АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика про визнання причини відсутності на роботі поважною, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика про визнання причини відсутності на роботі поважною, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 08.09.2000 р. він перебував у трудових відносинах з Національною медичною академією післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика.

Наказом від 07.11.2014 р. № 373-к його звільнено з посади доцента кафедри стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти з 11.11.2014 р. за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин учинений 23.10.2014 р.

Вважав, що його звільнення з роботи відбулося незаконно, оскільки з 23 по 25 жовтня 2014 р. він був відсутній на роботі з поважних причин, а саме: у зв'язку з його участю у роботі VI (ХІІІ) з'їзду Асоціації стоматологів України, що проходив 23-25 жовтня 2014 р. у м. Одеса, а також у науково-практичній конференції «Досягнення науки і практики в стоматології», що проводилась в рамках зазначеного з'їзду, де він був доповідачем та представив стендовий доклад на тему: «Пріорітетні напрями організації стоматологічних амбулаторно-поліклінічних закладів комунальної власності у нових економічних умовах».

Вказував на те, що 22.10.2014 р. він подав на розгляд тимчасово виконуючому обов'язки завідувача кафедри професора ОСОБА_2 заяву про надання дозволу на його участь у з'їзді Асоціації стоматологів України, з доданими матеріалами для участі у конференції.

Справа №761/24589/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4575/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Оскільки тимчасово виконуючий обов'язки завідувача кафедри жодних заперечень щодо його участі в роботі зЧїзду не висловлював, і усно погодила його від'їзд до м. Одеси, вважав, що зазначена в наказі про звільнення підстава посилання на те, що він не надав «будь-яких виправдувальних документів щодо відсутності на роботі 23.10.2014 р.», не

відповідає дійсності.

З огляду на те, що відповідач не урахував, що його відсутність на роботі була викликана поважною причиною, і погоджена з тимчасово виконуючим обов'язки завідувача кафедри, просив визнати його відсутність на роботі 23.10.2014 р. з поважних причин, скасувати наказ від 07.11.2014 р. № 373-к про його звільнення, поновити на роботі на посаді доцента кафедри стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі визначеному законодавством, а також відшкодувати заподіяну неправомірними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 29.07.2015 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2016 р. позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика.

Стягнуто з Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2014 р. по 21.01.2016 р. у розмірі 75 218,25 грн.

Стягнуто з Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Зазначено, що рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах сплати платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі представник Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що посилання суду на те, що ОСОБА_1 представляв на з'їзді Асоціації стоматологів України стендовий доклад та надав докази про його участь у з'їзді, не свідчать про поважність причин його відсутності на роботі, а є підтвердженням того, що він самовільно, без дозволу чи розпорядження керівництва був відсутній на роботі, що призвело до порушення навчального процесу, а тому такі дії є прогулом без поважних причин у розумінні п. 4 ст. 40 КЗпП України

Вважав помилковим висновок суду про те, що позивач за згоди тимчасово виконуючого обов'язки завідувача кафедри професора ОСОБА_2 був відсутній на роботі та, що порушення встановленого порядку отримання дозволу на відрядження, і подання ним заяви до особи, яка не вправі була видавати такий наказ, не є порушенням трудової дисципліни і не може розцінюватися як прогул.

Крім того посилався на те, що суд в порушення ст. 147-149 КЗпП України не урахував попередні випадки порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни.

В судовому засіданні представник Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 та його представник просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 08. 09. 2000 р. ОСОБА_1 працював в Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика.

Наказом № 373-к від 07.11.2014 р. він був звільнений з посади доцента кафедри стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика з 11.11.2014 р. за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин, вчинений 23.10.2014 р.

З 23 жовтня по 25 жовтня 2014 р. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, у зв'язку з тим, що приймав участь у черговому з'їзді Асоціації стоматологів України у м. Одеса, де серед представляв стендову доповідь на тему: «Пріорітетні напрями організації стоматологічних амбулаторно-поліклінічних закладів комунальної власності у нових економічних умовах».

Згідно довідки Інституту стоматології Національної академії медичних наук України від 30.10.2014 р. № 274 ОСОБА_1 приймав участь в науково-практичній конференції «Досягнення науки і практики в стоматології» в рамках VI (ХІІІ) З'їзду Асоціації стоматологів України 23-25.10.2014 р. На конференції було представлено стендовий доклад «Пріоритетні напрями організації стоматологічних амбулаторно-поліклінічних закладів комунальної власності у нових економічних умовах».

Про те, що ОСОБА_1 брав участь у науково-практичній конференції «Досягнення науки і практики в стоматології» та у VI (ХІІІ) З'їзду Асоціації стоматологів України також засвідчують видані йому сертифікати.

Задовольняючи позивні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був відсутній на роботі 23.10.2014 р. з причин, які є поважними, а тому звільнення позивача було проведено із порушенням вимог трудового законодавства.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення терміну його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За змістом зазначеної норми закону визначальною і обов'язковою умовою звільнення працівника за прогул, є його відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення за п. 4ст. 40 КЗпП України здійснюється в порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема при такому стягнення та звільненні працівника, роботодавець повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого працівником проступку, заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і врахувати попередню роботу працівника.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те,що участь позивача у з'їзді та науковій конференції за відсутності згоди керівництва Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика, є прогулом без поважних причин у розумінні п. 4 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів виходить з наступного.

22.10.2014 р. ОСОБА_1 подав виконуючому обов'язки керівника кафедри ОСОБА_2 заяву, в якій просив дозволити йому участь у роботі з'їзду Асоціації стоматологів України та науковій конференції, що відбудеться 23.10.2014 р. у м. Одеса.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно звертався до неї з такою заявою, але вказувала на те, що оскільки вона офіційно не була виконуючою обов'язки завідувача кафедри, то вона не мала права її візувати, а передала її до відділу кадрів. В період відсутності на роботі позивача його підміняв інший викладач.

В матеріалах справи відсутній наказ про покладення на ОСОБА_2 тимчасово виконуючої обов'язки завідувача кафедри стоматології, разом з тим зазначені обставини не заперечувала, як зазначений свідок так і представник Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика. Посилання представника відповідача на те, що повноваження ОСОБА_2 були обмеженими, оскільки вона виконувала обов'язки завідувача кафедри лише в частині організації навчального процесу, і не мала повноважень на здійснення управлінських функцій є непереконливим, оскільки вирішення питання про надання чи ненадання згоди на участь ОСОБА_1 у зЧїзді Асоціації стоматологів України безпосередньо стосувалось організації навчального процесу. При цьому, як достовірно було встановлено судом, ОСОБА_2 не висловлювала заперечень щодо участі позивача в з'їзді Асоціації стоматологів України, про це свідчить як відсутність її запису на заяві позивача, так і подальші дії щодо передачі його заяви до відділу кадрів.

З урахуванням наведеного, а також відсутності доказів на спростування доводів позивача про те, що 14.10.2014 р. завідувач кафедри стоматології ОСОБА_6 під час проведення оперативної наради повідомив про проведення з'їзду Асоціації стоматологів України в м. Одеса в період 23-25 жовтня 2014 р. і офіційне відрядження чотирьох співробітників кафедри для участі в роботі зЧїзду, а також запропонував всім бажаючим прийняти участь у роботі зЧїзду, твердження представника Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика про самовільне залишення позивачем робочого місця 23.10.2014 р. для участі в роботі з'їзду Асоціації стоматологів України, також є непереконливими, а тому суд першої інстанції правильно не взяв їх до уваги.

Також суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що участь ОСОБА_1 в науково-практичній конференції «Досягнення науки і практики в стоматології», що проводилася в рамках з'їзді Асоціації стоматологів України була безпосередньо пов'язана з його науково-педагогічною діяльністю, і її метою було підвищення професійного рівня та практичного досвіду роботи позивача на посаді доцента кафедри стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність позивача на роботі 23.10.2014 р. не може вважатися прогулом в розумінні п.4ст.40 КЗпП України, а тому суд правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів не убачає підстав для її задоволення.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: