Справа № 729/126/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2016 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Булиги Н. О. за участю секретаря Савости К. Ю., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бобровиця цивільну справу за позовом ПАТ «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Чернігівобленерго» звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що 14 червня 2015 року ОСОБА_2 керуючи трактором «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 та буксируючи причіп 2-ПТСУ, рухався по вул. Довженка в с.Марківці Бобровицького району Чернігівської області, де не дотримавшись безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з опорою повітряної лінії електропередачі, яка в результаті була пошкоджена і стала непридатною для подальшої експлуатації, також було пошкоджено 100 метрів електричного дроту марки СІП 4*35. Такими діями відповідача була завдана шкода майну позивача у розмірі 12269,91 гривень. Постановою суду від 14.07.2015 року ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення. Позивач просить в стягнути в примусовому порядку з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди дванадцять тисяч двісті шістдесят девять гривень девяносто одну копійку, а також просить стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

В судовому засіданні представник позивача просить повністю задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові. Також, додав, що трактором МТЗ 80 належним ТОВ «Земля і воля», неправомірно заволодів відповідач у вихідний день та вчинив ДТП за участю цього транспортного засобу у час вільний від виконання трудових обов»язків, тому саме він повинен відшкодувати шкоду завдану позивачеві його винними діями, хоча ОСОБА_2 і перебуває у трудових правовідносинах з ТОВ «Земля і воля».

Відповідач у судовому засіданні позов повністю визнав та пояснив, що він працює трактористом у ТОВ «Земля і воля». 14.06.2015 року, у вихідний день неділю, близько 13 години він самовільно, без дозволу власника трактора «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом 2-ПТСУ, з тракторного стану Марківецького відділення ТОВ «Земля і воля», заволодів трактором для того щоб привезти дров. Коли він рухався по вул. Довженка в с.Марківці Бобровицького району Чернігівської області, то скоїв зіткнення з опорою повітряної лінії електропередачі, також було пошкоджено 100 метрів електричного дроту. Згоден відшкодувати позивачеві завдані з його вини збитки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2015 року ОСОБА_2 було визано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна.

Власником трактора МТЗ-80, керуючи яким 14 червня 2015 року ОСОБА_2 вчинив ДТП, є ТОВ „Земля і воля. ОСОБА_2 працював трактористом Марківецького відділення ТОВ „Земля і воля з 02.03.2015 року по 30.11.2015 року, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Земля і воля» від 23.03.2016 року.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 неправомірно у неробочий час, самовільно і не у звязку з виконанням трудових обовязків тракториста ТОВ «Земля і воля», заволодів належним товариству трактором МТЗ 80, після чого, керуючи цим транспортним засобом, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, під час якоїбуло завдано шкоди майну позивача.

Відповідно до кошторису на виконання робіт по відшкодуванню збитків від 16.11.2015 року, розмір витрат становить 12269,91 гривень.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не

несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Проте, згідно роз»ясень, що містяться у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити,чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Отже, виходячи з вищевикладених обставин справи, в силу норм діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини викладені в ньому, підтверджені належними та допустимими доказами. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 88, 212-215,218, ЦПК України, ст. ст.1166, 1187 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» в рахунок відшкодування матеріальних збитків 12269,91 гривень та 1378 гривень судового збору, а всього стягнути 13647 (тринадцять тисяч шістсот сорок сім) гривень 91 копійку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бобровицького райсуду Н.О. Булига