АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівСлободянюк С.В., Рубан С.М.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року

У справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено, зустрічний позов залишено без розгляду./ т. 3 а.с. 247-252/

№ справи 2605/14120/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7863/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема, відмовляючи в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя незавершеного будівництва з господарськими спорудами по вул. Набережній-2 «Джерело» садове товариство масиву садових товариств «Трудовик» в с. Рожни Броварського району Київської області, не враховано, що належний на праві спільної сумісної власності батькам ОСОБА_8 садовий будинок 1994 року побудови був знесений, замість нього подружжям в період з 2006 по 2008 роки, спільно побудовано новий будинок з господарськими спорудами, які і підлягають визнанню спільною сумісною власністю подружжя і поділу, що стверджується матеріалами справи - в тому числі квитанціями за оплату будівельних матеріалів та послуг щодо будівництва та показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Також зазначив, що автомобілем марки SUBARU, 2005 року випуску користувався виключно ОСОБА_8, який самостійно реалізував, розпорядившись коштами на власний розсуд. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення первісного позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 29 липня 1990 року ОСОБА_7 уклала зареєстрований шлюб з ОСОБА_8 Під час шлюбу на ім'я ОСОБА_8 було набуто наступне майно: чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_1, згідно договору купіль-продажу від 13.05.2006р., продаж здійснений за 1192800грн., автомобіль марки SUBARU модель LEGASY OUTBACK, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та незавершений будівництвом житловий будинок, баню та підсобне приміщення по вул. Набережній-2 «Джерело» садове товариство масиву садових товариств «Трудовик» в с. Рожни Броварського району Київської області. Дійсна вартість майна подружжя, що підлягає поділу, вказана ОСОБА_7 в основному позові, сторонами не оспорюється та становить 4 600 000,00 грн.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо поділу квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції вірно керувався ч. 1 ст. 71 СК України, про те, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, встановивши, що дана квартира належить третім особам, оскільки 26.08.2014р. шляхом проведення електронних торгів у процедурі виконавчого провадження її реалізовано як предмет іпотеки, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що квартира перебувала у спільній сумісній власності подружжя.

В цій частині рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог апеляційної скарги оскаржується, однак за її змістом апелянтом не обґрунтовано та не зазначено в чому саме полягає неправильність рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості щодо перевірки доводів апеляційної скарги у зв'язку з їх відсутністю.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації за Ѕ частину автомобіля марки SUBARU модель LEGASY OUTBACK, 2005 року випуску, суд першої інстанції також вірно встановив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, воно видане на ім'я відповідача, даний автомобіль був проданий та був придбаний автомобіль марки LEXUS, модель RX350, 2007 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_7, вартістю 240 000 гривень, який як вбачається з матеріалів заяви позивачки про уточнення позовних вимог від 11.12.2012р. був нею проданий без письмової згоди відповідача, а кошти нею потрачені на власний розсуд, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у вказаній позовній вимозі.

Доводи апеляційної скарги, в цій частині зводяться до формальних міркувань та висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки позивачем не надано доказів щодо розпорядження відповідачем грошовими коштами після відчуження автомобіля марки SUBARU модель LEGASY OUTBACK, 2005 року випуску, на власний розсуд не в інтересах сім'ї.

В частині, що стосується незавершеного будівництвом житлового будинку, та господарських споруд по вул. Набережній-2 «Джерело» садове товариство масиву садових товариств «Трудовик» в с. Рожни Броварського району Київської області, суд першої інстанції також вірно встановив, що об'єкти є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - батьків відповідача, тобто сторонам по справі не належав, у зв'язку з чим не підлягає визнанню об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що належний на праві спільної сумісної власності батькам ОСОБА_8 садовий будинок 1994 року побудови був знесений, замість нього подружжям в період з 2006 по 2008 роки, спільно побудовано новий будинок з господарськими спорудами, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки за правилами ст. 60 СК України об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, а тому подружжя є власниками лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва, проте такий позов у відповідності із ст. 11 ЦПК України позивачем до суду не пред'явлено.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: