Справа №590/303/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1721/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року у справі за поданням начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 про примусове проникнення до житла, -

в с т а н о в и л а:

16 вересня 2016 року начальник Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням, мотивуючи вимоги тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №49508893 з примусового виконання виконавчого листа №590/303/15-ц, виданого 25 листопада 2015 року Ямпільським районним судом Сумської області про вселення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, просила ухвалити рішення про примусове входження до квартири АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій.

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року подання начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 задоволено. Дозволено примусове проникнення державному виконавцю Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_8 до квартири АДРЕСА_3 для проведення виконавчих дій по виконавчому листу №590/303/15-ц, виданому 25 листопада 2015 року Ямпільським районним судом Сумської області про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користуванні квартири АДРЕСА_3, вселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_3, надати ключі ОСОБА_5 від квартири.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати. В обґрунтування скарги зазначає, що він належним чином не був повідомлений про розгляд подання державного виконавця 28 вересня 2016 року, а також зазначає, що державним виконавцем порушено вимоги ч.3 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він не був письмово повідомлений про проведення виконавчих дій, а саме про примусове вселення стягувача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення стягувача ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_3 в добровільному порядку рішення суду не виконує, на законні вимоги державного виконавця належним чином не реагує, звязку з чим з метою примусового виконання судового рішення необхідно примусове проникнення до житла боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Пунктом 10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з п.15 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №590/303/15-ц, виданий 25 листопада 2015 року Ямпільським районним судом Сумської області про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у користуванні квартири АДРЕСА_3 та вселення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_4.

30 грудня 2015 року державним виконавцем Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано 7-денний строк для самостійного виконання рішення.

Державним виконавцем 23 червня 2016 року та 28 липня 2016 року направлялися боржнику ОСОБА_3 повідомлення про те, що державним виконавцем буде здійснено виїзд на місце проживання боржника для примусового вселення стягувача ОСОБА_5 разом з дітьми у спірну квартиру за адресою: м.Дружба, вул.Комуністична,12/3. Дані повідомлення були особисто вручені боржнику ОСОБА_3 листоношею, а також отримані особисто ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Ямпільського ЦОС №5, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 5,7,9, 10)

Тому доводи апеляційної скарги з приводу того, що боржник ОСОБА_3 не був письмово повідомлений державним виконавцем про примусове вселення стягувача у спірне житло є безпідставними і до уваги колегією суддів не приймаються.

06 липня та 09 серпня 2016 року державний виконавець здійснив вихід за адресою: АДРЕСА_5 для здійснення примусових виконавчих дій, але боржник був відсутній вдома, не зважаючи на його повідомлення, про що складено відповідні акти. (а.с. 6, 11)

Таким чином, здійснити примусове виконання рішення суду державний виконавець не зміг, оскільки не отримав добровільного доступу до житла. У зв'язку з чим державний виконавець позбавлений можливості проникнути в квартиру та здійснити виконання рішення суду про вселення стягувача.

За невиконання вимог державного виконавця про надання доступу до спірної квартири на боржника ОСОБА_3 постановою від 28.07.2016 року було накладено штраф ( а.с. 8) .

За таких обставин, оскільки боржником ОСОБА_3, не надано добровільно доступу для входження до квартири за місцем його реєстрації, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду про вселення, а тому є підстави для задоволення подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла на підставі ст.ст.376 ЦПК України.

Вирішуючи дане клопотання суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував обставини справи, перевірив доводи ВДВС та дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що боржник ОСОБА_3 не був повідомлений судом про час та місце розгляду подання державного виконавця як на підставу скасування ухвали суду, є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст.. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику та повідомлення сторін.

Доводи апеляційної скарги про те, що між боржником та стягувачем існує домовленість про те, що їх діти ОСОБА_9 та ОСОБА_6 проживатимуть фактично разом із боржником у спірній квартири, а тому він не чинить перешкод у користуванні житлом стягувачеві, є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки боржник достовірно знаючи про судове рішення, повинен прийняти всі заходи до добровільного виконання рішення суду не доводячи до його примусового виконання, при цьому зобовязаний повідомити про належне виконання ним рішення суду державного виконавця.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи боржника ОСОБА_3 не є суттєвими для вирішення спірного питання і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення боржником норм матеріального та процесуального закону.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 28 вересня 2016 року постановлена судом з додержанням вимог закону, що відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст..ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.1ч.1 ст.312, ст..ст.313,314,315,319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -