Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 0805/6908/2012 Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
Провадження № 22-ц/778/311/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року про затвердження мирової угоди в процесі виконання по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 560 000 грн., три проценти річних за період із 02 грудня 2012 року по 15 грудня 2015 року у сумі 644,38, судовий збір у розмірі 3219 грн.

В квітні 2015 року заступник начальника Відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції ОСОБА_5 подав до суду заяву про визнання укладеної між сторонами мирової угоди

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року затверджено мирову угоду наступного змісту:

1.Боржник, зацікавлена особа та стягувач, виходячи з положень ст. 372 ЦПК України, а також з метою мирного врегулювання існуючого спору, вирішили укласти ОСОБА_6 угоду на стадії виконання судового рішення, про таке:

1.1.Рішенням суду встановлено обставину наявності заборгованості Боржника перед Стягувачем за договором позики, розмір якого визначений у регулятивній частині Рішення суду.

1.2.Боржник визнає усю заборгованість перед Стягувачем у розмірі, встановленому Рішенням суду.

1.3.Жуліда ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 15 квітня 2011 року, інд. код НОМЕР_2 яка є відповідачем по справі № 314/2525/13-ц, та яка діє за згодою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3 виданий Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області ІНФОРМАЦІЯ_3, (який є зацікавленою особою, оскільки нерухоме майно придбане у період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_8, та рішення по справі може вплинути на його права та обовязки), в рахунок погашення суми боргу у добровільному порядку передає у власність ОСОБА_4, НОМЕР_4 виданий Орджонікідзевським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 26 березня 2010 року, інд. код НОМЕР_5, який є позивачем по справі № 314/2525/13-ц, нерухоме майно у наступному складі:

- Житловий будинок площею 46,2 кв.м., розташований за адресою: вулиця Гагаріна, 29 с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, площа земельної ділянки 2185 кв.м., вартістю 28909 грн. реєстраційний номер майна 19588665 який належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 1400, посвідченого 13 липня 2007 року приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області,

- Житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Молодіжна, 111 с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, реєстраційний номер майна 24034208, який належить ОСОБА_3 на підставі дубліката свідоцтва про право власності САС № 152238 від 18.07.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Люцернянської сільської ради, та

- Земельну ділянку призначену для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,2296 га, розташовану за адрессою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Молодіжна, 111, кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0040, належна ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЯГ 707699 від 03.06.2008 року.

- Земельну ділянку призначену для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,1399га, розташовану за адрессою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Гагаріна, 97, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:0020, належна ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЯГ 707675 від 03.10.2007 року.

- Земельну ділянку призначену для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, розташовану за адрессою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Гагаріна, 29, належна ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку І ЗП №024197 виданого Люцернянською сільською радою 22.09.1998 року.

1.4.Стягувач на умовах цієї ОСОБА_6 угоди в рахунок погашення заборгованості за Рішенням суду отримує у власність майно Боржника яке визначене у п. 1.3. цієї ОСОБА_6 угоди.

1.5.Сторони домовились, що на підставі цієї ОСОБА_6 угоди право власності підлягає реєстрації у органах Державної Реєстраційної Служби України у встановленому чинним законодавством порядку.

1.6.Право власності на майно визначене у п. 1.3. цієї ОСОБА_6 угоди виникає у Стягувача з моменту державної реєстрації цієї ОСОБА_6 угоди у встановленому чинним законодавством порядку.

1.7.Боржник, Зацікавлена особа та Стягувач домовились між собою, що будь які витрати повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї ОСОБА_6 угоди, покладаються на Боржника.

1.8.Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї ОСОБА_6 угоди не матиме жодних майнових претензій до Боржника, з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї ОСОБА_6 угоди.

1.9.Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності цією ОСОБА_6 угодою, він відмовляється від примусового виконання вказаного Рішення суду, після чого, виконавче провадження ВП №47341880, відкрите державним виконавцем відділу виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції щодо виконання судового рішення, прийнятого 30.09.2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області по справі № 314/2525/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, підлягає закінченню.

1.10.Стягувач, Боржник та Зацікавлена особа також домовляються, що наслідком набуття чинності цією ОСОБА_6 угодою відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

1.11.Стягувач, Боржник та Зацікавлена особа, заявляють що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_6 угоди, ні в процесі виконання її умов, не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

1.12.Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї ОСОБА_6 угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

1.13.Сторони даної ОСОБА_6 угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї ОСОБА_6 угоди.

1.14.Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї ОСОБА_6 угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам, та породжують настання наслідків, зазначених у тесті цієї ОСОБА_6 угоди, а саме п.1.3. даної ОСОБА_6 угоди. Наслідки затвердження цієї ОСОБА_6 угоди Сторонам відомі.

1.15.Уся інформація, викладена в цій ОСОБА_6 угоді, сприймається Сторонами як повною мірою достовірна. Кожна Сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій ОСОБА_6 угоді.

1.16.Ця ОСОБА_6 угода передається на затвердження до суду. Який знаходиться за місцем виконання Рішення суду (ст. 272 ЦПК України), і набуває чинності після затвердження цієї ОСОБА_6 угоди судом.

1.17.Дана ОСОБА_6 угода складена у чотирьох примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в затвердженні мирової угоди.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання а новий розгляд, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За змістом ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій, органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення, подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

За змістом ст.175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2015 року заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області звернувся до суду з поданням про визнання мирової угоди, укладеної сторонами у справі за виконавчим листом №2/314/203/2013р. (а.с.122-123).

Матеріали справи не містять доказів повідомлення учасників та заінтересованих осіб про час і місце судового засідання, а саме: боржника ОСОБА_3

За положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи заяву заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області Головного державного виконавця про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначена мирова угода укладена між сторонами 23 квітня 2015 року, а подана державним виконавцем до суду лише 27 квітня 2015 року.

Таким чином, суд не з'ясував причини звернення до суду з пропуском триденного строку, не дослідив доказів щодо поважності причин його пропуску, не врахував положення статті 72 ЦПК України, в якій зазначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача у власність нерухомого майна:

- житлового будинку, розташованого за адресою: вулиця Гагаріна, 29 с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області;

- житлового будинку, розташованого за адресою: вулиця Молодіжна, 111 с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області;

- земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Молодіжна, 111;

- земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Гагаріна, 97;

- земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Богатирівка, вул. Гагаріна, 29.

Судом встановлено, що мирова угода між стягувачем ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_3 укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто предметом спору були грошові кошти, а не нерухоме майно, відносно якого укладена мирова угода.

Домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові, за винятком майна, на яке не може бути накладено стягнення.

Згідно зі ст. 57 цього Закону, для забезпечення реального виконання рішення суду державним виконавцем накладається арешт на майно боржника шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За положеннями ст. 62 цього Закону, нерухоме майно реалізується виключно на прилюдних торгах (аукціонах), а не визнанням мирової угоди стосовно нерухомого майна, яке не було предметом позову.

Зважаючи на викладене, державний виконавець, всупереч зазначеним вимогам закону, звернувся до суду із заявою про затвердження мирової угоди між стягувачем і боржником, тоді як, відповідно до ст. 19 Конституції України та ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", посадові особи органів державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

«Сторони виконавчого провадження намагаються шляхом укладання мирової угоди здійснити перехід права власності на нерухоме майно. У таких випадках правильною є практика тих судів, які виносили ухвалу про відмову у визнанні відповідної мирової угоди на підставі того, що нерухоме майно не було предметом судового спору», - саме до такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд Укораїни з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.8 Узагальнення судової практики « Про практику розгляду процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах від 25.09.2015 року.

Визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 212, 372 ЦПК України не зясував, не витребував від державного виконавця і не дослідив цього виконавчого провадження, не зясував питання про те, чи стосуються предмету спору про стягнення боргу умови укладеної мирової угоди, чи насправді належить ОСОБА_3 зазначена нерухомість, з огляду на те, що ксерокопії Витягів з державного реєстру права власності ( які судом не завірені) на житлові будинки, які долучені до мирової угоди, отримані у 2007 та 2008 роках, не перевірив, чи не існує заборон на відчуження зазначеного майна, таким чином фактично не перевірив, чи не порушує мирова угода права, свободи чи інтереси інших осіб.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції як такої, що постановлена з порушенням порядку, визначеного законом, та передачу цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей дія довіреностей від 23 квітня 2015 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 1455, на підставі якої ОСОБА_9 представляв інтереси ОСОБА_3, та від 23 квітня 2015 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 1453, на підставі якої ОСОБА_6 представляв інтереси ОСОБА_8 (а.с.220-221) припинена.

Керуючись ст.ст.307,312 ч.1 п3 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року у цій справі скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: