АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1281/16 Справа № 199/5498/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційні скарги ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Четверта Дніпропетровська нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, в обґрунтування позову посилаючись на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящихся №3-к від 10.02.1970 №10 ОСОБА_5 була видана квартира АДРЕСА_1, на склад сім'ї з п'яти осіб, а саме: ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_2, діти - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 Згідно ордеру №14 від 12 лютого 1970 року всі вищезазначені особи вселилися в квартиру АДРЕСА_1.

З 06 грудня 1997 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

Відповідно з розпорядженням Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 23 січня 1998 року №4/420-98 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 приватизували вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги є його дружина - ОСОБА_2, син ОСОБА_4 та онука, дочка померлої дочки ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_5 позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини не зверталися. Однак у зв'язку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло було втрачено, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.01.2014.

Для реєстрації права власності на своє ім'я позивачка звернулася до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Однак рішенням державного реєстратора у державній реєстрації позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що реєстрація права власності за померлим громадянином не передбачена.

На підставі викладеного позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення в цих частинах, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що позивачем не було надано жодного доказу щодо її звернення до відповідних органів з заявою про видачу йому правовстановлюючих документів на спадкове майно, відсутність яких, стала підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.

Колегія суддів апеляційного суду Дніпропетровської області не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, що на підставі ордеру №14 від 12 лютого 1970 року ОСОБА_5 була видана квартира АДРЕСА_1 на склад сім'ї з п'яти осіб, а саме: ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_2, діти - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 1998 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №761 від 06 травня 2011 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2, син - ОСОБА_4 та донька ОСОБА_6, яка на момент відкриття спадщини померла, після неї лишилася донька ОСОБА_3, яка відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

Згідно матеріалам спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_5 його онука ОСОБА_3 відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_2, що підтверджується заявою ОСОБА_3 від 05 жовтня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 24 січня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартируАДРЕСА_1 відмовлено.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.01.2014 державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., було зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно, яке належало ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути видане в зв'язку з тим, що ОСОБА_2, не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач у зв'язку з відмовою нотаріуса звернулася до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, де 31.10.2014 року, де нею було отримано дублікат свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 1998 року (а.с.8).

Окрім того, рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 19003938 від 31 січня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у державній реєстрації дублікату свідоцтва про право власності на житло, у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на померлого громадянина в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень не передбачена, як також не передбачено технічної можливості здійснення державної реєстрації права спільної сумісної власності за одним із співвласників окремо від іншого.

Не врахувавши вищенаведене, неповно з'ясувавши обставини по справі та відмовляючи в задоволенні позову, суд 1 інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів звернення Позивача до відповідних органів з заявою про видачу їй правовстановлюючих документів на спадкове майно та не звернув увагу на ту обставину, що у позивача були вичерпані інші можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого її цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку.

Окрім того, відповідно до ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності, що набуте на відповідне нерухоме майно до набрання чинності вказаного Закону набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

За вказаних обстави рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ст. 88 ЦПКУ підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сума сплаченого судового збору з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі по 1512 грн. з кожного, в рахунок відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 1512 грн. з кожного, в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: