Категорія 27Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства "Комерціний банк "Надра" (далі ПАТ «КБ «Надра»), за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання договору іпотеки недійсним, зобовязання до вчинення дій,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 17 грудня 2015 року.

Зазначала, що 09 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_7 (іпотекодавець), який діяв як майновий поручитель за кредитними зобовязаннями ОСОБА_8 (позичальник) за кредитним договором №29/МК/2008/25-840 від 09 вересня 2008 року, з метою забезпечення повернення кредиту, передав в іпотеку ВАТ КБ «Надра» належне йому нерухоме майно - цілий житловий будинок з прибудовою, що знаходиться в м. Вінниці, вул. Пирогова, 183а та земельну ділянку площею 0,0654га, кадастровий номер :02:090:0118, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за цією ж адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 183а.

На момент укладення договору іпотеки позивач ОСОБА_6 (дівоче прізвище «Беркун») М.В., ІНФОРМАЦІЯ_1, була неповнолітньою, з народження проживала та мала право користуватись житловим будинком по вул. Пирогова, 183а в м. Вінниці, як член сім`ї власника ОСОБА_7 Позивач вказала, що для оформлення договору іпотеки батько отримав довідку про склад сім`ї, в якій не було зазначено про неї як про неповнолітню, що проживає в будинку.

Посилаючись на те, що договір іпотеки від 09.09.2008 року був укладений та нотаріально посвідчений без дозволу органу опіки та піклування, що суперечить вимогам законодавства та вказаний договір спрямований на відмову батьків від її житлових прав, як неповнолітньої дитини, посилаючись на положення статей ст.ст. 203, 215 ЦК України, статті 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», позивач просила визнати Договір іпотеки, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_7 недійсним; зобовязати ПАТ КБ «Надра» здійснити дії, передбачені ч.9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та абз. 3 п.п. 5.1 п.5 гл. 15 «Накладення та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спрямовані на зняття нотаріусом заборони відчуження Предмету іпотеки (за договором іпотеки від 09.09.2008 року) та реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; письмово повідомити позивача про результати вчинення дій, спрямованих на зняття нотаріусом заборони відчуження предмету іпотеки (за договором іпотеки від 09.09.2008 року) та реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник ПАТ КБ "Надра" заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що 09 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір № 29/МК/2008/25-840 на суму 100 000 доларів США на строк до 07 серпня 2018 року.

Поручителями за цим кредитним договором є ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 61, 62, 63).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 09 серпня 2008 року № 29/МК/2008/25-840 укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 цього ж дня укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7

Предметом іпотеки є цілий житловий будинок з прибудовою, що знаходиться в м. Вінниці, вул. Пирогова, 183а та земельна ділянка площею 0,0654 га, кадастровий номер :02:090:0118, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за цією ж адресою. На дане майно накладено заборону відчуження (а.с. 9-12).

Будинок з прибудовою «А», житловою площею 103,0 кв. м., по вул. Пирогова, 183 «а» в м. Вінниці належить ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору міни від 25.12.1991 року (а.с. 13). Державний акт серії ЯЖ №268588 на право власності на земельну ділянку площею 0,0654 га, що в м. Вінниці, вул. Пирогова, 183а, виданий на імя ОСОБА_7 (а.с. 23).

Судом встановлено, що укладаючи договір іпотеки 09 серпня 2008 року ОСОБА_7 надав нотаріусу довідку про склад сім`ї, видану квартальним комітетом мікрорайону «Пирогова» від 13.08.2008 року №456, відповідно до якої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, склад його сім'ї : дружина ОСОБА_9, 1957 року садження, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.30). При цьому його неповнолітня донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, у даній довідці як член сім'ї ОСОБА_7 не зазначена, хоча у домовій книзі значилась як член сімї.

У звязку з укладенням договору іпотеки 09 серпня 2008 року ОСОБА_7 подав нотаріусу письмову заяву про те, що гарантує, що у належному йому житловому будинку з прибудовою, що знаходиться в м. Вінниці, вул. Пирогова, 183а, станом на 09 серпня 2008 року не зареєстровані та не проживають малолітні та неповнолітні діти. Відповідно, будь-які права малолітніх або неповнолітніх дітей у звязку з укладенням іпотечного договору не порушуються (а.с. 59).

ОСОБА_9 дружина ОСОБА_7 надала нотаріусу заяву про те, що договір іпотеки відповідає інтересам сім`ї і його укладення відповідає спільному волевиявленню (а.с. 60).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є батьками позивача ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище «Беркун») М.В., яка народилась 07 квітня 1993 року (а.с. 14).

Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії АТ №085684 ОСОБА_6 з 11 серпня 2009 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем та третіми особами, що на час укладення оспорюваного договору іпотеки, предметом якого є будинок за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 183а, право користування ним мала неповнолітня донька ОСОБА_6 (на той час ОСОБА_9), яка проживала разом із батьками у цьому будинку.

Встановлено, та не оспорюється сторонами, що необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування на здійснення правочину щодо вказаного нерухомого майна, а саме передання будинку в іпотеку банкові у зв'язку з укладенням 9 серпня 2008 року договору іпотеки, не надавався.

Судом встановлено, що на час укладення ОСОБА_7 договору іпотеки неповнолітня на той час ОСОБА_6 не мала права власності на будинок чи на частину будинку №183а по вул. Пирогова в м. Вінниці. Вона як член сімї власника мала право користування житловим будинком, відповідно до положень статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» та зберігає це право протягом часу перебування будинку в іпотеці.

Позивач у позовній заяві ставить питання про визнання договору іпотеки від 9 вересня 2008 року недійсним обгрунтовуючи вимоги порушенням відповідачем норм статей 1, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», статті 177 СК України згідно з якими для укладення такого договору необхідно отримати попередній дозвіл органів опіки та піклування, який не було отримано, а тому її права як неповнолітньої на час укладення договору іпотеки порушені та підлягають захисту визнанням недійсним цього договору за частиною 6 статті 203, частиною 1 статті 215 ЦК України.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні позову, за встановлених обставин, суд правильно виходив із того, що хоч укладення договору іпотеки від 9 вересня 2008 року відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права на той час неповнолітньої ОСОБА_6 Житлові права ОСОБА_6 не були порушеними, а сам по собі факт відсутності обовязкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано застосував положення статті 360-7 ЦПК України про обовязковість судових рішень Верховного Суду України, пославшись при вирішенні справи на висновки Верховного Суду України у постановах від 20 січня 2016 року (справа №2940цс15), від 16 вересня 2015 року (справа №6-392цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-214цс15), від 20 січня 2016 року (справа №6-1560цс15), оскільки висновки викладені у поставах є обовязковими для застосування. Відповідно до абзацу 2 частини 1 вказаної статті цього Кодексу висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із оскаржуваного рішення та матеріалів справи вбачається, що суд вирішуючи цей спір правильно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального права до правовідносин які склались між сторонами.

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду. Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, подана апеляційна скарга не містить.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки, як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суду, судом встановлені саме ті обставини, на які посилається позивач обгрунтовуючи свої вимоги, та які мають значення для вирішення справи, зокрема, що попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки не надавалось та що відповідачем ОСОБА_7 (батьком неповнолітньої на час укладення договору ОСОБА_6В.) нотаріусу при оформленні оспорюваного договору були надані документи про те, що в будинку не зареєстровані та не проживають малолітні та неповнолітні діти права яких у звязку з укладенням Іпотечного договору будуть порушуватися (а.с.30,259). Разом із тим, за встановлених судом обставин у їх сукупності, суд правильно дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього позову.

Посилання у апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-2918цс15, як на таку, висновки з якої мають бути застосованими при вирішенні справи, обгрунтованим визнати не можна, оскільки у цій справі йдеться про обставини, де позивачем за позовом в інтересах неповнолітньої дитини про визнання договору іпотеки недійсним не приховувалося, що він має малолітню дитину і за обставинами цієї справи ні позивач, ні його сімя, в тому числі й неповнолітня дитина, не були і не могли бути зареєстрованими та проживати в будинку, що є предметом договору іпотеки, з обєктивних причин. Отже посилання позивача на те, що судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню є безпідставним.

Не можна також погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що оскільки позивачем за цим позовом є повнолітня особа в своїх інтересах про порушення її права у неповнолітньому віці, а судом застосовано при вирішенні справи висновки Верховного Суду України (постанови від 20 січня 2016 року (справа №2940цс15), від 16 вересня 2015 року (справа №6-392цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-214цс15), від 20 січня 2016 року (справа №6-1560цс15), у справах, де позивачами за позовами про визнання договору іпотеки недійсними є батьки неповнолітніх дітей в їх інтересах, тому судом неправильно застосовано висновки Верховного Суду України.

З цими доводами скарги не можна погодитись через те, що головною обєднуючою для порівняння обставиною всіх цих справ є порушення житлового права неповнолітніх дітей через невиконанням вимог законодавства про обовязковість попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки, а тому судом правильно застосовано вказані висновки Верховного Суду України при вирішенні справи.

Отже, рішення суду першої інстанції є правильним та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук