Справа № 439/8/14 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/4340/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бродівського відділення філії «Західне головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Визнано недійсним договір поруки №2 від 06.10.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі керуючого Бродівського відділення філії «Західне головне регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в користь ОСОБА_3 2310 грн. сплачених витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в користь держави 107,30 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «Приватбанк». В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині задоволеного позову, та вважає, що в цій частині рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та обєктивного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів у справі. Вважає, що в суду не було правових підстав для визнання договору поруки недійсним так як ОСОБА_3 заявляв вимогу про визнання договору поруки №2 від 06.10.2008 року незаконним, а суд безпідставно обрав інший спосіб захисту та визнав договір недійсним. Стверджує, що визнання договору поруки незаконним є невірним способом захисту порушеного права. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

А відтак законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів апеляційної скарги в частині задоволення позову і визнання недійсним договору поруки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» 06.10.2008 року уклали договір поруки №2, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання перед банком по зобов'язаннях ОСОБА_2, що виникли з умов кредитного договору № E/V 3926 від 06.10.2008 року в повному обсязі цих зобов'язань.

Відповідно до висновку судової експертизи № 4238 від 25.02.2016 року підпис від імені ОСОБА_3, який міститься в графі «поручитель» договору поруки № 2 від 06.10.2008 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його підписів.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору поруки, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний правочин суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (частина друга статті 166 Сімейного кодексу України); застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (частина п'ята статті 216 Цивільного кодексу України; далі - ЦК).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1)визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З наведеного слідує, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

А відтак суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_3 просив визнати незаконним договір поруки. (а.с.4)

Також матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_3 предмет позову не змінював.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки законом, тобто спеціальною нормою, визначено конкретний спосіб захисту порушеного права визнання правочину недійсним, а також законом прямо не передбачено право суду вийти за межі позовних вимог у випадку подання позову про визнання правочину незаконним, суд першої інстанції в порушення ст.10 ЦПК України і ст.16 ЦК України самостійно змінив предмет позову та прийшов до помилкового висновку про можливість захисту права в спосіб, який не обирався позивачем.

А відтак, оскільки законом не передбачено можливості захисту прав позивача ОСОБА_3 в обраний ним спосіб визнання правочину незаконним, колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення позову останнього немає.

В зв»язку з викладеним рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання незаконним договору поруки №2 від 06.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі керуючого Бродівського відділення філії «Західне головне регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 12 травня 2016 року в частині визнання недійсним договору поруки №2 від 06.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі керуючого Бродівського відділення філії «Західне головне регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк», стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» в користь ОСОБА_3 2310 грн. сплачених витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи, стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» в користь держави 107,30 грн. судового збору скасувати. Ухвалити нове рішення. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання незаконним договору поруки №2 від 06.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі керуючого Бродівського відділення філії «Західне головне регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк». В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_4