Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В,

секретар - Вох В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 05.06.2015р. позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 29 305,53 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Сарненського районного суду від 09.11.2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що аналогічний позов, перебував на розгляді у Сарненському районному суді у липні 2013р. Даний позов він не визнавав, оскільки між ним та позивачем будь-яких кредитних договорів не укладалось і коштів він не отримував. У наявних в матеріалах справи банківських документах його підпис відсутній. Ухвалою суду від 13.11.2013 року було задоволено заяву банку про залишення вказаного позову без розгляду у зв»язку з відсутністю оригіналу кредитної справи.

Вказує на порушення його права на участь в судовому засіданні при розгляді даного позову, що призвело до того, що він не зміг на умовах змагальності та диспозитивності обґрунтувати свої заперечення на позов, оскільки не був повідомлений про розгляд справи належним чином. Крім того зазначає, що за вказаними позовними вимогами збіг строк позовної давності, в зв'язку з чим просить рішення скасувати, в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов та стягуючи на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 29 305,53 грн., суд 1-ї інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог банку та вимог ст.ст. 525,526, 1050 та 1054 ЦК України.

____________________________________________________________________________________________________________________

Справа№572/1056/15-ц Головуючий суддя 1 інстанції : Власик Н.М.

Провадження №22-ц787/127/2016 Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

Проте, висновки місцевого суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 31.10.2007р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №б/н, у відповідності до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк дії платіжної картки (а.с.11-17).

Відповідно до положень ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доводи відповідача про те, що між ним та позивачем не укладалось будь-яких кредитних договорів та він коштів не отримував, не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано суду доказів на спростування зазначених обставин.

У зв»язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови вказаного договору, 24.03.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість , яка станом на 15.01.2015 року становить 29305,53 грн. та складається з : 3000 грн. - заборгованості за кредитом; 14997,84 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 9436 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 1371,69 грн. - штрафу (процентна складова) (а.с. 5-9).

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 статті 530 ЦК України).

Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору сторін від 31.10.2007р., було обумовлено, що договір сторін діє впродовж 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с.16).

Підпунктами 3.1.1. і 3.1.3. Правил користування платіжною карткою (які є складовою частиною Умов та правил) передбачено, що термін дії картки зазначений на звороті картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії не поступила письмова заява Держателя про закриття Карткового рахунку, а також при умовах наявності коштів на Картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при збереженні інших умов продовження, передбачених договором.

Підпунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою передбачено, що термін погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: термін погашення за процентами - кожного місяця за попередній місяць, термін погашення кредиту в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (а. с.17). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів сторонами було визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання /отримання/ кредитних коштів, викладених у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14цс15, за таким договором, що визначає місячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Твердження позивача, що строк дії картки на законних підставах пролонгований, суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 22 жовтня 2014р. у справі №6-127цс14, згідно з якою автоматичне неодноразове продовження строку дії картки для встановлення кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Вказані правові позиції, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим при застосуванні судами загальної юрисдикції зазначених норм права

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_1 01.11.2007р. видано картку № НОМЕР_1 із встановленим лімітом 3000 грн., строк дії картки до 10/09 (а.с.10). Таким чином, термін дії картки відповідача НОМЕР_2 закінчився в останній день жовтня 2009 року і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про видачу банком та про отримання відповідачем нової платіжної картки після закінчення терміну дії зазначеної платіжної картки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність ( ст. 258 ЦК України).

За положеннями ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи .

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Зважаючи на те, що згідно з підпунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою термін погашення кредиту у повному обсязі для відповідача ОСОБА_1 настав не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, термін дії якої сторонами був визначений жовтнем 2009 року, початком перебігу позовної давності для позивача слід вважати 1 листопада 2009 року. Проте, до суду із даним позовом банк звернувся лише 24.03.2015 року, тобто після збігу встановлено законом строку позовної давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки у справі місцевим судом було ухвалено заочне рішення, ОСОБА_1 посилався на безпідставність позову та на пропуск позивачем строку позовної давності у своїй заяві про перегляд вказаного рішення, яка ухвалою суду від 09.11.2015 р. залишена без задоволення (а.с. 43,57-58).

Відмовляючи відповідачу у задоволенні вказаної заяви, суд 1-ї інстанції послався на розміщення ним у ЗМІ оголошення про виклик відповідача до суду та відсутність істотних доказів в обґрунтування обставин, на які посилався ОСОБА_3 у своїй заяві.

Проте, колегія суддів приходить до висновку про наявність таких доказів у матеріалах справи, а саме : про пропуск строку позовної давності ПАТ КБ «Приватбанк» для звернення до суду з даним позовом, відсутність заяви банку про його поновлення та відсутність поважних причин для цього, також, про відсутність у ОСОБА_3 можливості подати місцевому суду заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення у справі та про звернення відповідача з такою заявою.

У зв»язку з наведеним, рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову у задоволенні позову банку у зв»язку із пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачені позивачем 322,36 грн. судового збору за подання апеляційної скарги підлягають до стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2015 року - скасувати, у задоволенні позову Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :