Єдиний унікальний номер 219/8286/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1960/2016
Головуючий 1 інстанції Чопик О.П.
Категорія 27 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за

апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення необґрунтовано утриманих коштів,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення необґрунтовано утриманих коштів.

З вказаною ухвалою не погодився відповідач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та повернути позов позивачці.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач всупереч вимогам ч. 2 ст. 109 ЦПК України помилково звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», оскільки юридична особа публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» знаходиться в місті Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_2, який діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін, оскільки провадження відкрито за позовом про захист прав споживача.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення необґрунтовано утриманих коштів, посилаючись на те, що відповідачем без згоди позивачки були списані кошти з її зарплатної картки. При цьому зазначає, що відповідно до п.7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона як споживачка звільнена від сплати судового збору (а.с.1-3).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 вересня 2015 року за зазначеним позовом відкрито провадження у справі (а.с. 27).

Відкриваючи провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення необґрунтовано утриманих коштів, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підсудна місцевому суду, відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Такі висновки судді першої інстанції зроблені у відповідності до процесуального закону.

В преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХII наголошується, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, а згідно із частиною 1 ст. 22 цього Закону захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року №5 роз'яснено, що Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХII поширюється на відносини, що виникають із договорів про надання фінансово- кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Про це ж наголошується і у листі Верховного Суду України «Про судову практику з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.)», в якому зазначено, що характер фінансово-кредитних відносин, стороною в яких є фізична особа, та використані у Законі України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХII та в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-III терміни «споживчий кредит», «фінансова установа», «фінансова послуга» дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону №1023-ХII.

Крім того, серед суб'єктів, передбачених у пункті 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», які звільняються від сплати судового збору, визначені споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що предметом позову є правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачем щодо виконання умов кредитного договору, а тому позивачка як споживач послуг має право за власним вибором подати позовну заяву за зареєстрованим місцем проживання чи перебування, що і передбачено ч. 5 ст. 110 ЦПК України, оскільки позови про захист прав споживачів можуть також пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Суддя обґрунтовано відкрив провадження по справі і підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог процесуального права не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді