Справа № 379/1735/15-ц Головуючий у І інстанції Василенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/4749/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 46 24.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Данілова О.М., Суханової Є.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі №148 від 01 червня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487,20 грн. та витрати за проведення почеркознавчої експертизи - 2 772 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не підписувала вищезазначений договір та не мала наміру його укладати.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КВ, №074763 від 23 грудня 2003 року є власником земельної ділянки, площею 2,1605 га, що розташована на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, ( а.с. 7 ).

20 липня 2007 року сторони уклали договір оренди зазначеної земельної ділянки, терміном на 5 років, починаючи з дати його реєстрації - 20 вересня 2007 року ( а.с. 48 ).

У відповідності до умов правочину, ОСОБА_2 отримувала орендну плату, в т.ч. і після закінчення дії договору - 20 вересня 2012 року ( а.с. 19-43 ).

Восени 2015 року позивач звернулася до товариства з питанням виділення в натурі ( на місцевості ) їй земельної ділянки для власного використання за призначенням та отримала у відповідь примірник договору оренди земельної ділянки №148 від 01 червня 2012 року, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Таращанському районі 24 вересня 2012 року та акт прийому-передачі ( а.с. 5, 6 ).

Згідно правочину, зареєстрованого 24 вересня 2012 року, який ОСОБА_2 не укладався, зазначено, що позивач передала відповідачу належну їй, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія КВ, №074763 від 23 грудня 2003 року, земельну ділянку, площею 2,1605 га, в оренду терміном на п'ять років ( а.с. 5 ).

У відповідності до п. 2.3 договору, строк дії договору починається з дати його державної реєстрації і, відповідно, закінчується 24 вересня 2017 року.

ОСОБА_2, оспорюючи укладення договору, 10 грудня 2015 року звернулася до суду із зазначеними вимогами і сплатила 487,20 грн. судового збору ( а.с. 1, 2-3, 92 ).

За її клопотанням, 21 грудня 2015 року по справі призначена судово-почеркознавча експертиза, відповідно до висновків якої за №454/455/16-32 від 14 червня 2016 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» договору оренди земельної ділянки №148 від 01 червня 2012 року, - виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою ( а.с. 80 -85 ).

Позивачем за проведення експертизи сплачено 2 722,00 грн. ( а.с. 93 ).

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі, правильно встановив обставини, визначив відповідно до них правовідносини, дав належну оцінку належним та допустимим доказам по справі згідно положень ст. 212 ЦПК України і ухвалив на підставі, зокрема, ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 213-215 ЦПК України законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права при його ухваленні, зокрема, ст. 15 Закону України Про оренду землі", ст.ст. 257, 261, 267, 631, 640 ЦК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі, зокрема, висновком експерта, який відноситься судом до числа достовірних в силу його узгодженості із іншими доказами, віднесеними до належних та допустимих згідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Зазначені та інші доводи, викладені у скарзі, зокрема, про те, що договір укладений позивачкою, можливо підписаний членом сім'ї, протягом дії договору оренди позивач отримувала орендну плату, ОСОБА_2 не ставила під сумнів свій підпис в акті приймання-передачі майна, права орендодавця не порушені, як і надані докази про сплату орендної плати ( а.с. 19-47 ), на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, правового значення, у даному випадку, не мають та не спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

При цьому, посилання апелянта на сплив строку позовної давності по заявленим вимогам, на переконання суду другої інстанції, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідач довідалася про порушене своє право власності восени 2015 року, отримавши від відповідача примірник договору оренди земельної ділянки №148 від 01 червня 2012 року та виявила, що у вказаному договорі стоїть не її підпис, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи.

До цього часу вона не могла знати про існування договору, оскільки відповідно до висновку експерта підпис у договорі їй не належить, а тому строк позовної давності, відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України, починає свій перебіг з моменту, коли особа довідалася про порушене право власності, в даному випадку - восени 2015 року.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відтак оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» відхилити. Рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: О.М. Данілов

Є.М. Суханова