У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним графіку погашення кредиту,

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 27 травня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»)укладено кредитний договір № НОМЕР_1 насуму 367 882грн 52 коп. на умовах 9,9% річних строком на 60 місяців. Кредит за зазначеним договором було надано на споживчі цілі: для придбання легкового автомобіля марки Volkswagen. Зазначає, що графік погашення кредиту має бути визнаний недійсним, оскільки валюта виконання зобов'язання визначена у доларах США, до якої, як змінної величини, також прив'язаний розмір відсотків за користування кредитом; не зазначено абсолютного значення подорожчання кредиту, чим не дотримано ч. 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року, відмовлено в задоволені позову.

У касаційній скарзі заявникпросить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до положень ч. 2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судами першої та апеляційної інстанціями встановлено, що 27 травня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір НОМЕР_1, частиною якого є Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту. Відповідно до умов цього договору, позичальнику надані кредитні кошти у сумі 367 882 грн 52 коп., що є еквівалентом 45 045 доларів США, за користування яким він зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 9,9%. Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятний для сторін.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що підписавши кредитний договір, позивач ознайомився із його умовами, погодився з ними і йому, згідно із п. 9.5 Загальних умов кредитування, надано інформацію, передбачену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача». Крім того, відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту визначена у гривні із зазначенням еквіваленту в доларах США, тобто, визначення розміру чергових платежів,виходячи з курсу іноземної валюти, визначено умовами договору та не суперечить вимогам закону.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним графіку погашення кредиту, за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак