Дата документу 15.11.2016
Справа № 334/7563/16-ц
Провадження № 2/334/3439/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

14.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Євеліни Робертівни, 3-тя особа ПН ЗМНО ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

14.11.2016 року позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частина 3 статті 151 ЦПК України).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що має намір визнати недійсним договір дарування квартиру АДРЕСА_1, і невжиття заходів забезпечення ускладнить та в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду у справі.

З наведених підстав позивач просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки предметом заявленого ОСОБА_1 позову є дійсність договору дарування нерухомого майна, то відсутність заходів забезпечення про які просить заявник, може ускладнити або зробити неможливим подальше виконання рішення суду, в звязку з існуванням у відповідача ОСОБА_4 можливості розпорядитися належним їй майном им.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Євеліни Робертівни, 3-тя особа ПН ЗМНО ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Дубина Л. А.