Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/482/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого: Голованя А.М.

суддів: Фомічова С.Є., Гайсюка О.В.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року, за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженої відповідальності «Лізингова компанія «Ваш авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів і

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.11.2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» було укладено договір фінансового лізингу № 002242, відповідно до якого позивач мав намір для особистих потреб придбати у відповідача в користування, а після повної його оплати - у власність автомобіль Renault Logan 1.6 МТ Expression (надалі - автомобіль).

Перед підписанням договору, за результатами переговорів між сторонами були узгоджені істотні умови угоди: предмет лізингу - автомобіль Renault Logan 1.6 МТ Expression, 2012 року випуску, без пробігу; вартість 28 5000 грн.; порядок розрахунків - перший платіж в сумі 31000 гривень сплачується одразу після підписання договору, решта платежів - рівними частинами протягом п'яти років; порядок передачі автомобіля в користування - до семи днів після сплати першого платежу ; порядок передачі автомобіля у власність позивача - після повного розрахунку, за умови своєчасного внесення всіх обумовлених платежів.

В той же день ним було сплачено відповідачу кошти у розмірі 31000 грн., які виявилися адміністративним платежем, про що йому не було роз'яснено, оскільки він вважав їх авансовим платежем в рахунок вартості транспортного засобу.

Під час підписання договору він не мав можливості детально ознайомитися з його умовами, так, як представник відповідача не надав достовірної інформації, завірив в тому, що всі істотні умови договору він пояснив та спонукав підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на нього чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу.

Після спливу семи днів предмет лізингу так і не був йому переданий. Компанія відмовилась передавати предмет лізингу з посиланням на те, що договором передбачено передачу автомобіля через 120 робочих днів з моменту сплати позивачем: адміністративного платежу; авансового платежу (50 % від вартості автомобіля).

Ознайомившись більш детальніше із змістом договору, він виявив, що він не містить відомостей ані про рік випуску, ані про будь-які якісні характеристики автомобіля, тож з договору не вбачається, чи йдеться про новий транспортний засіб, чи про вживаний або взагалі пошкоджений чи зіпсований автомобіль.

Вказані умови суттєво відрізнялися від того, що насправді було попередньо узгоджено сторонами під час переговорів, а тому зміст договору не відповідає його внутрішній волі, що згідно ч.1 ст. 229 ЦК України та ст. 230 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, недійсність договору випливає зі ст.ст. 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Також вважає, що за вказаних вище обставин він згідно ст. 216 ЦК України має право вимагати повернення відповідачем авансового платежу в сумі 31000 грн.

Заочним рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлений ним позов.

Представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, який підтримав доводи скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що угода фінансового лізингу № 002242 від 20.11.2015 року було укладено з дотриманням вимог цивільного законодавства про свободу договору, оскільки сторони підтвердили факт ознайомлення з усіма вказаними у ній визначеннями, умовами та змістом й додатків до неї.

Втім з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_2 у письмовій формі було укладено договір фінансового лізингу № 002242, з додатками (Графік сплати авансового платежу, Специфікація предмету лізингу, Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів), відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок придбати предмет лізингу - транспортний засіб "Renault Logan 1.6 МТ Expression", зазначений у п. 1.1. договору та специфікації, що є додатком № 2 до договору, вартістю 11400 доларів США (еквівалент 285000 грн.) у власність та передати предмет лізингу у користування позивача на строк та на умовах передбачених договором. Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності із нього на лізингоодержувача згідно з умовами даного договору. Вказаний правочин був підписаний обома сторонами. ( а.с.10-21 )

Пунктами 1.7, 4.1 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору.

Також, умовами договору визначені випадки, коли лізингоодержувач має право розірвати договір лізингу.

На виконання умов договору, до отримання предмета лізингу, а саме 20 листопада 2015 року ОСОБА_2 було сплачено на користь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» кошти в сумі 31000 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.464897300.1 від 20.11.2015 року (а.с. 22), в якій призначення платежу зазначено " авансовий платіж згідно лізингового договору № 002242 від 20.11.2015 року", котрий відповідно до умов договору є адміністративним платежем .

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 зазначив, що укладаючи спірний договір, він був введений представником лізингової компанії в оману, оскільки отримав недостовірну інформацію про умови договору, а також помилявся щодо обставин, обумовлених цим правочином. Також зазначав про несправедливі умови договору щодо нього, як споживача оскільки відповідач застосував нечесну підприємницьку практику.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Як убачається з матеріалів справи, зміст спірного договору фінансового лізингу дає підстави прийти до висновку, що в договір не містить відомостей : - про рік випуску, якісні характеристики автомобіля (ст. 1 договору); виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (ст..ст. 3, 12, договору), звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Окрім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору згідно ст. 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

У разу недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочиину. (ч.1 ст. 216 ЦК України)

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 20 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто нотаріально посвідчено не було.

Однак, суд, у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України, не взяв до уваги зазначені обставини та норми закону та неправильно вирішив спір.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з постановленням нового рішення про визнання недійсним договору фінансового лізингу № 002242 від 20 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та стягнення з відповідача 31 000 грн., одержаних за недійсним правочином та судового збору в дохід держави у розмірі 1515,80 грн.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 002242 від 20 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженої відповідальності «Лізингова компанія «Ваш авто».

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «Лізингова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_2 31 000 грн. одержаних за недійсним правочином та судовий збір в дохід держави у розмірі 1515,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: