АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4097/16 Справа № 175/2233/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3, про поділ домоволодіння в натурі,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_3 В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалась на те, що їй на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння №124 по вул. Косіора в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Інша половина належала сестрі ОСОБА_4, у якої після смерті залишився єдиний спадкоємець першої черги - дочка ОСОБА_3, що залучена до участі у справі у якості третьої особи. Між позивачкою та ОСОБА_3 наявний спір з приводу поділу вказаного вище домоволодіння в натурі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.09.2015 року відповідача ОСОБА_3 замінено на відповідача територіальну громаду в особі Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; апеляційна скарга не містить доводів щодо оскарження даної ухвали місцевого суду.

У березні 2016 року ОСОБА_5 подала уточнену позовну заяву, згідно якої позов пред»явлено саме до територіальної громади. Остаточно позивачка просила суд «визначити порядок користування, згідно якого виділити позивачу у володіння та користування 1/2 частину домоволодіння №124 по вулиці Косіора в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області: в житловому будинку «А» приміщення 1-2 площею 15,4 кв.м., приміщення 1-3 площею 9,0 кв.м., усього - 24,4 кв.м; господарчі споруди сарай «В» площею 23,0 кв.м., 1/2 частину літньої кухні «Б» площею 5,0 кв.м., 1/2 частину воріт №1, 1/2 частину хвіртки №2, 1/2 частину огорожі №3, №4 площею 35,5 кв.м., 1/2 частину замощення площею 41,0 кв.м. (а.с. 20 22 у т. 2).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено з підстав відсутності технічної можливості поділу спірного домоволодіння по 1/2 частині, відповідно до висновку судово-будівельної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з ухваленням рішення про зміну оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.1996 року, зареєстрованого у Новомосковському МБТІ в реєстровій книзі за №271-2, власниками домоволодіння №124 по вулиці Косіора в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області в рівних частках є позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що померла 24 серпня 2013 року (а.с. 4, 16 у т. 1).

Після смерті ОСОБА_4 її дочка третя особа ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом вчасного звернення до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, що стверджується повною копією спадкової справи №570/2013 на а.с. 169 231 у т. 1.

Судом встановлено, що між позивачкою та ОСОБА_3 існує спір про поділ вищевказаного домоволодіння у натурі, що визнано сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та стверджується, зокрема, змістом позовної заяви і апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1ст. 1269, ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Виходячи з викладеного, встановивши, що третя особа ОСОБА_3 прийняла спадщину спадкодавця ОСОБА_4 в порядку ч. 1ст. 1269, ст. 1270 ЦК України; враховуючи, що між позивачкою ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 існує спір щодо поділу в натурі домоволодіння №124 по вулиці Косіора в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, - колегія дійшла висновку, що належним відповідачем за даним позовом ОСОБА_2 є саме ОСОБА_3

Отже, позов пред»явлено до неналежного відповідача - територіальної громади, тому, саме з цих підстав позов не підлягає задоволенню.

На викладені факти місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що спричинило ухвалення рішення, яке підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд звертає увагу, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з даним позовом до належного відповідача - ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді