Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2016 Справа №607/1307/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд та на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року, та надання дозволу без згоди батька дитини на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_2 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя. Обґрунтувала позов тим, що вона разом із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема дитиною не цікавиться та матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає. Дитина з 2011 року займається футболом у спортивній школі. Керівництвом спортивної школи планується участь футбольної команди в турнірах, які проводяться за кордоном, однак відповідач добровільно дозволу для виїзду дитини за кордон не надає.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_1 та тренера комунального закладу «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» м. Тернополя - ОСОБА_4, та надати дозвіл без згоди батька на виготовлення візи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн Шенгенської зони (Польщі, Німеччини, Греції, Італії, Словаччини) та Болгарії (транзитом через Румунію), Туреччини, Єгипту, Чорногорії, у період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, згідно з якою уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 19 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2015 року.

Від даного шлюбу в подружжя є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 11 лютого 2005 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її вихованні, що підтверджується довідкою №450 від 11 лютого 2016 року, виданою виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, батько дитини - відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема дитиною не цікавиться та матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає.

Як убачається з довідки №37 від 15 лютого 2016 року, ОСОБА_3 тренується в комунальному закладі ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту м. Тернополя з 2010 року в секції футболу під керівництвом тренера ОСОБА_4. Тренером заплановані поїздки команди за кордон для участі у міжнародних турнірах з футболу у весняно-літній період в 2016 році.

У зв'язку із тим, що дитина планує приймати участь в турнірах з футболу, які проводяться за межами України, позивач ОСОБА_1 має намір виїхати з дитиною за кордон, однак відповідач добровільно дозволу для виїзду дитини за кордон не надає.

Конвенцією про права дитини (ст.3), прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. N 57 з наступними змінами та доповненнями виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків може здійснюватись без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, беручи до уваги, що згода батька неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відповідача ОСОБА_2 на виїзд сина за кордон відсутня, однак наявні підстави для його виїзду в супроводі з його матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 та тренером комунального закладу «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» м. Тернополя - ОСОБА_4, що зумовлено тим, що дитина планує брати участь у турнірах з футболу, які проводяться за межами України, здійснення позивачем у повному обсязі батьківських прав та виконання батьківських обов'язків щодо дитини, для забезпечення її найкращих інтересів, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 551 гривня 20 копійок понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. N 57, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в супроводі матері ОСОБА_1 та тренера комунального закладу «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» м. Тернополя - ОСОБА_4, у період з 01 квітня 2016 року по 01 вересня 2016 року, в країни Шенгенської зони (Польщі, Німеччини, Греції, Італії, Словаччини) та Болгарії (транзитом через Румунію), Туреччини, Єгипту, Чорногорії.

Надати дозвіл ОСОБА_1, без згоди батька ОСОБА_2, на оформлення документів, у тому числі візи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн Шенгенської зони (Польщі, Німеччини, Греції, Італії, Словаччини) та Болгарії (транзитом через Румунію), Туреччини, Єгипту, Чорногорії, у період з 01 квітня 2016 року по 01 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок понесеного судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя