Єдиний унікальний номер 242/3626/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1450/2016
Головуючий у 1 інстанції Владимирська І.М. Єдиний унікальний номер 242/3626/15-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/1450/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016р. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Біляєвої О.М., Груіцької Л.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсязі та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», який надавав кредит відповідачу ОСОБА_1 , та ПАТ Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно якому до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Зазначає, що у заявленому позові була вказана повна заборгованість за кредитом (як прострочена так і строкова), на теперішній час кредит не закрито, існує як строкова, так і прострочена заборгованість, а відмовивши у позові, суд першої інстанції позбавив позивача права на повернення боргу в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яка отримана уповноваженою особою 25.10.2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з»явились, про розгляді справи повідомлені належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно та правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, з'ясував доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 9/25ДС/1007/2006-Аклн, за умовами якого п.1.2. ВАТ «Кредитпромбанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 20 476, 24 доларів США на купівлю автомобіля терміном по 10 .11. 2011 року включно, зі сплатою відсотків у розмірі 12,88 % річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн між сторонами 14.11.2006 року укладено договір застави №9/25ДС/1007/З 01/2006-Аклн, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 передав у заставу автомобіль марки CITROEN, модель С4 SX 1.61, рік випуску 2007 реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав йому на праві власності. 14.11.2006 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено договір поруки №9/25ДС/1007/П01/2006-Аклн, відповідно до якого поручителі зобов'язалися солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн.

23.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ( 4.1 договору) ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка за розрахунком позивача складає 512783 грн. 82 коп., з яких: тіло кредиту 13922 долари США 10 центів, що згідно курсу Національного банку України дорівнює 307 153 грн. 24 коп.; відсотки за користування кредитом у вказаний період становлять 9320 доларів США 46 центів, що згідно курсу Національного банку України дорівнює 205630 грн. 58 коп. , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 заборгованість за кредитом погашена наступним чином : до 13 грудня 2007 року О.В. сплачено за кредитом 1365, 08 доларів США, за відсотки за користування кредитом 766,61 доларів США. Рішення Селидівського міського суду від 13 грудня 2007 року з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитом 96511 грн. 36 коп., відсотки за користуванням кредитом - 9505 грн. 06 коп., пеню та судові витрати. Визначена судовим рішення сума заборгованості за кредитом повністю погашена до 05.12.2012 року в порядку примусового виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. Таким чином, суд першої інстанції встановив, що заборгованість за тілом кредиту погашена повністю, тому відсутні підстави для повторного стягнення цієї суми, а відсотки за користування кредитом погашені по 13.12.2007 року. Оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості містить розрахунок по відсоткам за користування кредитом лише за період 21.05.2013 року, тобто після погашення всієї суми заборгованості і не містить розрахунку заборгованості по відсоткам за період з 13.12.2007 р. - часу ухвалення рішення судом про стягнення заборгованості по час його повного виконання 05.12.2012 року, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставина справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 14.11.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 9/25ДС/1007/2006-Аклн, за умовами якого позивальник отримав кредит у розмірі 20 476, 24 доларів США на придбання автомобіля терміном по 10 листопада 2011 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,88 % річних за користування кредитом. У забезпечення виконання за кредитним договором з позичальником укладено договір застави №9/25ДС/1007/З 01/2006-Аклн належного йому автомобіля марки CITROEN, а з відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договір поруки №9/25ДС/1007/П01/2006-Аклн, відповідно до умов якого поручителі зобов'язалися солідарно відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором . 23.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами .

Звертаючись до суду з даним позовом , позивач посилався на те, що до нього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 по стягненню заборгованості , яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 13922,10 доларів США (307153,24 грн.) та відсотків за користування кредитом у розмірі 9320,46 доларів США (205630,58 грн.)

Суд першої інстанції дійшов вірно висновку про відсутність підстав для повторного стягнення заборгованості за кредитом з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2007 року в повному обсязі задоволено позовні вимоги позов ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14.11.2006 року, з відповідачів стягнуто : заборгованість за кредитом 96511 грн. 36 коп. (13922,10 доларів США), відсотки за користуванням кредиту у розмірі 9505 грн.06 коп. (9320,46 доларів США) та пеню у розмірі 1932 грн.94 коп., всього 107949,36 грн. Вказаним рішенням також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 за час дії договору добровільно сплатив Банку 1365, 08 доларів США за кредитом та 766,61 доларів США за (а.с. 180-182).

Таким чином, заборгованість за кредитом була у повному розмірі стягнута рішенням суду, а відсотки за користування кредитом стягнуті по 13.12.2007 року, судове рішення виконано у повному обсязі у зв»язку з чим виконавче провадження закрито 05.12.2012 року.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У виконання укладеного договору застави від 14.11.2006 року №9/25ДС/1007/З 01/2006-Аклн ОСОБА_1 12.07.2018 року передав Банку автомобіля марки CITROEN, модель С4 SX 1.61, рік випуску 2007 реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджено відповідним актом прийому на зберігання автомобіля. Згідно цього акту відповідач передав Банку автомобіль для подальшої його реалізації з направленням виручених коштів на погашення заборгованості за кредитом. ( а.с. 183).

Згідно листа Територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області №31/5/1444-337 автомобіль марки CITROEN, модель С4 SX 1.61, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_1 не зареєстрований, 03.10.2008 року знятий з обліку для реалізації. (л.д.179).

Отримані від продажу автомобіля кошти 70000 грн. 16.01.2009 року були зараховані в погашення заборгованості за кредитним договором. Дану інформацію було надано ВДВС Селидівського МУЮ з визначенням залишку заборгованості 39058,85 грн.( а.с. 192)

Залишок заборгованості 39058,85 грн. виплачений боржником ОСОБА_1 шляхом відрахувань із заробітної плати в строк до 03.12.2012 року, що визнано ВАТ «Кредитпромбанк» та направлено відповідну заяву ВДВС ВДВС Селидівського МУЮ.( а.с 174).

Заступником начальника відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції Донецької області винесено постанову від 05.12.2012 року, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3154, виданого Селидівським міським судом від 25.12.2007 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» боргу за кредитом 96511,36 грн. ( 13922 дол. США на час стягнення), за відсотками - 9505 грн.06 коп.( 9320,46 дол. США на час тстягнення)та пені 1932 грн.94 коп., всього 107949,36 грн. закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що Банк з 20.05.2015 р набув прав вимоги до боржників щодо стягнення боргу за кредитом розмірі 13922,10 доларів США (307153,24 грн. на час звернення до суду ) та стягнення відсотків за користування кредитом 9320,46 доларів США (205630,58 грн. на час звернення до суду) є необгрунтованими.

Розглядаючи позов, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач має право на отримання відсотків за користування кредитом за період з часу винесення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитом до повного погашення суми, визначеної судом. Такий висновок перебуває у відповідності до діючих норм цивільного законодавства.

Як встановлено ч. 1 та ч. 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Виходячи зі змісту вказаних норм цивільного законодавства, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання виплат, передбачених умовами договору та ЦК України.

Проте, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що він містить розрахунок заборгованості за відсотками за період 21.05.2013року до 01.07.2015 року, тобто за період після повного погашення тіла кредиту до часу звернення до суду, що суперечить вимогам п.3.3 кредитного договору.

Суд першої інстанції також відмовив і у стягненні відсотків за користування кредитом за період після судового рішення 13.12.2007 року до повного виконання боржником зобов»язання 05.12.2012 року через відсутність розрахунку заборгованості за цей період .

З метою повного, всебічного та об»єктивного розгляду справи апеляційним судом у виконання приписів ч.4 ст. 10 ЦПК України позивачу було запропоновано : надати розрахунок заборгованості за відсотками за період з 13 грудня 2007 року ( дати рішення я Селидівського міського суду про стягнення боргу за кредитом 96511 грн. ) по дату погашення всієї суми боргу; надати інформацію щодо розподілу отриманих від продажу автомобіля 70000 грн. ( кредит, відсотки, пеня) ; надати розрахунок заборгованості за відсотками на суму залишку кредиту після його часткового погашення у березні 2009 року.

Отримавши вказане роз»яснення апеляційного суду, представник позивача повідомила та направила апеляційному суду такі документи : щодо погашення заборгованості 70000грн. , отриманих Банком від продажу автомобіля; про зменшення суми заборгованості у січні 2009 року; постанову про закриття виконавчого провадження від 05.12.2012 року.

При цьому позивачем зазначено, що здійснити розрахунок заборгованості та надати бухгалтерські документів обліку за запитаний період ( з 13.12.2007 р. по 05.12.2012 р.) неможливо, оскільки при переході права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за умовами договору купівлі-продажу від 20.05.2013 р. такі документи ПАТ «Дельта Банк» не передавались. ( вх.. ЕИ -6113/16 від 25.10.2016 р.)

Таким чином, апеляційний суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, але позивач не надав суду відповідного розрахунку про розмір заборгованості за відсотками, яка утворилась з 13.12.2007 року до повного погашення заборгованості 05.12.2012 року.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справах, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд сприяв позивачу в наданні належних доказів по справі, проте, такі докази суду надані не були.

За вказаний обставин суд не має можливості самостійно визначити розмір заборгованості за відсотками, оскільки відсутні документи обліку, відомості про дати та суми погашення боргу.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: