Справа № 203/5110/15-ц
Провадження № 2/0203/165/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

01 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Альфа-Банк» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень зазначено, що 14 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», яке було перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, у відповідності до якого позичальнику був наданий кредит в сумі 49 562,02 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, 14 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Позичальник за кредитним договором має заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів, яка становить 24 083 700,76 грн., яка складається з 299 986,06 грн. заборгованість по відсотках, 23 783 714,70 грн. заборгованість по пені, також позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів судові витрати по справі. (а.с.а.с.1-3, 44-49)

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. (а.с.101)

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, в задоволенні позову просив відмовити, застосувати строки позовної давності та визнати недійсним договір поруки. (а.с.101)

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2012 року у справі № 0418/3126/2012 позов задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 490063409 від 14 квітня 2008 року 794 063 грн. 64 коп. (а.с.20-21) Рішення 09 листопада 2012 року набрало законної сили (а.с.21)

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним вище судовим рішенням було встановлено, що між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 490063409 від 14 квітня 2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався надати кредит у сумі 49 562,02 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки. Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 49 562,02 дол. США, передбачених умовами кредитного договору. Також встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № 490063409 від 14 квітня 2008 року, яка станом на 14 березня 2012 року становить 452 770,85 дол. США(42 104,97 дол. США заборгованість за кредитом; 13 669,88 дол. США проценти; 396 996 дол. США пеня). Також було встановлено, що між ОСОБА_2 та банком був укладений договір поруки № 490063409-П від 14 квітня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1, своїх обов'язків за кредитним договором № 490063409 від 14 квітня 2008 року в тому ж розмірі, що і ОСОБА_1 включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій. (а.с.20-21)

Оскільки рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2012 року у цивільній справі № 0418/3126/2012 вже вирішені позовні вимоги між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (щодо стягнення суми основного боргу повністю, а відсотків та пені в межах періоду перед зверненням до суду) у відкритті провадження у справі в частині вимог, що були вирішені вказаним рішенням ухвалою від 28 вересня 2015 року у відкритті провадження за позовною заявою ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490063409 від 14.04.2008 р. в частині вимог про стягнення відсотків та пені за період по 14 березня 2012 року (включно), а також суми основного боргу було відмовлено. (а.с.55) Разом з тим, провадження про стягнення заборгованості в частині вимог по стягненню відсотків та пені за період з 15 березня 2012 року за кредитним договором № 490063409 від 14.04.2008 р. - ухвалою від 28 вересня 2015 року було відкрито (а.с.54)

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За умовами кредитного договору позивач зобов'язується надати кредит шляхом видачі готівки через касу. Відповідач має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, а позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, на свій розсуд вимагати від останнього дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Умовами кредитного договору, передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобов'язань, передбачених умовами даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В силу ч. ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 03 серпня 2015 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 490063409 від 14 квітня 2008 року у розмірі 24 083 700,76 грн., що по курсу НБУ станом на 03 серпня 2015 року еквівалентно 1 139 966,93 дол. США, вказана заборгованість складається з 299 986,06 грн. заборгованість по відсоткам, що еквівалентно 14 199,40 дол. США, та 23 783 714,70 грн. заборгованість по пені, що еквівалентно 1 125 767,53 дол. США (а.с.14)

30 березня 2016 року після завершення судових дебатів по даній справі суд видалився до нарадчої кімнати, проте ухвалою суду від 30 березня 2015 року судовий розгляд у справі було поновлено, через те, що доводи позивача обґрунтовувались з посиланням на кредитний договір № 490063409 від 14 квітня 2008 року, невідємною частиною якого є додаток № 1, який визначає графік платежів. В той же час, вказаний додаток в судовому засіданні не досліджувався, в матеріалах справи відсутній. Вказане унеможливлює ухвалення рішення по справі.

В судовому засіданні 07 червня 2016 року представником позивача було повідомлено, що надати до суду оригінал кредитного договору та графіку платежів не можливо, наразі ведеться пошук оригіналів документів в архіві банку. (а.с.123) В подальшому вказаний документ до суду наданий не був, в матеріалах цивільної справи № 0418/3126/2012 копія документу про визначення графіку платежів відсутня.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд виходить з того, що у звязку з ухваленням заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2012 року у справі № 0418/3126/2012 було реалізовано право позивача на щодо стягнення усієї суми заборгованості, розмір якої був визначений судом в 794 063 грн. 64 коп. Рішення набрало законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Також однією з основних засад судочинства згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено обовязковість судових рішень.

Таким чином, з моменту набрання судовим рішенням чинності відповідачі з метою виконання своїх зобовязань за кредитним договором № 490063409 від 14 квітня 2008 року та договором поруки до нього мали сплатити позивачу суму коштів, визначену в рішенні тобто 794 063 грн. 64 коп.

При цьому слід зауважити, що судом було стягнуто повну суму заборгованості за кредитом та заборгованість за відсотками в національній валюті, а не в іноземній валюті із зазначенням гривневого еквіваленту. Позивач з таким рішенням погодився і не оскаржив його у встановленому порядку.

У звязку з цим суд не має підстав для застосування положень кредитного договору № 490063409 від 14 квітня 2008 року та нарахування відсотків та пені за прострочення виконання зобовязань, оскільки вказані відсотки та пеня визначались із розрахунку зобовязань в іноземній валюті, а на цей час сума боргу відповідачів встановлена судом в гривні.

З вказаних підстав суд не може застосувати правові позиції, які були висловлені в постанові Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 та в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16, оскільки у цих постановах валюта зобовязання, визначена в договорі, і валюта, в якій відбулось стягнення боргу за судовим рішенням, залишалась незмінною.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України у звязку з повною відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 526, 536, 546, 610, 612, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Єдаменко