РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника співвідповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_5 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7) про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,155 га за адресою: вул. Вишнева (Кірова) 24, с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:1194.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просить їх задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_8, а в подальшому її спадкоємець ОСОБА_3 правомірно набули право на земельну ділянку площею 0,15 га, призначену ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Вишнева (Кірова), 24, що в с. Руджичанка, Хмельницького району, Хмельницької області, дана земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_8 не з її волі, а внаслідок незаконної приватизації цієї землі ОСОБА_9, після чого останній відчужив її ОСОБА_7, а та - ОСОБА_5 Таким чином, ОСОБА_3 вправі захистити своє право шляхом задоволення віндикаційного позову та витребувати майно від останнього набувача - ОСОБА_5

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності представника відповідача в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник співвідповідача ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_7 проти позову заперечив та просить в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що він є титульним володільцем і користувачем земельної ділянки, що він має право на витребування земельної ділянки, оскільки право користування не спадкується, а також оскільки позивач вже звертався до суду і рішенням суду від 8.06.2016 року його права вже були захищені в судовому порядку.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд провести за його відсутності в судовому засіданні.

Заслухавши представників позивача, співвідповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 8.06.2016 року у цивільній справі № 686/21338/14-ц за участю тих же осіб встановлено, що головою двору по вул. Вишневій (на той час вул. Кірова), 24, в с. Ружичанка, Хмельницького району, Хмельницької області, був ОСОБА_10, який мав двох дітей дочку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9

За вказаним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 0,405 га, з яких 0,25 га призначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, а 0,155 га для ведення особистого підсобного господарства.

У 1960 році на тій же земельній ділянці ОСОБА_10 побудував цегляний житловий будинок загальною площею 66,3 кв.м, прибудова, що не включена в загальну площу, 7,5 кв.м. (далі житловий будинок ІІ), а 17 серпня 1973 року ОСОБА_10 подарував його своїй дочці ОСОБА_8 При цьому правління колгоспу ім. ХХІІ зїзду КПРС с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області погодило використання ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,05 га, на якій знаходився житловий будинок.

На підставі рішення Ради від 3 квітня 1994 року № 10 ОСОБА_8 одержала державний акт серії ІІІ-ХМ № 003830 від 22 липня 1999 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території Ради (с. Ружичанка, вул. Вишнева (Кірова), 24) та призначену для обслуговування житлового будинку. Даний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 207.

14 вересня 2000 року Рада видала ОСОБА_9 державний акт на право власності на землю серії ХМ № 036489, згідно якого останній на підставі рішення Ради від 3 квітня 1994 року № 10 набув права власності на земельну ділянку площею 0,405 га, з яких 0,25 га призначено для обслуговування житлового будинку, а 0,155 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану по вул. Вишневій (Кірова), 24, в с. Ружичанка, Хмельницького району, Хмельницької області.

За договорами дарування від 5 жовтня 2009 року, посвідченими приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_11 (зареєстровані в реєстрі за № 345 і № 342) ОСОБА_9 подарував своїй дочці ОСОБА_7 відповідно земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для обслуговування житлового будинку (кадастровий № :01:003:1193), і земельну ділянку площею 0,155 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий № :01:003:1194), що розташовані по вул. Вишневій (Кірова), 24, в с. Ружичанка, Хмельницького району, Хмельницької області.

На підставі цих договорів 4 лютого 2010 року Рада видала ОСОБА_7 державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 161824 і № 161825.

Також 24 травня 2012 року ОСОБА_7 і ОСОБА_5 уклали договори купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_12 (зареєстровані в реєстрі за № 2311 і № 2314), за умовами яких ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_5 купила відповідно земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий № :01:003:1193), та земельну ділянку площею 0,155 га, призначену для ведення особистого селянського господарства (кадастровий № :01:003:1194), що розташовані по вул. Вишневій (Кірова), 24, в с. Ружичанка, Хмельницького району, Хмельницької області.

Апеляційний суд Хмельницької області рішенням від 26 грудня 2013 року визнав державний акт серії ХМ № 036489 від 14 вересня 2000 року на право власності на землю, що одержав ОСОБА_9, недійсним.

ОСОБА_8 померла 8 лютого 2014 року. Її єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, є ОСОБА_3

Крім того, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26.12.2013 року у цивільній справі 2218/24324/2012 за участю тих же осіб встановлено, що в земельно-кадастровій книзі зазначено, що ОСОБА_8 належить земельна ділянка площею 0,40 га в с. Ружичанка, а відповідно до записів погосподарської книги їй на праві власності належить цегляний житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці.

Досліджуючи державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ХМ №003830, виданий 22 липня 1999 року на ім'я ОСОБА_8, порівнюючи його зміст з іншими вказаними вище доказами справи, незважаючи на відсутність у ньому конкретної адреси місця розташування земельної ділянки, колегія суддів приходить до висновку, що він виданий саме на спірну земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по вул. Кірова 24 в с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області з дотриманням вимог діючого на той час законодавства.

Схематичне розташування земельної ділянки на плані зовнішніх меж в державному акті, виданому на ім'я ОСОБА_8, співпадає з розміщенням земельної ділянки на план-схемі державного акту ІІ серії - ХМ №036489, виданого на ім'я ОСОБА_6 14.09.2000 року. Зокрема, суміжним землекористувачем на обох план - схемах є ОСОБА_13, підставою для надання земельних ділянок у власність в обох випадках зазначено рішення ОСОБА_4 сільської ради №10 від 03.04.1994 року.

Право ОСОБА_8 на користування спірною земельною ділянкою не було припинено у відповідності до діючого на той час земельного законодавства, тому надання її у власність ОСОБА_6 є незаконним.

Спірні земельні ділянки площею 0,25 га та 0,15 га були надані ОСОБА_6 на підставі рішення сільської ради, яке не містить відповідних вказівок про передачу земельних ділянок у приватну власність відповідачу, тобто отримання відповідачем спірного нерухомого майна відбулося з порушенням діючих на той час вимог закону.

Відповідно до статті 63 ЗК УРСР 1970 року, кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу. Присадибна земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби. До присадибної ділянки входить вся площа, в тому числі і зайнята будівлями. Присадибна ділянка не може передаватися в користування іншим особам або оброблятися з застосуванням найманої праці. Право колгоспного двору на присадибну ділянку засвідчується записом в земельній шнуровій книзі колгоспу.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР 1970 р., право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад.

Згідно ч. 4 ст. 16 ЗК УРСР 1970 року, надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 3 п. 5 Постанови Верховної ради Української РСР « Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18 грудня 1990 року, громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ті обставини, що належне ОСОБА_8 право користування спірною земельною ділянкою зафіксоване в земельно-кадастровій книзі і не припинилося внаслідок її смерті, встановлені вище вказаним рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26.12.2013 року у цивільній справі 2218/24324/2012. Таким чином, дане право увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_8

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, позивач успадкував належне ОСОБА_8 право користування спірною земельною ділянкою як її єдиний спадкоємець.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Спірна земельна ділянка вибула з володіння матері позивача не з її волі шляхом набуття земельної ділянки у власність ОСОБА_9 згідно державного акта серії ХМ № 036489, котрий згодом в судовому порядку був визнаний недійсним.

Таким чином, не будучи власником земельної ділянки, ОСОБА_9 не міг її відчужити, відтак подальші набувачі, в тому числі ОСОБА_5, не вправі були її набути.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Таким чином, хоча недобросовісність співвідповідача як набувача спірного майна не була встановлена, однак в силу п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України дане майно підлягає витребуванню в неї на користь позивача.

Разом з тим, суд вважає належним відповідачем у справі саме останнього набувача майна ОСОБА_5, тому в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області вважає за необхідне відмовити.

Суд не бере до уваги заперечення представника співвідповідача і третьої особи про те, що рішенням суду від 8.06.2016 року права позивача на земельну ділянку вже були захищені в судовому порядку, оскільки даним судовим рішенням захищено право на 23/40 частки земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, про захист права на яку у даному позові не йдеться.

Понесені позивачем судові витрати у справі (судовий збір на загальну суму 826,80 грн.) слід стягнути з відповідача, позов до котрого задоволено.

На підставі наведеного та керуючись 5, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 20, 63 ЗК УРСР 1970 р., ст. ст. 16, 330, 388, 1216, 1218, 1268 ЦК України, абз. 3 п. 5 Постанови Верховної ради Української РСР « Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18 грудня 1990 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,155 га, розміщену за адресою: вул. Вишнева (колишня Кірова) 24, с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:1194.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в сумі 826,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: