Справа № 357/8629/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

31 жовтня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 надала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що у жовтні 2013 року відповідач позичив у неї грошові кошти на суму - 10000грн., які зобов»язувався повернути не пізніше 1.01.2015року, про що написав письмову розписку. В установлений строк відповідач борг не повернув, від виконання свого обов"язку відмовляється, від зустрічей з позивачем ухиляється, а тому виникла необхідність для стягнення заборгованості у судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд позов задовольнити та стягнути борг за договором позики.

В судове засідання позивачка не з»явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення , а по справі може бути постановлено заочне рішення.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами дійсно було укладено договір позики грошей на суму 10000 грн. строком до 1.01.2015р., які були передані відповідачу зі складанням письмової розписки, яку підписав особисто ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Також, згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто вимоги позивача про стягнення на його користь суми позики в розмірі 10000грн., підлягають до задоволення в повному обсязі.

Також відповідно до вимоги ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з наведеного до стягнення на користь позивача підлягають судові витрати 551,20грн., а всього - 10551,20грн.

Керуючись ст.ст.15,60,88,223,224 ЦПК України, ст.ст. 526, 509, 1046,1047, 1049 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. та судовий збір - 551,20грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Г. О. Подрєзова