АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/7377/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2029/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Солді і Ко» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, коштів на лікування, моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

31 березня 2016 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначала, що у травні 2014 року вона була прийнята на роботу на посаду адміністратора відділу оптових продаж Хмельницької філії ПАТ «Солді і Ко». Відповідно до наказу № 137/к від 29 лютого 2016 року звільнена із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. В дійсності заяву на звільнення написала внаслідок психологічного тиску і зневажливого відношення до неї з боку керівника Хмельницької філії. Незаконним звільненням їй заподіяно моральну шкоду. Відповідач позбавив її гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти кошти на своє утримання і неповнолітньої дитини. Вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, змушена була звертатись за медичною допомогою. На підставі викладеного просила поновити її на роботі на посаді адміністратора відділу оптових продаж Хмельницької філії ПАТ «Солді і Ко». Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 15297 грн 48 коп, витрати на лікування - 237 грн 38 коп, моральну шкоду - 50000 грн, судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року в позові відмовлено.

ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував те, що її звільнення відбулося за відсутності дійсного наміру звільнятись з роботи.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу. Представник відповідача визнав її не обґрунтованою у повному обсязі. Позивач не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 з травня 2014 року перебувала у трудових відносинам з ПАТ «Солді і Ко», працювала на посаді адміністратора відділу оптових продаж Хмельницької філії. Відповідно до наказу № 137/к від 29 лютого 2016 року позивач звільнена з роботи на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. У цей же день ОСОБА_3 була ознайомлена з наказом про звільнення, отримала трудову книжку і розрахунковий листок за лютий 2016 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що звільнення з роботи проведено у встановленому законом порядку. Доказів того, що припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України відбулось під тиском керівника, а також заподіяння позивачу моральної шкоди не здобуто. Відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, угода на припинення трудових відносин, волевиявлення сторін, їх дії на досягнення цієї мети виражені у заяві ОСОБА_4 на звільнення з 29 лютого 2016 року за угодою сторін, резолюція керівника Хмельницької філії, якою погоджена заява, і відповідний наказ керівника юридичної особи про звільнення з 29 лютого 2016 року. Сукупність цих дій сторін спору свідчить про угоду сторін про припинення трудового договору.

Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до п. 8 постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Отже, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. ст. 57-59, 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що підставою для звільнення ОСОБА_3 стала угода сторін і відсутні відомості про анулювання цієї домовленості, яке могло мати місце лише при взаємній згоді власника (уповноваженого органу) та працівника.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом не встановлено, що порушення законних прав позивача призвели до погіршення стану її здоров'я, моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, обґрунтовано відмовлено в позові про стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновок.

Посилання апелянта на інші порушення відповідачем законодавства про працю не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони нею не оскаржувались і не були предметом судового розгляду.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Не сплачений позивачкою при поданні апеляційної скарги судовий збір у сумі 1212 грн 64 коп підлягає стягненню на користь держави згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 1212 грн 64 коп (одна тисяча двісті дванадцять грн 64 коп).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Козак О.В. Провадження: № 22-ц/792/2029/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 53, 54