Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4119/14-ц
Провадження №: 6/332/50/16
У Х В А Л А

іменем України

27 січня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Іванової Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся Заводський відділ державної виконавчої служби ЗМУЮ з поданням про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В поданні зазначено, що на виконанні в Заводському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 332/4119/14-ц, виданого 15.10.2014 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3970 грн. суму основного боргу, 700 грн. штраф, 5422,15 грн. пеню, 247,49 грн. втрати від інфляції, 44,54 грн. три відсотка річних та витрати по сплату судового збору 243,60 грн., а всього 10627,78 грн. Боржник ухиляється від сплати боргу, на виклики державного виконавця не реагує. Посилаючись на Закони України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» просять розглянути питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В судове засідання представник Заводського ВДВС ЗМУЮ не зявився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд подання без його участі.

Дослідивши подання та надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, вказаного в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», зокрема, не утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Із наданого подання вбачається, що державний виконавець не надав будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження та ухилення його від виконання зобов'язань.

Також, державним виконавцем не надано доказів, того, що боржник повідомлений про направлення до суду подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857 від 21.01.1994 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, який дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Однак в матеріалах подання не міститься жодних відомостей про отримання ОСОБА_1 паспорту для виїзду за кордон, оскільки без отримання паспорту ОСОБА_1 не має права та можливості виїхати за межі України.

На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з вищенаведених підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.293, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.І. Ретинська