АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2161/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівЗахарової А. Ф., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного з батьків,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: відділ у справах дітей Придніпровського району служби у справах дітей Черкаської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17 березня 2015 року шлюб розірвано.

Дитина народилась зі слабким імунітетом, часто хворіла, з народження перебуває на диспансерному обліку у Черкаській дитячий міській поліклініці №2. Лікарями було рекомендоване санітарно-курортне лікування та перебування довготривалий період на морі. У позивача проживають родичі у Російський Федерації у м. Москва та друзі у Криму. В 2015 році колишній чоловік надав дозвіл на вивіз дитини до Російської Федерації, але в цьому році з незрозумілих мотивів ОСОБА_6 відмовився від нотаріального посвідчення своєї згоди та заявив, що надасть згоду виключно з умовою, що позивач напише розписку про відмову стягнення з нього додаткових витрат на дитину, які буде нести під час відпочинку з сином.

Позивач має можливість і бажання оздоровити дитину на березі Чорного моря в Криму та відвідати близьких та рідних в м. Москва РФ. Просила суд надати дозвіл на виїзд до Російської Федерації та до Криму з України громадянина України, який не досяг 16- річного віку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі його матері ОСОБА_7, без згоди та супроводу його батька громадянина України ОСОБА_6 у період з дня набрання судовим рішенням законної сили до 1.09. 2016 року на період літніх канікул.

В ході судового розгляду позивач уточнювала та доповнювала позовні вимоги. Остаточно просила надати дозвіл на виїзд до Російської Федерації з України громадянина України, який не досяг 16- річного віку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі його матері ОСОБА_7 без згоди та супроводу його батька у період осінніх канікул з 25.10.2016 року по 10.11. 2016 року та у період зимових канікул з 25.12. 2016 року по 15.01. 2017 року та просила надати дозвіл на виїзд з України в тимчасово окуповану територію України - Крим громадянина України, який не досяг 16- річного віку ОСОБА_8 а, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі його матері ОСОБА_7 без згоди та супроводу його батька ОСОБА_6 у період з дня набрання судовим рішенням законної сили до 20.09. 2016 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалено надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_7 без згоди батька на тимчасовий виїзд з України до Російської Федерації з 25 жовтня 2016 року по 10 листопада 2016 року або з 25 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року, зобов'язавши її повернути дитину до України після спливу терміну перебування за кордоном, зазначеного в судовому рішенні.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_7 без згоди батька на тимчасовий виїзд з України до тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим з 4.08. 2016 по 20.09. 2016 року, зобов'язавши її повернути дитину до України після спливу терміну перебування за кордоном, зазначеного в судовому рішенні.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказуючи, що рішення суперечить інтересам дитини, просить його скасувати ту ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає по наступним мотивам.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 22.11.2001 року по 17.03.2015 року, від якого мають сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_7 у 2016 році звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на короткочасний виїзд за кордон, а саме до Російської Федерації та Автономної Республіки Крим для їхнього сина ОСОБА_8. Поїздка має відбутися у зв'язку з оздоровленням дитини.

Відповідач відмовив у наданні такого дозволу.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_7 діяла в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий та короткостроковий характер, не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією і має на меті фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток дитини, сприятиме розширенню світогляду дитини та головною метою поїздки є її оздоровлення. Крім того, в Росії також проживає старша дочка позивачки, а тому необхідність тимчасового виїзду дитини також полягає в спілкуванні сина з сестрою.

Жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього ОСОБА_8 за межі України для тимчасового перебування в Росії або Автономній Республіці Крим судом не встановлено.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для заборони виїзду сина сторін за межі України.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 33 Конституцією України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Істотних обставин, які свідчать про неможливість виїзду дитини за станом здоров'я, загрози життю дитини, негативного впливу на розвиток дитини в апеляційній скарзі не наведено.

Заперечення і доводи відповідача не можуть бути підставою для відмови у виїзді дитини за межу України без згоди батька, в зв'язку з чим колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного з батьків відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали та можуть бути оскаржені в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий :

Судді :