Справа № 529/791/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті ОСОБА_2 вона, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що складається з домоволодіння, яке відноситься до типу колгоспного двору та розташоване по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, однак через відсутність оригінала правовстановлюючого документа на ім'я померлого на житловий будинок позбавлена можливості нотаріально оформити право власності на це майно, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність.

Від відповідача - Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області /далі - Диканська селищна рада/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко О.В. /далі - приватний нотаріус Лазоренко О.В./ - заперечень проти позову не подала, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представника відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Полтава помер ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції.

За життя нині померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 30 липня 2003 року Диканською селищною радою народних депутатів, належала земельна ділянка загальною площею 2,49 га для ведення товарного сільськогоспдарського виробництва, яка розташована на території Диканської селищної ради. Державний акт був виданий у визначеному на той час порядку і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Належність вказаної землі нині померлому ОСОБА_2 також підтверджено довідкою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданою відділом Держземагенства у Диканському районі Полтавської області 01.07.2016 року.

Відповідно до положень ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами. Положенням ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту реєстрації цих прав. Однак зміст ст. 125 ЗК України та порядок реєстрації земельних ділянок був змінений у 2009 році, а Закон України "Про Державний земельний кадастр" почав діяти лише з 01.01.2013 року, тобто після видачі ОСОБА_2 державного акта.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана вище земельна ділянка належала нині померлому ОСОБА_2 на законних підставах, хоча в подальшому після зміни земельного законодавства і не була внесена до Державного земельного кадастру, а тому є спадковим майном.

Крім вказаної земельної ділянки нині померлий ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 18 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Диканської селищної ради народних депутатів, як голова колгоспного двору, володів домоволодінням, яке розташоване по АДРЕСА_1 Згідно технічного пасторта, виданого 19 квітня 2016 року Приватним підприємством Полтавським Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" на садибний будинок, який відноситься до типу колгоспного двору, він в цілому складається з житлового будинку літ. "А-1", літньої кухні - літ. Б, б, сараїв - літ. В, Е, е, Ж, ж, вбиральні - літ. Г, колодязя питного № 1, воріт огорожі № 3, огорожі № 4. Право приватної власності на вказане вище домоволодіння за нині померлим ОСОБА_2 належним чином та у встановленому на той час законом порядку було зареєстровано в органах БТІ, однак свідоцтво про право на спадщину померлим було втрачено.

Як вбачається з довідки відповідача, у спірному домоволодінні проживав та був зареєстрованим до дня смерті лише ОСОБА_2

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення у померлого ОСОБА_2 права власності на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки за життя ОСОБА_2 правомірно набув право власності на спірне домоволодіння, хоча і втратив оригінал Свідоцтва про право власності на своє ім'я на нього, суд приходить до висновку, що це майно також належало йому на законних підставах, а тому є спадковим.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу її відкриття не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 24 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Т.В., нині померлий ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів все своє майно позивачу ОСОБА_1

З довідки приватного нотаріуса Лазоренко О.В. вбачається, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа, в якій знаходяться заяви про прийняття спадщини від позивача ОСОБА_1 Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно через відсутність відомостей про спірну земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, а також втрату оригінала Свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння на ім'я нині померлого ОСОБА_2

Враховуючи, що вказана вище земельна ділянка та домоволодіння є спадковим майном, яке належало померлому ОСОБА_2 на законних підставах, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після його смерті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233-1236, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 23, 125 ЗК України, ст. ст. 86, 100 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 30 липня 2003 року Диканською селищною радою народних депутатів Диканського району Полтавської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 520.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, який в цілому складається з житлового будинку літ. "А-1", літньої кухні - літ. Б, б, сараїв - літ. В, Е, е, Ж, ж, вбиральні - літ. Г, колодязя питного № 1, воріт огорожі № 3, огорожі № 4 та належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 18 жовтня 1989 року Диканською селищною радою народних депутатів Диканського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: