АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідач, який проживає по сусідству у домоволодінні №23 постійно порушує правила, норми та вимоги добросусідства.

З приводу протиправних дій відповідача вона неодноразово зверталась зі скаргами до правоохоронних органів та органів влади місцевого самоврядування.

Усі профілактичні бесіди, попередження або приписи відповідачем ігноруються. У зв'язку з порушенням відповідачем правил добросусідства, що призвело до пошкодження її майна, а саме господарської будівлі (сараю під. літ.Г), що спричинило їй матеріальну шкоду, вона 25.06.2014 звернулась із заявою до Квартального комітету №19. Комісією у складі голів квартальних комітетів 28.06.2014 року та 10.09.2014 року була обстежена прибудинкова територія домоволодіння АДРЕСА_1, а саме було обстежено задню стіну сараю, що межує з сусідами домоволодіння №23 та складено акт з фіксуванням багато численних пошкоджень.

За висновком оцінювача нерухомого майна ринкова вартість матеріальної шкоди станом на 05.11.2014 року становить 5249 грн.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій відповідача їй - позивачу було завдано матеріальних збитків, через що вона морально страждала та переживала сильне емоційне та психологічне потрясіння.

Тому, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 5249 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000 грн., витрати за послуги експерта в сумі 2000 грн. та судовий збір у розмірі 609 грн. (а.с.3-5).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди (а.с.143-144).

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.149-151).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення змінити в частині правового обґрунтування та підстав відмови у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалити нове рішення на підставі ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

За положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.ст. 57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутністьобставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-13).

ОСОБА_3 є сусідом позивача та мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не є власником домоволодіння АДРЕСА_2 і що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння шкоди шляхом руйнування господарської будівлі (сараю під. літ.Г) саме ОСОБА_3, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями відповідача не встановлено.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зверталась з заявою до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, що відображено у висновку за результатами перевірки матеріалів ЖЕО №18074, в якому зазначено, що з відповідачем проведено профілактичну бесіду, попереджено про недопустимість будь-яких протиправних дій по відношенні до позивача, а також зроблено висновок що ознак кримінального порушення в діях відповідача не вбачається.

Комісією у складі голів квартальних комітетів 28.06.2014 року та 10.09.2014 року була обстежена прибудинкова територія домоволодіння АДРЕСА_1, а саме було обстежено задню стіну сараю, що межує з сусідами домоволодіння №23 та складено відповідні акти, в яких серед іншого комісія вирішила: «припинити руйнування стін сараю (під літ.Г), що межує з сусідами за адресою АДРЕСА_1» (а.с.18-19).

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що бачив, як ОСОБА_3 руйнував сарай позивачу.

Відповідно до висновку оцінювача ТОВ КЦ "АНБЕР" за результатами дослідження, проведеного 05.11.2014 року, ринкова вартість матеріальної шкоди нанесеної господарській будівлі (сараю під. літ.Г), розташованої на території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 05.11.2014 року становить 5249 грн. (а.с.25-30,113).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Положенням ст. 151 ЖК України, ст. 322 ЦК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Отже, зазначеними нормами матеріального права зобов'язано власника нерухомого майна належно утримувати його власність, а у випадку заподіяння шкоди саме на винну особу покладено обов'язок довести відсутність підстав до її відшкодування.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, позивачем долучено звіт, складений спеціалістом-оцінювачем ТОВ КЦ "АНБЕР", у відповідності до змісту якого ринкова вартість матеріальної шкоди складає 5249 грн. (а.с.25-27,113-131).

Між тим, зі вказаного звіту вбачається, що спеціалістом-оцінювачем ні досліджувалися конструктивні елементи сараю, не встановлювався перелік пошкоджень, їх характер за походженням та висновки відносно їх виникнення. Звіт не містить у повній мірі докладного опису усіх виявлених пошкоджень стіни сараю, їх місце розташування, а отже не у повній мірі об'єктивно відображає розмір матеріальної шкоди.Спеціалістом не з'ясовано, чи знаходяться у причинному зв'язку пошкодження сараю (1965 р.) з зовнішніми діями чи могли з'явитися унаслідок руйнування «часом» або від експлуатації (утримання господарства, домашньої птиці).

Зі змісту звіту спеціаліста-оцінювача ТОВ КЦ "АНБЕР" не видається можливим отримати відповіді на всі поставлені питання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що звіт про оцінку матеріальної шкоди складений оцінщиком ОСОБА_5, який не є судовим експертом і не попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 381,385 КК України.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 59, ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представнику роз'яснено положення норм ч.4 ст. 10 ЦПК України, між тим від заявлення клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи для встановлення розміру шкоди, завданої внаслідок руйнування сараю, представник позивача відмовилася.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених вимог про відшкодування шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав, а не з підстав, наведених у судовому рішенні, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування та підставвідмови у задоволенні позову підлягає зміні відповідно до роз'яснень, наведених в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" та положень п.4 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року - змінити в частині правового обґрунтування та підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: