27.01.2016 Справа № 756/287/16-ц
Номер справи 756/ 287/16-ц
Номер провадження 2/756/2093 /15
У Х В А Л А

27 січня 2016 року суддя Оболонський районний суд м. Києва Яценко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви Запорізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 09.09.2013 року за № ЗП 02 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запоріжській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1», замовником який мав намір щодо забудови земельної ділянки є ОСОБА_2

Позивач зазначає, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Запоріжжя та перерахуванні коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Посилаються на п.2.2 Порядку відповідно до якого розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань для нежитлових будівель та споруд становить 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

Згідно з додатком до вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 12.06.2015 року кошторисна вартість будівництва об'єкту складає 70 000 грн. , а тому зазначають, що розмір збитків завданих відповідачем територіальній громаді міста, внаслідок не внесення коштів пайової участі на розвиток інфраструктури м. Запоріжжя становить 7000 грн., які і просять стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, мають розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до роз*ясень викладених в п.42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. За положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України) ; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення , оренди, тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У своєму листі від 20 березня 2008 року Верховний Суд України наголосив на неприпустимість звуження визначеного ч.1 ст.114 ЦПК України критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його зазначенням лише предмета (об'єкта) позову. Спори, які виникають з зобов'язальних правовідносин щодо користування та експлуатації нерухомого майна, розглядаються згідно з правилами виключної підсудності, встановленими ч.1 ст.114 ЦПК України.

З поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір стосовно відшкодування збитків відповідно до договору про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя у зв'язку з будівництвом об'єкту «Реконструкція частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Тобто, вважаю, що на правовідносини, що виникли між сторонами розповсюджуються правила виключної підсудності і дана справа відповідно до вимог ст.114 ЦПК України не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Згідно зі ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що зостановлюється ухвала. Ухвала разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається суддею заявникові у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

З огляду на викладене вважаю, що даний спір Оболонському районному суду м. Києва не підсудний і підлягає поверненню позивачу для подальшого звернення до суду за правилами виключної підсудності.

Керуючись ст.114, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України , ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя -

у х в а л и в :

Позовну заяву Запорізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення збитків разом з додатками повернути позивачеві.

Зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві повернути Запорізькій міській раді судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп. сплачений відповідно до платіжного доручення № 1418 від 15 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя