Справа № 583/2067/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

при секретареві Вербі Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2016 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 13.06.2006 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 16139-017/06Р, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 6282 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом строком до 13.06.2010. В забезпечення виконання зобовязань по вказаному кредитному договору, 13.06.2006 був укладений договір застави № 16139-017/06Р, також цього дня з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 16139-017/06Р, згідно яких останні несуть солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобовязання всім належним їм майном та грошовими коштами. Відповідач ОСОБА_1 допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, в звязку з чим станом на 21.01.2016 за позичальником обліковується заборгованість в сумі 22174,23 дол. США, яка складається з: суми кредиту 2463,39 дол. США, суми відсотків 0,00 дол. США, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 19710,84 дол. США, що еквівалентно 492487,16 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену заборгованість по кредитному договору та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в попередніх засіданнях проти позову заперечив, зазначивши, що рішенням суду з нього була стягнута заборгованість по вказаному кредитному договору в повному обсязі, в ході виконання зазначеного судового рішення було реалізовано його майно, а саме автомобіль, борг був погашений, виконавче провадження закрито. Крім того, надав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обовязок боржника виконати зобовязання особисто.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Встановлено, що 13.06.2006 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 16139-017/06Р, відповідно до умов якого останній отримав кошти у розмірі 6282 дол. США на строк до 13.06.2010 року зі сплатою 12 відсотків річних, що підтверджується зазначеним договором, заявою про видачу готівки № 1 від 13.06.2006, квитанцією № 39 від 13.06.2006, квитанцією № 1201/в102 від 13.06.2006 та квитанцією № 1865 від 13.06.2006.

Згідно п. 4.4 та п. 4.5 кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 131 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору.

Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення терміну погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Відповідно до договору поруки № 16139-017/06Р від 13.06.2006, укладеного між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем ОСОБА_2, договору поруки № 16139-017/06Р від 13.06.2006, укладеного між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачкою ОСОБА_3, останні кожен окремо зобовязуються нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № 16139-017/06Р від 13.06.2006 та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Строк дії зазначених договорів поруки до 13.06.2013.

Рішенням постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» № 29166/8 від 06.10.2008 з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» 29164,64 грн заборгованості за кредитним договором № 16139-017/06Р від 13.06.2006. З даного рішення вбачається, що позивач скористався правом щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором та прохав стягнути заборгованість станом на 17.06.2008 в розмірі 32130,61 грн., яка складалася з: 22863,75 грн основної суми кредиту, що по курсу НБУ на зазначену дату еквівалентна 4710 дол. США, 5800,89 грн (1195 дол. США) несплачених відсотків за користування кредитом, 2208,71 грн (455 дол. США) пені на суму непогашеного кредиту, 1257,26 грн (259 дол. США) пені на суму непогашених відсотків. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, третейським судом був зменшений загальний розмір неустойки до 500 грн. Тобто зазначеним рішенням з відповідачів були стягнуті у повному обсязі сума кредиту, сума відсотків та пеня, нарахована на суму непогашеного кредиту та на суму непогашених відсотків за період з 13.06.2006 по 17.06.2008.

З матеріалів справи вбачається, що вказане рішення третейського суду було виконано в повному обсязі в ході примусового виконання, що також підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2011.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення суми кредиту в розмірі 2463,39 дол. США та нарахованої за період з 13.06.2006 по 17.06.2008 пені не підлягає задоволенню.

Виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору вбачається, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для застосування усіма судами України.

Отже, наявність рішення третейського суду від 06.10.2008 про стягнення з відповідачів заборгованості при її не погашенні, не може звільняти боржників від відповідальності, яку вони взяли на себе при укладенні договору, в тому числі від сплати пені за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що погашення заборгованості в ході примусового виконання рішення третейського суду було здійснено 21.11.2011. За період з 18.06.2008 по 21.11.2011 включно позивачем було здійснено нарахування пені на суму непогашеного кредиту в розмірі 8684,55 дол. США та на суму непогашених відсотків в розмірі 2990,30 дол. США.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що сторони договору про збільшення позовної давності не укладали, останній платіж був здійснений відповідачем ОСОБА_1 в червні 2007 року, рішення третейського суду про стягнення заборгованості було винесено 06.10.2008 та фактично виконано 21.11.2011, а також те, що строк дії договорів поруки закінчився 13.06.2013, а позивач звернувся до суду з даним позовом 25.06.2016, що підтверджується відбитком печатки відділення поштового звязку на конверті, тобто з пропуском однорічного строку для предявлення позову відносно неустойки, поважної причини пропуску цього строку не навів, та питання про його поновлення не ставив, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені, нарахованої за період з 18.06.2008 по 21.11.2011.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога про стягнення пені на суму непогашеного кредиту в розмірі 7081,99 дол. США, нарахованої за період з 22.11.2011 по 21.01.2016, оскільки зазначене нарахування було здійснено після фактичного погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

В звязку з відсутністю підстав для задоволення заявлених вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат, згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 259, 260, 261, 264, 267, 525, 526, 527, 549, 599, 610, 611, 624, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_4