Провадження № 2/761/8452/2016
У Х В А Л А

02 листопада 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів даної позовної заяви, було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

При цьому, за загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В той же час, відповідно до положень ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства та зважаючи комплексне тлумачення змісту позовної заяви, можна дійти висновку, що позивачка при зверненні до суду з даним позовом вирішила скористатись правом вибору підсудності справи за своїм місцем проживання, адже вказана нею адреса свого місця реєстрації територіально відноситься до дислокації Шевченківського районного суду м.Києва.

Між тим, звертаючись з даним позовом саме до Шевченківського районного суду м.Києва, позивачка не виконала вимоги ч. 2 ст. 110 ЦПК України щодо підтвердження обставин, які наділяють її правом на альтернативну підсудність даної справи, та не надала жодних доказів, які б підтверджували факт перебування на її утриманні малолітніх дітей або неповнолітніх дітей, що, серед іншого, позбавляє суд можливості визначитись стосовно підсудності вказаної справи саме Шевченківському районному суду міста Києва.

Крім того, в порушення вимог ст. 120 ЦПК України, позивачкою не надано до суду копій документів, що додані до позовної заяви, для надіслання їх відповідачу.

У відповідності з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 110, 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачкою ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: