Справа № 148/1902/15-ц Провадження № 22-ц/772/1649/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 44 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого : Колоса С. С.

суддів : Стеблюк Л. П., Якименко М. М.

секретар судового засідання Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю ( надалі ТОВ ) « Шпиківський деревообробний завод » до ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Тульчинської РДА у Вінницькій області про усунення порушень права користування та розпорядження житлом, шляхом виселення, зустрічним позовом ОСОБА_3, в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю « Шпиківський деревообробний завод » про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю, визнання вселення правомірним, визнання договору від 01 жовтня 2015 року про найм житла недійсним за апеляційними скаргами ОСОБА_2, представника ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » та ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 березня 2016 року,

встановила :

Рішенням Тульчинського районного суду від 18 березня 2016 року в первинному позові відмовлено, а зустрічний задоволено частково .

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01. 10. 2010 по 29. 11. 2013 року .

Визнано вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 в с.м.т. Шпиків правомірним .

Своє рішення суд мотивував тим, що встановлено, що ОСОБА_3 в період з 01 жовтня 2010 року по 29 листопада 2013 року проживала з ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі № 8 по віл. Будівельна, 3 в с.м.т. Шпиків, тобто є членом сім»ї наймача, а тому її вселення є правомірним. Після припинення спільного проживання сплачувала кошти за користування квартирою. З цих же обставин відсутні підстави для виселення позивачки та її неповнолітньої дочки. Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання договору найму недійсним, зазначив, що наймач у разі спливу строку договору найму має переважне право на його укладення на новий строк .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та представник ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким первинний позов задовольнити, а у зустрічному відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання вимог матеріального та порушення норм процесуального права .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про визнання договору недійсним скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання вимог матеріального та порушення норм процесуального права

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_6, що діє і інтересах та за дорученням ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » та ОСОБА_2, ОСОБА_7 А, яка діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_2, які просять їх апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених у ній, а скаргу позивачки по зустрічному позові відхилити, ОСОБА_3, яка просить рішення скасувати в частині відмови їй у позовних вимогах з підстав викладених у її скарзі, а скаргу товариства та ОСОБА_2 відхилити, як безпідставну, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника товариства та ОСОБА_2 слід задовольнити, а скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, виходячи з наступного .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторнои посилаються як на піставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Задовольняючи позов про встановлення факту проживання однією сім»єю без укладення шлюбу в період з 01 жовтня 2010 року по 29 листопада 2013 року судом дано належну оцінку наданим по справі доказам, однак відмовляючи в первинному позові про усунення порушень права користування та розпорядження житлом, шляхом виселення судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновок не відповідає обставинам справи, не дотримано норми матеріального права .

Відповідно до ст.. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки .

Згідно зі ст.. 129 ЖК України на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану площу .

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 01 жовтня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » укладено договір найму житлового приміщення з фонду житла тимчасового проживання строком на 5 років ( а. с. 47 48 ). Об»єктом найму стала квартира № 8 в гуртожитку по вул.. Будівельна, 3 с.м.т. Шпиків, власником якого являється ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » ( а. с. 16 19 ) .

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4 в договорі, який укладено між ОСОБА_2 та ТОВ « Шпиківський деревообробний завод », не прописана, відсутня їх реєстрація за адресою в квартирі № 8 в гуртожитку по вул.. Будівельна, 3 с.м.т. Шпиків ( а. с. 12 13, 48 ), не видавався і окремий ордер на їх вселення ( а. с. 15 ). Не надано доказів позивачем по зустрічному позові, що вона перебуває в трудових відносинах з товариством, що надають їй право на проживання в гуртожитку .

Крім того, як вбачається із рішення, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають як чоловік та жінка з листопада 2013 року. Строк дії договору між позивачем по первинному позові та товариством закінчився 01 жовтня 2015 року і в цей же день укладено новий з терміном його дії до 01 жовтня 2020 року ( а. с. 66 ). При цьому ні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в угоді не зазначені .

Вищезазначене вказує на те, що для гуртожитків діючим законодавством та підзаконними актами визначено спеціальний порядок щодо надання фізичним особам жилої площі та їх проживання в зв»язку з чим судом першої інстанції помилково застосовано норми матеріального закону, а саме глави 59 ЦК України, до спірних правовідносин, а тому рішення в частині відмови у задоволенні вимог первинного позову про усунення порушень права користування та розпорядження житлом, шляхом виселення є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового про їх задоволення .

Відмовляючи у задоволенні вимог по зустрічному позові щодо визнання договору найму жилого приміщення від 01 жовтня 2015 року, судом першої інстанції вірно зазначено, що угоду укладено відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_3 не являється стороною правочину та позивачкою по зустрічному позові не доведено порушення її прав .

Відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Враховуючи вищевикладене, та зазначену норму процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 та представника ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » слід задовольнити, рішення суду в частині відмови у вимогах про усунення порушень права користування та розпорядження житлом, шляхом виселення скасувати та ухвалити нове, яким ці вимоги задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково .

Керуючись ст.. ст.. 127, 128, 129, 132 ЖК України, ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника Товариства з обмеженою відповідальністю « Шпиківський деревообробний завод » - задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково .

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 березня 2016 року - в частині відмови у позові ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю « Шпиківський деревообробний завод » до ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Тульчинської РДА у Вінницькій області про усунення порушень права користування та розпорядження житлом, шляхом виселення - скасувати та ухвалити нове, яким:

Позов ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю « Шпиківський деревообробний завод » до ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Тульчинської РДА у Вінницькій області про усунення порушень права користування та розпорядження житлом, шляхом виселення задовольнити .

Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ОСОБА_2, ТОВ « Шпиківський деревообробний завод » шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 с.м.т. Шпиків Тульчинського району Вінницької області без надання іншого жилого приміщення .

В частині задоволення вимог по зустрічному позову про визнання вселення правомірним скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким :

В позовній вимозі ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю « Шпиківський деревообробний завод » про визнання вселення правомірним відмовити .

В решті рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на рішення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_8