22-ц/775/257/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Ромахов В.І.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Зливка І.І.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровське» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі, зареєстрованого 06 грудня 2010 року за № 45, діючим до дати його припинення в установленому законом порядку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровське» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

17 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про продовження договору оренди землі і зазначав, що між позивачем ОСОБА_4 товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровське» (далі СТОВ «Кіровське») та відповідачем ОСОБА_2 01 червня 2010 року укладений та 06 грудня 2010 року зареєстрований Волноваським районним відділом ЦДЗК договір оренди землі терміном на п'ять років. СТОВ «Кіровське» 23 червня 2015 року повідомило про свій намір продовжувати обробляти належну відповідачу земельну ділянку протягом наступних семи років та виконувати всі умови договору. 18 липня 2015 року відповідач повідомив позивача про свій намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку та відмовився від переукладення договору оренди землі. Позивачем підписана Угода про припинення договору та направлена відповідачу для проведення державної реєстрації припинення договору оренди землі. З врахуванням того, що земельна ділянка відповідача знаходиться в єдиному земельному масиві без встановлення межових знаків в натурі (на місцевості), восени поточного року позивачем здійснений обробіток всіх земель, що знаходяться в оренді відповідно до раніше укладених договорів, під врожай 2016 року, тому просив продовжити договір оренди землі, зареєстрований за № 45 від 06 грудня.2010 року до 2020року.

25 січня 2016 року позивача надав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати договір оренди землі від 06 грудня 2010 року діючим до дати припинення його в установленому порядку.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог СТОВ «Кіровське» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі, зареєстрованого 06 грудня 2010 року за № 45, діючим до дати припинення його в установленому законом порядку, відмовлено.

В апеляційні скарзі позивач СТОВ «Кіровське», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процессуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про визнання договору оренди землі, зареєстрованого 06 грудня 2010 року за № 45, діючим та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні апеляційної інстанціїї представник позивача ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 7,22 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Волноваського району Донецької області. 01 червня 2010 року між СТОВ «Кіровське» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,22 га, в т.ч. ріллі 6,87 га та пасовищ 0,35 га, який зареєстровано у Волноваському районному відділі ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах». Відповідно до умов договору, який укладений на 5 років, закінчення строку, є підставою припинення договору оренди. 29 травня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про небажання продовжувати строк дії договору оренди. 23 червня 2015 року СТОВ «Кіровське» звернулося з пропозицією до ОСОБА_2 про переукладення договору оренди землі, а у разі відмови підписати угоду про припинення договору оренди землі.18 липня 2015 року на вказану пропозицію ОСОБА_2 повторно відповів відмовою. 04 серпня 2015 року на вказану відмову СТОВ «Кіровське» звернулося з пропозицією про підписання угоди про припинення договору та реєстрацію припинення договору в установленому порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач виявив своє небажання продовжувати дію договору оренди, строк дії якого закінчився, а Закон України «Про оренду землі» не передбачає укладення угоди про його припинення, або визнання його діючим до дати припинення.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог СТОВ «Кіровське» про визнання договору оренди землі, зареєстрованого 06 грудня 2010 року за № 45, діючим до дати його припинення в установленому законом порядку, колегія суддів вважає правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк договору.

Закінчення строку, на який було укладено договір, є підставою припинення договору оренди відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Дана стаття визначає два випадки пролонгації договору оренди.

Так, частиною 6 ст. 33 Закону передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором

Статтею 34 Закону передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 7,22 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с.16).

01 червня 2010 року між СТОВ «Кіровське» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,22 га, в т.ч. ріллі 6,87 га та пасовищ 0,35 га, який зареєстровано у Волноваському районному відділі ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» при державному комітеті України по земельних ресурсах, при Державному реєстрі земель, вчинено запис від 06 грудня 2010 року за №07 (а.с. 10-11).

Відповідно до умов укладеного договору орендодавець надав строком на 5 років, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

29 травня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про небажання продовжувати строк дії договору оренди (а.с.17)

23 червня 2015 року СТОВ «Кіровське» звернулося з пропозицією до ОСОБА_2 про переукладення договору оренди землі, а у разі відмови підписати угоду про припинення договору оренди землі (а.с.20).

18 липня 2015 року на вказану пропозицію ОСОБА_2 відповів відмовою (а.с.21).

04 серпня 2015 року на вказану відмову СТОВ «Кіровське» звернулося з пропозицією про підписання угоди про припинення договору та реєстрацію припинення договору в установленому порядку (а.с.21).

Статтями 316-321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та вимог закону, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач виявив своє небажання продовжувати дію договору оренди, строк дії якого закінчився, а Закон України «Про оренду землі» не передбачає укладення угоди про його припинення, або визнання його діючим до дати припинення, оскільки закінчення строку дії договору оренди є фактично його припиненням.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності державної реєстрації припинення договору оренди та неможливості передати земельну ділянку відповідачу, оскільки вона знаходиться в єдиному земельному масиві, судова колегія вважає необгрунтованими і такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» підставами для припинення дії договору є щзакінчення строку, на який йог обуло укладено.

Строк дії договору закінчився 06 грудня 2015 року, а тому він вважається припиненим з вказаної дати.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Як вбачається з прикінцевих положень договору оренди, невід?ємною частиною договору є план або схема земельної ділянки, акт приймання-передачі об?єкта оренди, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий план земельної ділянки. Тому, перш ніж зареєструвати договір оренди були виконані вимоги прикінцевих положень договору, тому межі земельної ділянки визначено вказаними документами.

За таких обставин позивач безпідставно посилається на неможливість передати відповідачу земельну ділянку, яка знаходиться в єдиному земельному масиві.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судова колегія визнає, що в апеляційній скарзі не зазначено, які помилки та порушення норм матерального та процессуального права допустив суд першої інстанції, а наведені в апеляційній скарзі позивача доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судова колегія на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровське» відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

ОСОБА_5