Справа № 144/389/16-ц Провадження № 22-ц/772/3283/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Зайцев А.Ю., Рибчинський В.П.,

при секретарі: Топольська В.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 20.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі про визнання договору оренди землі недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

23.03.2016 року представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 19.04.2006 року між ПП «ЗІС» та ОСОБА_4, зареєстрованого Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.08.2006 року за № 57, з тих підстав, що даний договір ОСОБА_4 не підписував, а про існування спірного договору позивачу стало відомо у січні 2015 року.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 20.09.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги вказуючи на справедливість та законність рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯА № 104383(а.с. 6).

Між позивачем та ПП «ЗІС» с. Війтівка Бершадського району 19 квітня 2006 року підписано договір оренди землі № 371, щодо цієї земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 57. ( а.с.7-8).

07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати. Дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 34 (а.с. 155).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним позивачем був пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч. 3ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2 ст. 207 ЦК України).

Відповідно ч.1ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Взявши до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи № 8443/8444/16-32 від 20 липня 2016 року судом першої інстанції вірно встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_4 , а тому договір оренди землі укладений 19.04.2006 року між ПП «ЗІС» та ОСОБА_4 є недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд встановив, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, у день укладення змін (доповнень) до договору оренди землі 07.05.2010 року, так як підписуючи дані зміни позивач міг довідатись про первісний договір оренди землі до якого і вносились зміни.

Той факт, що зміни ( доповнення) до договору оренди землі були підписані особисто позивачем, суд встановив на підставі висновку експерта № 191-П від 08.08.2016 року / а.с.152-155/

Колегія суддів відхиляє заперечення апелянта про те, що судом першої інстанції було невірно застосовано норми Цивільного кодексу України, так як відповідачем не було доведено той факт, що строк позовної давності минув у 2009 році, а суд з власної ініціативи застосував строк позовної давності з 2010 року, з огляду на те, що у прохальній частині своєї заяви( заперечення) відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у зв»язку зі спливом позовної давності не конкретизуючи дати з якою пов»язує початок перебігу строку; в мотивувальній частині заяви відповідач зазначає декілька обставин з якими пов»язує момент початку перебігу строку позовної давності ( це і 19.04.2006 року момент підписання договору оренди, і 07.05.2010 року момент підписання змін до договору, і 10.10.2012 року підпис позивача у журналі видачі додаткових угод); крім того норми ст.267 ЦК України не зобов»язують сторону у спорі, яка подає заяву про застосування позовної давності зазначати момент початку перебігу строку позовної давності.

Ту обставину, що положення Змін не посилаються на норми оспорюваного Договору, а посилаються на якийсь інший документ, що не є предметом розгляду даної справи колегія суддів вважає безпідставною, з огляду на те, що у вступній частині Змін (доповнення) до договору оренди землі є посилання, що даний договір зареєстрований у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 57 від 09.08.2006 року, що відповідає реєстраційним даним, які містяться на сторінці 4 Договору оренди землі № 371. / а.с.8 зворот, 193/

Посилання апелянта на не врахування судом першої інстанції змісту інформаційних довідок наданих відділом Держкомзему у Теплицькому районі є безпідставним з огляду на те, що жодних довідок Держкомзему у матеріалах справи немає. На дану обставину колегією суддів було звернуто увагу представника позивача у судовому засіданні, однак клопотань про долучення цих документів стороною заявлено не було.

Не у повній мірі відповідають обставинам даної справи обставини, викладені у справі № 6-48 цс 15 у якій Верховним Судом України висловлена правова позиція, на яку посилається апелянт. Так, на відміну від справи, що розглядається у справі № 6-48 цс 15 позивач не підписував ні основний, ні додатковий договір, а отже і не міг знати про своє порушене право. У даній же справі, ОСОБА_4 підписуючи зміни ( доповнення ) до договору оренди землі у травні 2010 року міг довідатись про основний договір та про порушення свого права.

Звернувшись у березні 2016 року до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 19.04.2006 року позивач пропустив строк позовної давності, оскільки моментом початку перебігу строку позовної давності є травень 2010 року.

Відповідно п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 20.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі про визнання договору оренди землі недійсним залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Зайцев А.Ю.

ОСОБА_5

/підписи/

Згідно з оригіналом: