгляд справи і суд помилково дійшов висновку, що вона належним чином була повідомлена про розгляд справи. Таким чином, за вищевказаних обставин, заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1, як відповідач по справі, не з'явилася в судове засідання з причин неналежного її повідомлення про виклик до суду та призначення слухання справи за її участю.

Крім того, що стосується суті самих позовних вимог, то їх відповідачка вважає незаконними, та необґрунтованими з наступних підстав.

08.08.2011 року було укладено Договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_2, а ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 103 610 грн., що за курсом НБУ станом на 08.08.2011 р. еквівалентно 13 000 доларів США, строком до 08 лютого 2012 року без нарахування відсотків. В забезпечення основного зобов'язання було укладено 08.08.2012 року договір іпотеки.

Згідно п.п. 1.2 п. 1 Договору іпотеки, предметом іпотеки було нерухоме майно - житловий будинок № 8 з надвірними будівлями загальною площею 98,2 кв.м., житловою площею 72,7 кв.м. по в'їзду, Шевченка, № 8, в м. Зміїв Харківської області.

Так, суд, повністю задовольняючи позовні вимоги позивача, виходив з того, що факт невиконання відповідачем зобов'язання по поверненню позики доведений та у позивача виникло безспірне право звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок №8 з надвірними будівлями по в'їзду Шевченка, №8, в м. Зміїв Харківської області.

Однак, з такими висновками не можна погодитись.

Так, слід зауважити, що згідно тексту заочного рішення від 06.11.2012 року судом не було з'ясовано та встановлено вартість предмета іпотеки - нерухомого майна - житлового будинку № 8 з надвірними будівлями загальною площею 98,2 кв.м., житловою площею 72,7 кв.м. по виїзду Шевченка. № 8, в м. Зміїв Харківської області.

Оскільки сума, яку позичала відповідачка та на момент звернення позивача до суду складала 103 610 грн., то звернення стягнення на предмет іпотеки можливо лише в розмірі, що відповідає вартості частки нерухомого майна чи всього нерухомого майна.

Так, не маючи оцінки предмета іпотеки, що проводиться спеціальним суб'єктом оціночної діяльності, не можливо точно встановити його вартість на момент звернення стягнення та набуття права власності на нього.

Отже, на підставі яких саме доказів суд дійшов до висновку про звернення стягнення на ввесь житловий будинок - невідомо, а тому рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на увесь житловий будинок № 8 з надвірними будівлями по в'їзду Шевченка, № 8, в м. Зміїв Харківської області, є необґрунтованим та незаконним.

Всупереч зазначеним положенням - посилання на будь-яку оцінку предмета іпотеки, що була проведена спеціальним суб'єктом оціночної діяльності, на момент звернення стягнення та набуття права власності на нього позивача - у заочному рішенні суду відсутні.

Таким чином, в порушення зазначених вимог закону, вартісної оцінки нерухомого майна в момент звернення стягнення та набуття права власності позивачем надано не було, в якості доказів своїх позовних вимог.

Це свідчить також про порушення з його боку принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК України).

Заявник ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 та ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з'явились, направлені на їх адресу судові повістки повернулись з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Представником заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 двічі на електронну адресу суду надсилались клопотання про відкладення розгляду заяви про перегляд заочного рішення у зв'язку з незадовільним станом здоров'я заявника та у зв'язку з участю представника ОСОБА_4 у розгляді справи в Буринському районному суді Сумської області. Однак, доказів про поважність причин неявки суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

ОСОБА_2 направив на адресу суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, де зазначив, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення на зазначену нею в договорі адресу повісток, у тому числі через оголошення у пресі. Жодних порушень при постановлені судом заочного рішення немає.

ОСОБА_1 зловживає своїми правами, не повернула йому грошові кошти, не повідомляє своє місце проживання, навіть при подачі заяви про перегляд заочного рішення, що свідчить про її бажання уникнути відповідальності за невиконання зобов'язань.

Заочне рішення набрало законної сили 05.03.2013 року.

Представником ОСОБА_1 не наведено, коли саме ними було отримано заочне рішення та звідки вона взяла його фото, тобто знову має місце зловживання правами з боку ОСОБА_1 щодо встановлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Вказуючи на те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, а в заяві нею не наведено жодних додаткових доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, ОСОБА_2 просив залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного:

У відповідністю з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачці ОСОБА_1 направлялась судова повістка, копія позовної заяви з додатками за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, однак судова кореспонденція повернулась з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а. с. 28), в подальшому, відповідачка була повідомлена про розгляд справи через розміщення оголошення в газеті "Слобідський край" (а. с. 30).

Відтак, немає підстав вважати, що відповідачка не з'явилась в судове засідання, оскільки не була повідомлена про час і місце судового розгляду.

Крім того, заявником не вказано на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідачем не спростовуються встановлені судом обставини щодо виникнення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договірних відносин иа невиконання з її сторони зобов'язань за договором позики.

Доводи, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, фактично містять твердження щодо неправильного вирішення справи судом, при цьому відсутнє посилання на докази, які мають значення для вирішення справи. Стверджуючи про те, що судом не було було з'ясовано та встановлено вартість предмета іпотеки, заявник ОСОБА_1 не послалася на відповідні докази.

За таких обставин, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення не встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не з'явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних причин і докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому заяву про перегляд заочного рішення належить залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 228-232 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: