Єдиний унікальний номер 741/1577/15
Провадження № 2/741/56/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 17 листопада 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретарів Жирка О.В., Мартиненка С.В.,

позивача, його представника ОСОБА_1

та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її (позивача) утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки.

Позивач просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просила їх задовольнити, стверджувала, що відповідач не надає коштів на утримання дочки.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначив, що шлюб з дружиною було розірвано через поведінку тещі, яка постійно втручалася в їх життя. Дружина навчалася в медучилищі в м. Прилуки, брала академічну відпустку, потім закінчувала навчання. В той час він (відповідач) доглядав дочку, підробляв на «євроремонтах». На даний час він (відповідач) не спілкується з колишньою дружиною, яка співмешкає з іншим чоловіком. Органом опіки та піклування йому було визначено дні побачення та спілкування з дочкою. У вільний від роботи час він (відповідач) спілкувався з дочкою, утримував її, купував їй необхідні речі, одяг та взуття. З квітня 2015 року він був призваний на військову службу до ЗС України, а 29 липня 2016 року демобілізувався. В серпні 2015 року він (ОСОБА_3О.) був у відрядженні, приїжджав додому, придбав продукти, замовив торт, підготував святковий стіл, придбав для дочки подарунки, запросив на святкування дочку, колишню тещу та сестру колишньої дружини. В кінці листопада 2015 року на прохання ОСОБА_2 на її імя він зробив переказ коштів на суму 3 000 грн., які потрібні були для корекції зубів ОСОБА_5. 30 грудня 2015 року він переказав колишній дружині готівку в сумі 300 грн. Після отримання посвідчення учасника АТО, він (відповідач) надіслав дружині копію посвідчення з тією метою, щоб дочка, яка ходила в дитячий садок, могла користуватися пільгами. В березні 2016 року він (відповідач) переказав ОСОБА_2 550 грн. В одній з телефонних розмов із дочкою, він довідався, що ОСОБА_2 не водила дочку до лікаря-стоматолога, корекція зубів дочці не була проведена, а кошти використані на інші потреби. Після такої поведінки дружини, він перестав надавати їй кошти. Для придбання дочці необхідних речей (одягу та взуття) він залишив чоловіку своєї рідної сестри картку, на яку переказував гроші. Він утримує дочку, придбав їй портфель та канцелярські прилади, так як розраховував, що дочка піде до школи в перший клас, купив дочці велосипед, за потребою купує одяг та взуття, забезпечував дочку продуктами, передавав домашнє молоко, яйця.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що відповідач спілкується з дочкою, утримує її. Весною 2016 року він (свідок) отримував від ОСОБА_3 на картку гроші в сумі 1 000 грн., які витратив на придбання білизни для ОСОБА_5, кросівок, спортивного костюму, плаття, сарафану. Влітку 2015 року ОСОБА_3 придбав та передав для дочки велосипед. В цьому році придбав портфель та необхідні прилади для першокласника. В 2015 та 2016 роках до дня народження дочки влаштовував їй святковий стіл. В цьому році на день народження возив дочку в м. Бровари в аквапарк. Влітку цього року ОСОБА_3 мав намір повезти дочку на оздоровлення до моря, але ОСОБА_2 не дозволила цього зробити. ОСОБА_3 мешкає в приватному будинку, тримає господарство, вирощує кролів, качок, періодично, надає дочці продукти харчування. ОСОБА_7 ОСОБА_5 проживає з батьком.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що відповідач спілкується з дочкою, приносив їй гостинці, купував одяг.

Позивач не заперечувала, що влітку 2015 року відповідач придбав та надіслав дочці велосипед, приготував дочці на день народження святковий стіл.

У судовому засіданні позивач підтвердила, що отримувала від відповідача в листопаді та грудні 2015 року перекази на 3 000 грн. та 300 грн., а в березні та травні 2016 року по 550 грн.

Позивач не заперечувала, що у період перебування на військовій службі ОСОБА_3 неодноразово приїжджав до дочки, купував їй одяг, продукти харчування. У 2016 році відповідач придбав дочці портфель та прилади до школи, возив її в аквапарк на день народження.

Весною 2016 року через ОСОБА_6 дочці було придбано кросівки, спортивний костюм, плаття, сарафан.

16 листопада 2016 року відповідач придбав дочці взуття та одяг на загальну суму 2 711 грн., що підтверджується накладною приватного підприємця ОСОБА_9

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) батька дитини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована разом із матірю за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Чернігівської області № 2255 від 9 листопада 2015 року (а.с. 8).

Відповідач надав суду докази про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_3 частково визнав позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти та контролювати, як позивач буде витрачати аліменти.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

З відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивач звернулася до суду з цим позовом 27 листопада 2015 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач з 26 квітня 2015 року по 29 липня 2016 року перебував на військовій службі в ЗС України, але не ухилявся від утримання дочки, надав суду докази про те, що перераховував колишній дружині кошти на утримання дочки.

Позивач в ході розгляду справи підтвердила, що в листопаді та грудні 2015 року отримувала від відповідача кошти в рахунок аліментів, не заперечувала того факту, що з моменту її звернення до суду відповідач утримував дочку, забезпечував продуктами харчування, придбавав необхідний одяг та взуття.

З матеріалів справи вбачається, що в період з листопада 2015 року по травень 2016 року ОСОБА_3 лише у грошовій формі надав ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 4 400 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» було установлено з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в розрахунку на місяць у розмірі 1 167 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» було установлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на дітей: віком до 6 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2016 року у розмірі 1 167 грн., з 1 травня 1228 грн.; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року 1 455 грн., з 1 травня - 1531 грн., з 1 грудня - 1689 грн.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів з листопада 2015 року до 6 березня 2016 року, тобто дня коли дочці ОСОБА_4 виповнилося 6 років, становив по 350,10 (1 167 грн. * 30 %) грн. щомісяця, з 6 березня по квітень 2016 року включно по 436,50 (1 455 грн. * 30 %) грн. щомісяця, з 1 травня по листопад 2016 року включно по 459,30 (1 531 грн. * 30 %) грн. щомісяця.

Аліменти у мінімальному розмірі, які повинен був сплатити відповідач, за період: з 27 листопада 2015 року до 6 березня 2016 року (100 днів) становить 1 167 грн.; з 6 березня до 1 травня 2016 року (56 днів) 814,80 грн.; з 1 травня по 17 листопада 2016 року (200 днів) 3 062 грн.

Загальний розмір матеріальної допомоги, яку надавав ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 у період з листопада 2015 року по листопад 2016 року, у розрахунку на місяць становить не нижче 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин необхідно прийти до висновку, що стягнення аліментів необхідно проводити з моменту ухвалення рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що позов до суду був поданий у 2015 року, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 181, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 88, 213, 215, 367 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2016 року і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв