Справа № 761/894/14-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2706/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 7 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 20 916, 73 доларів США зі сплатою 11,6 % річних зі строком повернення 6 серпня 2018 року, посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 104 099 грн. 15 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 104 099, 15 грн. та судовий збір в сумі 1040, 99 грн., а всього 105 140, 14 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі послалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для її вирішення.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 11 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду м.Києва від 11 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

В судове засідання представник ПАТ «Креді АгрікольБанк» не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.210), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, що дає право банку вимагати дострокового стягнення кредиту, сплати процентів, штрафу та пені.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Встановлено, що 7 серпня 2008 року між ПАТ «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді АгрікольБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній було надано кредит в розмірі 20916,73 доларів США зі сплатою 11,6 % річних строком до 6 серпня 2018 року, для придбання автомобіля.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у той же день між сторонами укладено договір застави, предметом якого є автомобіль NissanNote, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

7 липня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору та договір про внесення змін № 1 до договору застави.

Погашення кредиту сторони передбачили шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком прострочена заборгованість по кредиту складає 280,40 доларів США, загальна заборгованість по кредиту - 12506,47 доларів США, прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 133,58 доларів США, заборгованість по відсоткам 103,34 доларів США, що разом у гривневому еквіваленті складає 104099,55 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання (стаття 610 ЦК України).

За умовами укладеного 7 серпня 2008 року між АТ «Індустріально-Експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 кредитного договору, банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 20916,73 доларів США. Позичальник повертає кредит банку щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором. (п.1.1 договору). Згідно п.1.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду - щомісячно, в розмірі 11,6 % річних, у валюті кредиту, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника, до моменту повного погашення заборгованості за цим договором. Нарахування процентів за користування кредитом згідно пп.1.4.1 цього договору здійснюється з дня списання коштів з рахунку позичальника, до моменту погашення кредиту, щомісяця, за період з «26» числа попереднього місяця по «25» число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом.

Відповідно до п.3.2.5 кредитного договору, у разі несплати позичальником заборгованості за кредитним договором (частиною кредиту) згідно з п.1.1 цього договору та/або процентів за користування кредитом згідно п.2.4 цього договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказуються розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій.

Невиконання зобов'язання по повному погашенню заборгованості в строк до 30 днів з дня направлення повідомлення, дає право банку вимагати дострокового повернення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафу та пені. У цьому випадку банк направляє вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів за користування кредитом, штрафу та пені (п.3.2.6 кредитного договору).

Відповідно до п.3.2.7 кредитного договору, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням або звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку.

Отже, умовами укладеного між сторонами договору визначений чіткий порядок, при дотриманні якого у банку виникає право вимагати дострокового повернення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафу та пені.

Позивачем не надано доказів на підтвердження направлення ОСОБА_4 письмового повідомлення про наявність простроченої заборгованості на виконання п.3.2.5 кредитного договору.

Разом з тим, судом установлено, що позивач 23 вересня 2013 року направив позичальнику ОСОБА_4 вимогу про наявність у останньої простроченої строкової заборгованості в сумі 1025,25 доларів США, у зв'язку з чим на підставі п.п.3.2.6, 3.2.7 кредитного договору вимагав в 33-х денний термін достроково погасити заборгованість по кредиту та пені. Зазначену вимогу ОСОБА_4 отримала 30 вересня 2013 року (а.с.20).

24 жовтня 2013 року позивач направив позичальнику аналогічного змісту вимогу, в якій зазначив, що прострочена сума заборгованості за кредитом становить 266,46 доларів США, при цьому прострочені відсотки відсутні. Вимогу ОСОБА_4 отримала 31 жовтня 2013 року (а.с.20).

У період з 30 вересня 2013 року по 27 листопада 2013 року ОСОБА_4 були внесені платежі: 30 вересня 2013 року - 85 доларів США, 16 жовтня 2013 року - 201 долар США, 23 жовтня 2013 року - 732 доларів США, 8 листопада 2013 року - 150 доларів США, 27 листопада 2013 року - 240 доларів США. Сума внесених у цей період відповідачем коштів покриває зазначену банком у вимогах прострочену заборгованість.

Отже, не дотримання банком встановленого умовами кредитного договору порядку пред'явлення вимог, а також сплата відповідачем чергових платежів у сумах більше ніж встановлено графіком погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.12-14), не дає підстав вважати, що у кредитора виникло право вимагати у ОСОБА_4 дострокового повернення кредиту та сплати процентів і пені.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення достроково з ОСОБА_4 частини кредитних коштів, що залишилася, та сплати процентів, немає підстав.

А тому заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24 березня 2014 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: