Справа № 362/5935/13ц Головуючий у І інстанції Ковбель М.М.
Провадження № 22-ц/780/8/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 06.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Верланова С.М.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Гребінківська селищна рада Васильківського району Київської області про встановлення земельного сервітуту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що він є власником земельної ділянки, площею 0,151 га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Пушкіна, 50, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №684244 та договором дарування земельної ділянки від 03 лютого 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4

Власником суміжної земельної ділянки розташованої за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Пушкіна, 48, та через яку проходить проїзд до земельної ділянки позивача, є відповідач ОСОБА_2,

На думку позивача, відповідач не дотримується вимог добросусідства, так як не дає йому можливості користуватися цим проїздом, чинить різні перешкоди, в наслідок чого позивач не має змоги пройти до своєї земельної ділянки та позбавлений права на безперешкодне користування земельною ділянкою.

У звязку з викладеним, просив суд своїм рішенням встановити безстроковий та безоплатний земельний сервітут на користь ОСОБА_3 щодо частини земельної ділянки ОСОБА_2 для визначення права проїзду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено. Встановлено на користь ОСОБА_3 безстроковий безоплатний земельний сервітут у виді права проїзду до його земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Пушкіна, 50 за рахунок земельної ділянки площею 0,0133 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Пушкіна, 48, яка обмежена лініями розподілу та зображена зеленим кольором в додатку №1 до експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №12542/14-41 від 17.11.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 114,71 гривень, витрати на проведення в експертизі в розмірі 7344,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачка ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухваливши нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, підтверджуючим наявність проїзду до земельної ділянки позивача, зокрема через берег річки Протока. Судом не взято до уваги також заперечення відповідача щодо можливості створення доступу до земельної ділянки позивача через земельні ділянки № 50 та № 52, не залучивши їх власників до участі у справі. Крім того, скаржник вважає необгрунтованим та помилковим висновок судової земельно-технічної експертизи, проведеної по справі, оскільки вона не була належним чином повідомлена експертом про виїзд його для огляду земельних ділянок, в результаті чого земельну ділянку № 48, яка їй належить взагалі досліджено не було. У звязку з необгрунтованістю висновку експерта, ставить питання про призначення апеляційним судом у справі повторної судової земельно-технічної експертизи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,151 га, кадастровий номер НОМЕР_1 01 054 0033, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Пушкіна, 50, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №684244 та договором дарування земельної ділянки від 03 лютого 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що земельна ділянка, яка перебуває у приватній власності позивача повністю ізольована від проїжджої частини та проходу, іншого доступу до вищезгаданої земельної ділянки окрім встановлення сервітуту не існує, тому взяв до уваги висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №12542/14-41 від 17.11.2014 року щодо можливого варіанту встановлення сервітуту.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на наявних в справі матеріалах та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь -яким іншим способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь - якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Статтею 404 Цивільного кодексу України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки. а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу України, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки.

Як вбачається з висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №12542/14-41 від 17.11.2014 року, іншого доступу до земельної ділянки, що знаходиться на вул. Пушкіна, 48 в смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, окрім встановлення сервітуту не існує. Даним висновком запропонований єдиний варіант встановлення сервітуту на земельну ділянку, що знаходиться на вул. Пушкіна, 48 для обслуговування земельної ділянки, що знаходиться на вул. Пушкіна, 50.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилалась на те, що інший доступ до земельної ділянки позивача можливий через берег річки Протока, у звязку з чим просила суд апеляційної інстанції про призначення у справі додаткової експертизи.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи № 8271/15- 41 від 22 січня 2016 року, можливо здійснювати доступ, у вигляді проходу, до земельної ділянки № 50 по вул. Пушкіна в смт. Гребінки Васильківського району Київської області, що належить ОСОБА_3 через берег річки Протока. При цьому, експертом зазначено, що надати відповідь на питання: «чи є можливість доступу у вигляді проїзду до земельної ділянки № 50 по вул. Пушкіна в смт. Гребінки Васильківського району Київської області?» не вбачається за можливе.

З дослідницької частини експертного висновку вбачається, що проїздна дорога з вул. Пушкіна, яка передбачена генеральним планом смт. Гребінки, фактично відсутня, а її частина передана у приватну власність ОСОБА_5 (на даний час користувачем є ОСОБА_2А.), яка посвідчена державним актом, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1271 (а.с. 262 т. 1) Проїздна дорога до берегу річки Протока перекрита існуючою будівлею, яка розташована на проїжджій частині та на земельній ділянці, що перебуває в приватній власності з присвоєним кадастровим номером :01:046:0089. Під час обстеження берега річки Протока, експертом встановлено, що в деяких місцях берег має крутий схил, рельєф складний, місцями зарослий деревами та кущами. Берег річки Протока є прибережною захисною смугою з режимом обмеженої господарської діяльності. Тобто, визначити можливість доступу у вигляді проїзду до земельної ділянки ОСОБА_3 через берег річки протока передбачає ряд заходів щодо проведення різних видів робіт, а також розроблення проекту в установленому законом порядку, що не входить до повноважень науково-дослідних установ.

З викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що обгрунтованими є вимоги позивача щодо захисту його порушеного права шляхом надання йому можливості користуватись суміжною земельною ділянкою № 48 по вул. Пушкіна, оскільки виходячи із реально існуючої ситуації, можливості встановити проїзд до його ділянки через берег річки протока не існує, поки не буде вирішене питання щодо можливості облаштування вздовж берега проїжджої дороги, що входить до виключної компетенції місцевих органів виконавчої влади.

Таким чином, не можуть бути прийняті доводи апеляційної скарги щодо безпідставності позову.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено правовий статус земельної ділянки № 48 по вул. Пушкіна в смт. Гребінки Васильківського району Київської області.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Гребінківської селищної ради від 21.11.1997 року про що видано відповідний Державний акт на право приватної власності на землю від 12.10.1998 року (т. 1 а.с. 82)

04.04.2003 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0, 409 га, що розташована в селищі Гребінки Васильківського району Київської області по вул. Пушкіна під номером 46-48. (а.с. 80 т. 1)

ОСОБА_2 отримала у власність від ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0, 409 га в смт. Гребінки по вул. Пушкіна 46-48 на підставі договору дарування від 06.07.2007 року. (т. 1 а.с. 25)

Як зазначив представник ОСОБА_2 в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 дійсно на даний час користується вказаною земельною ділянкою без відповідної державної реєстрації свого права власності.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає правильним виключити з абзацу другого резолютивної частини рішення посилання суду про належність на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки № 48 по вул. Пушкіна в смт. Гребінки Васильківського району Київської області.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначена обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не є доводом апеляційної скарги, а також враховуючи положення пункту 22.2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" яким передбачено, що вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні із виключенням з його резолютивної частини вказаного вище посилання, в решті ж суд першої інстанції, розглядаючи спір всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року змінити, виключивши з абзацу другого його резолютивної частини посилання суду про належність на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки № 48 по вул. Пушкіна в смт. Гребінки Васильківського району Київської області.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: