Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування, виселення, вселення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, в яких зазначила, що вона перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 вселилася до квартири АДРЕСА_1, та, як член сімї набула право користування жилим приміщенням. В звязку з роботою вона тривалий час проживала за межами України. На даний час вона не може вселитися до квартири, так як в ній проживає відповідач без правових на те підстав . На думку позивача дані обставини порушують її житлові права та права її дітей. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати за нею право користування на спірну квартиру, вселити її в квартиру та виселити ОСОБА_2 Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання позивач не зявилася направив заяву про розгляд справи у її відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Від представника Суворовської районної адміністрації ОМР до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

За письмовою згодою позивача справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові доказі по справі, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок № 58/6, по вулиці Одеській, в м. Одесі є комунальною власністю та перебуває на балансі КП «ЖКС «Пересипський».

З представленої довідки Ф-1 №120 від 01.02.2016р. убачається, що в квартирі був зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого був відкритий особовий рахунок. Разом з ним, з 14.03.1990року була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_1 Крім зазначених осіб в квартирі з 21.06.2013року також зареєстровані діти ОСОБА_1, - ОСОБА_4, 31.12.2001року народження та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 17.08.1994р.. ОСОБА_3, на якого було відкрито особовий рахунок по квартирі помер, в звязку з чим 28.01.1998р. був знятий з реєстраційного обліку по квартирі.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члені сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 вселилася в квартиру до свого чоловіка та продовжила проживати в квартирі після його смерті, вона вважається такою, що набула право користування квартирою. У встановленому законом порядку її не визнано такою, що втратила право користування жилою площею. Відтак, судовим рішенням не може додатково підтверджуватися її право на жилу площу. В звязку з чим в цій частині позовні вимоги є зайвими та не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.58 ЖК України, єдиною підставою для вселення громадян в жиле приміщення є ордер, виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

З відповідей отриманих з ГУ МВС України в Одеській області на звернення ОСОБА_1, убачається, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 З боку відповідача, документів, які б надавали їй право на законне вселення та проживання в спірній квартирі суду не представлено. В звязку з чим ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст. 116 ЖК України підлягає виселенню з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1, яка не втратила право користування жилим приміщенням та з урахуванням визнання наймодавцем (Суворовською районною адміністрацією ОМР) її права на проживання в спірній квартирі повинна бути вселена на спірну житлову площу.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, як складаються з сплаченого судового збору в розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,64,81,88,209, 212-215,218, 224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 487,20 гривень.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за заявою відповідача поданою на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя