І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд
головуючий Герасимчук М.К.
при секретарі Клімашевич В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 138 532 грн. 84 коп., 20 % річних в сумі 34 917 грн. 87 коп., пеню в розмірі 77 711 грн. 26 коп., всього 251 161 грн. 97 коп. та судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог вказується, що 27 червня 2014 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 36 060 грн., що становило еквівалент 3 000 доларів США. 01 липня 2014 року позивач знову надав у борг відповідачу таку ж саму суму грошових коштів. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2, в день їх отримання написав розписки, в яких зобов'язувався повертати борг частинами в іноземній валюті або у національній валюті по середньому комерційному курсу на дату повернення. Кінцевий термін повернення грошових коштів до 01 вересня 2014 року. За кінцевого строку повернення грошових коштів позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а також 20% річних за увесь час користування чужими грошовими коштами. Станом на день подачі позову відповідач борг не повернув. Період прострочення з 01 вересня 2014 року по 04 грудня 2015 року становить 460 днів.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала повністю.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, повторно в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
Згідно положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Судом встановлено, що згідно розписки від 27 червня 2014 року, ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 36 060 грн., що є еквівалент 3 000 доларів США, терміном до 01 вересня 2014 року. Згідно розписки від 01 липня 2014 року, ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 36 060 грн., що є еквівалент 3 000 доларів США, терміном до 01 вересня 2014 року.
Передача коштів проведена в присутності двох свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_3
За умовами розписок позичальник має право повертати борг частинами в іноземній валюті або у національній валюті по середньому комерційному курсу на дату повернення. Кінцевий термін повернення грошових коштів до 01 вересня 2014 року. За кінцевого строку повернення грошових коштів позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а також 20% річних за увесь час користування чужими грошовими коштами.
Позивач вказує, що станом на день подачі позову відповідач борг не повернув. Період прострочення з 01 вересня 2014 року по 04 грудня 2015 року становить 460 днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Судом встановлено, що розписки від 27 червня 2014 року та 01 липня 2014 року про отримання ОСОБА_2 в борг у ОСОБА_1 коштів написані особисто відповідачем. Оригінали розписок знаходяться у позивача. Дані розписки підтверджують отримання коштів в борг боржником ОСОБА_2 від кредитора ОСОБА_1 Загальна сума основного боргу складає 138 532 грн. 84 коп. (Станом на 04 грудня 2015 року за офіційним курсом долара США 2308,8807 грн. - 100 доларів США).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
20% річних за 460 днів прострочення складає 34 917 грн. 87 коп.

Позивач заявив також вимогу про стягнення на його користь пені, як передбачено в розписках в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.
Згідно розрахунку позивача пеня складає 77 711 грн. 26 коп.
За правовою позицією Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 3 вересня 2014 року № 6-100цс14, згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 01 вересня 2014 року, а до суду він звернувся лише - 04 грудня 2015 року, відтак пеня підлягає стягненню лише в межах одного року з дня виникнення такого права, тобто з 01 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року. Пеня за даний період складає 60 935 грн. 49 коп. і дана сума підлягає стягненню з відповідача.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2 343 грн. 87 коп.
На підставі ст. 258, 526, 551, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) основний борг в розмірі 138 532 грн. 84 коп., 20 % річних в сумі 34 917 грн. 87 коп., пеню в розмірі 60 935 грн. 49 коп., всього 234 386 (двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят шість) грн. 62 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 87 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий