Справа №289/95/16-ц
Номер провадження2/289/234/16
Рядок статистичного звіту : 26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22.01.2016 року м. Радомишль

.12.2015 року суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С.,розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення відсутності права, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Вивчивши дану позовну заяву та додані до неї документи в якості доказів, суд встановив, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Як зазначає Пленум ВС України у постанові N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Процесуальне законодавство не передбачає обов'язкової форми (шаблону) позовної заяви. Однак закон встановлює обов'язкові її реквізити. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Позовна заява має містити вказівку на фактичну підставу позову, але не вимагає посилання на норму права, що регулює дане спірне правовідношення (правова підстава позову). Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, способами захисту порушеного права є визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна чи припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Встановити відсутність права у відповідача використовувати Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи при нарахуванні заборгованості за договором банківських послуг б/н від 10.12.2009 року, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Доводи, викладені позивачем у позовній заяві можуть бути запереченням у разі предявлення до нього позову про стягнення певної суми, разом з тим, таких позовних вимог до нього не заявлено.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданих у відповідності до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін (ст. 11 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити в собі : ім'я найменування позивача та відповідача, їх місце проживання перебування або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви подається документ, що підтверджує оплату судового збору.

Однак, дана позовна заява не відповідає вищевикладеним вимогам, що позбавляє можливості вирішити питання про відкриття провадження, оскільки, із виписаного позивачем не можливо встановити які права та інтереси порушені, чим це стверджується, якими обставинами обґрунтовується. Крім того, не сплачено судовий збір.

Як вбачається з позовної заяви, позивач посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору, згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Разом із тим, суддя звертає увагу, що з 01.09.2015 року набрали чинності зміни до Закону України «Про судовий збір» та в новій редакції ч.2 ст.3 Закону споживачі не звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Згідно ст. 5 Закону не передбачено надання пільг щодо сплати судового збору споживачам за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України (справи №6-2936ц15 від 11.12.2015 року; №6-2805ц15 від 30.11.2015 року; №6-3040ц15 від 21.12.2015 року та інші).

Таким чином, відповідно до внесених змін до ЗУ «Про судовий збір» від 01.09.2015 року за позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення відсутності права необхідно сплатити судовий збір відповідно до ставок, зазначених в ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», в якій зазначено, що заподання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн.

Враховуючи зазначене позивачеві необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства, уточнити зміст позовних вимог з урахуванням ст. 16 ЦК України, надіслати нову редакцію позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України з посиланням на відповідні обставини та докази, сплатити судовий збір та усунути вказані недоліки у встановлений судом строк, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 121, 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину недійсним залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків - 3 дні з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 5 днів з дня отримання її копії, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С.Сіренко