Справа № 453/1435/15-ц
№ провадження 2/453/72/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку розташованого в с. Коростів по вул. Л. Українки, 111, Сколівського району Львівської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини житлового будинку, що в с. Коростів по вул. Л. Українки, 111, Сколівського району Львівської області, право власності на який вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Дане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано виконкомом Коростівської сільської Ради народних депутатів в погосподарській книзі №7 с. Коростів від 21.12.1984 року. Іншим співвласником будинку була її тітка ОСОБА_3, яка 02 серпня 2007 року подарувала ? частину житлового буднику своїй дочці, відповідачці по справі ОСОБА_2. У вересні 2015 року вона звернулась до відповідачки із проханням надати їй технічний паспорт на будинок, для реєстрації права власності на ? частину будинку в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень. Відповідач відмовила, та зазначила, що вона є власником цілого будинку та показала договір дарування на ? частину будинку. Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що свідоцтво про право на спадщину від 21.12.1984 року, не є правовстановлюючим документом, а право власності на належну їй частку не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав та обтяжень. Також 29 вересня 2015 року вона звернулась до Коростівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,125 га для обслуговування житлового будинку по вул. Л. Українки, 111, в с. Коростів, Сколівського району Львівської області. 22 жовтня 2015 року сільська рада прийняла відповідне рішення за №712. Відповідач також, заявила, що буде вчиняти перешкоди у здійсненні робіт із землеустрою ліцензованою землевпорядною організацією. Оскільки відповідач не визнає її право на ? частину житлового будинку, яке вона правомірно набула в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4, який помер 09.04.1984 року, відтак змушена звернутись в суд з позовом про визнання права власності.

В судовому засіданні 17.12.2015 року позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задоволити та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку розташованого в с. Коростів по вул. Л. Українки, 111, Сколівського району Львівської області.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав, просить задоволити. Додатково зазначив, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 грудня 1984 року було зареєстровано 21 грудня 1984 року у погосподарській книзі Коростівської сільської ради народних депутатів Сколівського району, особовий рахунок №273. Реєстрація відбулась з дотриманням вимог чинного на той час законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що позивач ОСОБА_1 належить ? частина житлового будинку в с. Коростів по вул. Л. Українки, 111, Сколівського району Львівської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на ? частину згаданого будинку.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

21 грудня 1984 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на підставі ст. 529 ЦК Української РСР спадкоємцям майна ОСОБА_4, померлого 09 квітня 1984 року, в рівних частках: його дочці ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та внучці ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, батько якої - ОСОБА_7 помер 18 серпня 1949 року, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що в с. Коростів, Сколівського району Львівської області, що належав померлому на підставі довідки про право особистої власності, виданої виконкомом Коростівської сільської ради 19.11.1984 року. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1037/1036.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час, співвласником будинку, що в с. Коростів по вул. Л. Українки, Сколівського району Львівської області є відповідач ОСОБА_2, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_2 є власником ? частини згаданого будинку, підстава виникнення договір дарування, реєстраційний №1275, від 02.08.2007 року.

Як встановлено в судовому засіданні, і цього не заперечує сама відповідач ОСОБА_2, право власності на ? частину житлового будинку розташованого в с. Коростів по вул. Л. Українки, 111, Сколівського району Львівської області, що належить позивачці ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.1984 року, не визнається відповідачкою ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

На момент видачі спадкоємцям майна ОСОБА_4 померлого 09 квітня 1984 року дочці ОСОБА_3 та внучці ОСОБА_1, свідоцтва про право власності на спадщину за законом, чинною була Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства Юстиції УРСР від 31.10.1975 року №45/5.

Згідно п. 130 Інструкції державний нотаріус роз»яснює, що свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок (частину будинку), квартиру в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників підлягає реєстрації у виконавчому комітеті відповідної ради народних депутатів трудящих.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом при його видачі нотаріусом було роз»яснено, що свідоцтво підлягає реєстрації у виконкомі Коростівської сільської Ради народних депутатів. На зворотній стороні свідоцтва, наявний запис про те, що 21 грудня 1984 року свідоцтво зареєстровано в погосподарській книзі №7 Коростівської сільської ради народних депутатів Сколівського району, особовий рахунок №273.

В матеріалах справи наявний також, витяг з погоподарської книги №7 виданого Коростівської сільською радою Сколівського району Львівської області за №560 від 29.09.2015 року, з якого вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №7 по Коростівській сільській раді Сколівського району Львівської області, на 1983-1985 року, особових рахунок домогосподарства №273, яке рахувалося за померлим ОСОБА_4, будинок, згідно свідоцтва про право на спадщину, поділено в рівних долях дочці ОСОБА_3 та внучці ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. В особистому користуванні домогосподарства знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,30 га.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на ? частину житлового будинку розташованого в с. Коростів по вул. Л. Українки, 111, Сколівського району Львівської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєструвала його у виконкомі Коростівської сільської Ради народних депутатів, набуття права власності на такій підставі не заборонено законом, незаконність набуття права власності не встановлена судом, а відповідач ОСОБА_2 не визнає право власності позивачки на ? частину згаданого будинку, відтак за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. Л. Українки, 111, в с. Коростів, Сколівського району Львівської області, як на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4, який помер 09 квітня 1984 року.

Керуючись ст. ст. 10-12, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. Л. Українки, 111, в с. Коростів, Сколівського району Львівської області, як на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4, який помер 09 квітня 1984 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_8