Справа №639/7537/16-ц
Провадження №2/639/2372/16
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технологічних і екологічних вишукань» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення строків виплат за весь час затримання, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовом до ДП «Український державний головний науково-досвідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення строків виплат за весь час затримання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.12.2009 року вона перебувала з відповідачем в трудових правовідносинах. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року задоволено її позов та стягнуто з Державного підприємства «Український державний головний науково-досвідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» на її користь заборгованість по заробітній платі за період травень, червень, липень серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року в розмірі 16 939,59 грн.

Позивач зазначає, що працювала на підприємстві до 14 липня 2016 року, однак так і не отримувала заробітну плату, у звязку з чим вимушена була звільнитися. 14 липня 2016 року звільнена за власним бажанням.

З березня по липень 2016 року, включно, відповідно до довідки № 29 від 06.09.2016 року, виданої відповідачем, існує заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної в сумі 8 735 грн.

У зв`язку з тим, що на день звільнення, в порушення вимог ст. 115 - 116 КЗпП України, відповідач не виплатив належну їй заробітну плату, вона звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 8 735 грн. та компенсацію за порушення строків виплат за весь час затримання в сумі 6 327,93 грн.

Суду позивач ОСОБА_1 надала заяву, в якій зазначила про те, що заявлені позовні вимоги підтримає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. На підставі вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 та необхідність його задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ДП «Український державний головний науково-досвідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» з грудня 2009 року на посаді вахтера. Наказом №15-Н від 14.07.2016 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. ( а.с. 10-11)

Як вбачається з довідки підприємства за № 29 від 06.09.2016 року, перед позивачем мається заборгованість по заробітній платі за період березень, квітень, травень, червень, липень 2016 року в загальній сумі 8 735 грн. ( а.с. 8)

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Зважаючи ж на ту обставину, що відповідач по даній справі фактично не виплачував позивачу заробітну плату за вищевказаний проміжок часу, що знайшло своє беззаперечне підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по зарплатні такими, що ґрунтуються за Законі, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-111 та Постанови КМУ від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів.

Згідно довідки № 29 від. 06.09.2016 року, виданою відповідачем, середній заробіток ОСОБА_1 складає 2 109,31 грн. на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була звільнена з роботи 14.07.2016 року.

На даний час заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена.

Таким чином, компенсація за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 6 327 грн. 93 коп. (3 місяці х 2109,31грн. = 6327,93 грн.)

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь держави судові витрати у вигляду судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст.1, 2, 4, 10, 13, 18, 21, 24, 94, 115, 116 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технологічних і екологічних вишукань» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення строків виплат за весь час затримання задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Український державний головний науково-досвідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період березень, квітень, травень, червень, липень 2016 року в загальній сумі 8 735,00 грн.(вісім тисяч сімсот тридцять пять гривень).

Стягнути з Державного підприємства «Український державний головний науково-досвідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення строків виплат за весь час затримки в сумі 6 327,93 грн. (шість тисяч триста двадцять вісім гривень девяносто три копійки).

Стягнути з Державного підприємства «Український державний головний науково-досвідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» на користь держави судовий збір у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович