Єдиний унікальний номер 235/3076/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1983/2016
Головуючий у 1-ій інстанції Величко О.В.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Новосядлої Л.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» (далі - ПАТ «Шахтоуправління «Донбас») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Зазначав, що з листопада 2009 року перебував у трудових відносинах з відповідачем у справі, де працював прохідником та слюсарем. 11.01.2012 року внаслідок нещасного випадку, який стався на підприємстві, він отримав ушкодження здоров'я - трудове каліцтво, за яким встановлений діагноз: закритий перелом лонних і сідничних кісток з обох боків, розрив лонного зчленування, забиття, садна, велика міжм'язова гематома правового стегна, тупа травма живота, ушкодження попереково-крижового відділу хребта, про що був складений акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 та акт за формою Н-5. Висновком МСЕК від 03.09.2012 року йому було вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності та рекомендоване медикаментозне лікування по трудовому каліцтву, санаторне-курортне лікування. Вважав, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Оскільки відповідачем незабезпечені безпечні умови праці, йому спричинена моральна шкода, відшкодування якої він оцінював в 40 000 грн. та просив стягнути її з відповідача.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь ОСОБА_2 14 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 та довідка МСЕК про втрату професійної працездатності не можуть бути належними та достатніми доказами спричинення моральної шкоди позивачу. Визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає ступеню втрати професійної працездатності. Крім того, вказує, що нещасний випадок трапився з вини позивача, який був забезпечений усіма необхідними засобами індивідуального захисту і всіма інструментами для роботи. Роботодавець провів навчання за професією, забезпечував проходження щорічного медичного огляду тобто, не порушував законні права позивача, а тому підстав для відшкодування роботодавцем моральної шкоди немає.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 23.11.2009 року по 02.10.2014 року, де працював прохідником та слюсарем. Наказом № 420к від 02.10.2014 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

11.01.2012 року позивача було травмовано на підприємстві при виконанні ним трудових обов'язків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 та за формою Н-5, згідно з якими позивач отримав тілесне ушкодження - трудове каліцтво, встановлений діагноз: закритий перелом лонних і сідничних кісток з обох боків, розрив лонного зчленування, забиття, садна, велика міжм'язова гематома правового стегна, тупа травма живота, ушкодження попереково-крижового відділу хребта.

Відповідно до довідки МСЕК від 03.09.2012 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40% у зв'язку з трудовим каліцтвом та третя група інвалідності.

Судом також було встановлено, що у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 40% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, має місце систематичне нездужання та послаблення організму, він переживає з приводу погіршення свого стану здоров'я.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції врахував ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи, при повторному огляді ступінь інвалідності не змінювалась, професійна працездатність у зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 40%, тому вважав можливим стягнути з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 14 000 грн.

З вказаним висновком суду можливо погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Як передбачено ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не входять до юридичного складу, який є правовою підставою для відшкодуванню моральної шкоди. Тобто, відсутність вини власника не звільняє його від обов'язку відшкодувати таку шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті вбачається, що до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв'язків або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до норм ЦПК України вказані обставини повинні бути доведені.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров'я позивачем було надано висновок МСЕК від 03.09.2012 року, згідно з яким позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40% у зв'язку з трудовим каліцтвом та третя група інвалідності.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року передбачено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до статті 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки трудове каліцтво у даному випадку, пов'язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що факт завдання позивачеві моральної шкоди не підтверджується довідкою МСЕК та актом розслідування нещасного випадку по формі Н-1 є безпідставними.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про нещасний випадок, висновок МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку із ушкодженням його здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що у зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 40% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, має місце систематичне нездужання та послаблення організму, переживання з приводу погіршення свого стану здоров'я. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення 14 000 грн., що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на зазначене, апеляційним судом не приймається до уваги довід скарги відповідача про те, що встановлений судом розмір грошової суми на відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та таким, що не відповідає ступеню втрати професійної працездатності.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Азевич В.Б.

Судді: Краснощокова В.С.

Новосядла Л.М.