Справа № 755/6796/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мотивуючи вимоги тим, що 25.12.1999 р. між ним, - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, в результаті якого народився ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4.

З квітня 2015 року ОСОБА_3 залишила квартиру, в якій проживала разом з чоловіком та дітьми, та поїхала проживати в м. Ірпінь до своєї матері, забравши з собою молодшу доньку ОСОБА_4.

З того ж часу вона практично перестала піклуватися про сина ОСОБА_2, про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя. А вже з 14.08.2015 р. вона взагалі втратила будь-який інтерес до ОСОБА_2 та його життя, зокрема: не спілкується з ОСОБА_2, не кажучи вже про обсяг, який необхідний для нормального самоусвідомлення сина; не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток сина як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, що суперечить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Крім того, існує жорстоке поводження ОСОБА_3 з сином та донькою, про що свідчать погрози з боку відповідача направлені на адресу позивача, які ОСОБА_3 вимагала від ОСОБА_2 йому передати, приниження неповнолітнього ОСОБА_2, що в своїй сукупності містить ознаки психологічного тиску на сина та підтверджується відповідними висновками психолога.

Означені підстави, змушують позивача звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява. Додатково позивач пояснив, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню сина - ОСОБА_2, не дбає про його стан здоров'я та розвиток. Матеріального забезпечення на утримання сина в добровільному порядку не здійснює, у зв»язку із чим він звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина. Крім того, відповідач перешкоджає йому та сину відвідувати малолітню ОСОБА_4, що завдає моральних страждань як йому, так і ОСОБА_2. Зважаючи на те, що відповідач самоусунулась від виховання сина, байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, ігнорує інтереси дитини, не приймає участі у його утриманні, позивач просить про задоволення даного позову.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що відповідач протягом останнього року не приймає участі в утриманні ОСОБА_2, грошові кошти, які були сплачені нею за рішенням суду про стягнення з неї аліментів лише підтверджують обставину ухилення від обов»язку по утриманню дитини.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі та просила суд відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях. Додатково пояснила, що вимушено проживає окремо від сина у зв»язку із неприязними відносинами, які склались між нею та колишнім чоловіком - позивачем ОСОБА_1 Зазначила, що вона проживає у м. Ірпінь разом із малолітньою донькою - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та не перешкоджає спілкуванню ОСОБА_2 із сестрою. При цьому їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, власником якої вона являється і де проживає неповнолітній син з батьком, про що неодноразово було повідомлено правоохоронні органи. Враховуючи відносини які склалися, налаштування батька дитини проти неї, їх окреме проживання, не бажання сина спілкуватися з нею, що виражається зокрема у не впусканні її до квартири, ігноруванні її у соціальних мережах, відмовою у прийнятті телефонних дзвінків, призвело до того, що вона дійсно протягом останнього року не спілкується з сином у бажаному обсязі. Разом з тим, вона цікавиться його життям, надає матеріальну допомогу. Крім того, на її утриманні перебуває малолітня дитина, що вимагає від неї додаткових зусиль та часу. З огляду на означені обставини вона не має можливості в повній мірі приділяти увагу сину, при цьому вважає, що підстав для позбавлення її батьківських прав, як крайньої міри, у даному випадку - не має.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, вважав, що позивачем не доведена винна поведінка ОСОБА_3 щодо того, що остання не приймає участі у вихованні дитини. Крім того, Службою у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації не проведено встановленої законом перевірки за результатами звернення неповнолітнього ОСОБА_2 із заявою щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 Зокрема, за заявою дитини не перевірявся матеріальний стан батьків, умови їх проживання, так як така перевірка була здійснена у 2015 році на підставі заяви позивача - ОСОБА_1, що подавалась раніше. При цьому висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації наданий за результатами розгляду заяви неповнолітнього ОСОБА_2, що на його думку, не може бути прийнято, як належний доказ. Також зазначив, що даний висновок не містить посилань щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо неповнолітнього сина, а вказує про можливість такого позбавлення, що не має доказового значення в розрізі даного спору. Стенограми на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, що також приймались до уваги Органом опіки та піклування при наданні висновку не є допустимим доказом, оскільки ставлять під сумнів джерело їх походження.

За таких обставин у задоволенні позову просив відмовити.

Представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що при вирішенні питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина, вислуховувалась двічі думка дитини - ОСОБА_2, який просив про доцільність такого позбавлення. Діючи в інтересах дитини комісією було прийнято відповідне рішення. Крім того, приймаючи до уваги висновки психологів, за якими психоемоційний стан дитини пригнічений у результаті спілкування з матір»ю, а також те, що відповідач під час спілкування з неповнолітнім ОСОБА_2 поводить себе агресивно, що виражається у застосуванні нецензурної лайки, та не надала доказів на підтвердження участі у вихованні сина, просила про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін та третьої особи, допитавши свідка, вислухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народились: син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с. 10) та донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с. 11).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року шлюб між ОСОБА_3та ОСОБА_1 - розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо.

Рішенням Ірпінської міської ради № 127/9 від 18.06.2016 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір»ю - відповідачем ОСОБА_3 ( а.с. 94-96).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1. Дана обставина визнається сторонами та на підставі ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Неповнолітній ОСОБА_1 навчається у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 246 та характеризується позитивно, має високу успішність. ( а.с.20,109,126,).

Згідно характеристики спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 246 Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.03.2016 року, ОСОБА_2 живе не в повній сім»ї, вихованням та піклуванням сина займається батько. ОСОБА_2 з повагою та любов»ю ставиться до батька. Юнак дуже переймається тим, що відбувається у родині, ні кого з батьків не засуджує, а хоче щоб в родині панував мир, любов та спокій. (а.с. 20-23).

Відповідно до інформаційної довідки про результати роботи та психологічний стан неповнолітнього на момент обстеження № 9/131 від 07.04.2016 року виданої Дніпровським районним в м. Києві Центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, ОСОБА_2 хвилюють негативні стосунки між ним та матір»ю - ОСОБА_3, що впливає на сприйняття реальності підлітком й формують тривожний негативний фон в поведінкових проявах та налогдженні контактів з оточуючими. На даний момент ситуацію конфлікту між батьками ОСОБА_2 сприймає перебуваючи на боці батька і підтримуючи його. Зі слів хлопця, мати своєю агресивною поведінкою постійними образами, сварками в бік його та батька відштовхує хлопця від себе (а.с.24).

Матеріалами справи підтверджуються численні звернення сторін в період з 2015 по 2016 р.р. до Дніпровського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві ( з приводу конфліктів, які виникають між ними ( а.с. 79-85), що узгоджується із даними суду поясненнями сторін, їх представників, дослідженими судом доказами в їх сукупності, показами свідка.

За даними довідки виданої Київською міською державною адміністрацією Київський міський центр роботи з жінками від 30.06.2015 року № 101 убачається, що відповідач ОСОБА_3 зверталась за консультативною допомогою до спеціалістів даного Центру та їй була надана консультація психологом за темою - сімейне насильство, сімейне законодавство в період з 15.06.2015 р по 18.06.2015 року. ( а.с. 86).

Згідно характеристики виданої ТОВ «ВІ-ОПТІКС», ОСОБА_3 працює у ТОВ «ВІ-ОПТІКС» на посаді менеджера зі збуту з 23.02.2015 року. По місцю роботи відповідач ОСОБА_3 характеризується позитивно. За характером спокійна та врівноважена, добре знаходить спільну мову. На протязі періоду її роботи скарг від клієнтів на неї не надходило. (а.с.87).

Позитивно характеризується і позивач ОСОБА_1, що підтверджується виданими характеристиками по місцю його роботи у ТОВ «Фітнес Клуб Альпійський» та Фітнес Клубі «Спорт - студіо» ФОП «Ціарковський Піотр» (а.с.119,120).

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 22.08.2016 року № 6609/41/3/103 (протокол засідання Комісії № 13 від 10.08.2016 року), приймаючи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, враховуючи бажання неповнолітнього позбавити батьківських прав матір, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв»язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дитини. (а.с. 59,60).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року витребувано у Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації належним чином завірені копії протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №13 від 10.08.2016 року та документи на підставі яких було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківський прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З належним чином завірених копій матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківський прав убачається, що із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав звернувся ОСОБА_1 03.08.2016 року.

Умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 встановлені на підставі акту обстеження Службою у справах дітей Дніпровської РДА у м. Києві від 22.09.2015 року № 67, тобто до звернення ОСОБА_1 із заявою.

При цьому висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавити ОСОБА_3 батьківських прав надано за зверненням неповнолітнього ОСОБА_2.

Суд приймає до уваги твердження представника відповідача, щодо стенограм, які були досліджені комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.08.2016 року при наданні рекомендацій щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а саме, що вони є не допустимими доказами в розумінні ст. 59 ЦПК України. Оскільки по - перше: згоди на їх одержання позивачем не отримано, що свідчить про порушення порядку їх отримання, а по-друге розшифрований текст запису телефонних розмов між ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_2 було здійснено самим позивачем, що також не відповідає порядку одержання даного доказу та не може бути прийнято судом до уваги.

Таким чином, суд критично оцінює висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_2.

Згідно із ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Підставою звернення з даним позовом до суду, є ухилення відповідача від виконання своїх обов»зків по вихованню дитини та жорстоке поводження з дитиною.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду показав, що мати перешкоджає йому з батьком у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4, шляхом чинення перешкод у відвідуванні сестри по місцю їхнього проживання в м. Ірпінь. Понад один рік він не спілкується з матір»ю оскільки остання поводить себе агресивно щодо нього, принижує його та ображає, через нього передає погрози фізичної розправи з батьком. Більше того, після відвідування матір»ю місця їхнього з батьком проживання, він помітив синець на руці батька, та поцікавившись його походженням, з відповіді останнього, дійшов висновку, що це сталося з вини матері. Такі зустрічі впливають на нього негативно, є наслідком дисгармонійних психоемоційних почуттів.

Під час судового розгляду, на підставі ст. 171 СК України, була вислухана думка дитини - ОСОБА_2, який висловився за доцільність позбавити ОСОБА_3 відносно нього батьківських прав та пояснив, що мати не цікавиться його життям і не приймає участь у вихованні. Зокрема зазначив, що спосіб в якій відповідач опікується ним є неприйнятним для нього, так як вона цікавиться рівнем його успішності у школі у класного керівника та його однокласників лише з метою надання відповідної інформації для суду, а не виходячи із батьківського піклування щодо нього.

За положеннями ч. 3 ст. 171 СК України, суд має право ухвалити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Суд приймає до уваги твердження представника відповідача, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою.

Доказів, які підтверджують самоусунення ОСОБА_3 від батьківських обов»язків суду не надано.

На підтвердження обставин участі у вихованні сина, та цікавістю його успішністю за місцем навчання, відповідачем надано письмові пояснення ОСОБА_1 керівнику 10-а класу середньої школи № 216 щодо причин його відсутності на заняттях у 2015 році та виписку з оцінок за І чверть (а.с.109-11), що свідчить про відвідування матір»ю учбового закладу де навчається її неповнолітній син та здійснення участі у виконанні своїх обов»язків по вихованню сина.

Як убачається із матеріалів справи відповідач зверталась до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві з того приводу, що не змогла потрапити у квартиру АДРЕСА_1, оскільки її колишній чоловік - ОСОБА_1 змінив замки (а.с. 152). Дана обставина також визнається сторонами.

Сторони проходили наркологічний та психіатричний огляди, при яких захворювань не виявлено та не засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. (а.с.133,134,153).

Суд критично відноситься до думки дитини, щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов»язків по його вихованню, оскільки як підтвердив у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 його не влаштовує спосіб участі у виконанні відповідачем своїх обов»язків по його вихованню, що не свідчить про ухилення від батьківських обов»язків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні не встановлено, що відповідач не проявляє батьківського піклування щодо неповнолітнього сина, батьківських обов'язків не виконує, умовами проживання, вихованням, станом здоров'я дитини не цікавиться, не піклується про її інтелектуальний та фізичний розвиток, матеріально не утримує, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не спілкується з неповнолітнім сином у бажаному обсязі протягом останнього року, тобто після виникнення у родині конфлікту, в період окремого проживання сина з матір»ю. При цьому відповідач не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, цікавиться її навчанням, матеріально утримує.

Суд приймає до уваги доводи представника відповідача, щодо відсутності винної поведінки відповідача та приходить до висновку про вимушені зміни у життєдіяльності сторін, що впливає на поведінку неповнолітнього, та ступінь участь матері у виконанню своїх обов»язків по вихованню дитини, та приходить до висновку, що конфліктну ситуацію, що виникла між сторонами слід вирішувати без залучення дітей.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з»ясуванні обставин справи, суд не вбачає достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58 - 61, 82, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, ЦПК України, ст. 164, 165, 166, СК України, ст.ст. 12, 15, Закону України «Про охорону дитинства» суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя