У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1, через представника, звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати постанову від 10 липня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною та скасувати її, зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві) усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року, постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Урбана Д.Д., зобов'язати державного виконавця у місячний термін повідомити суд та заявника про виконання ухвали.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року задоволено її позов до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача, дострокове розірвання договорів банківського вкладу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. 8 липня 2015 року вона звернулась до ВДВС Дніпровського РУЮ у

м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного рішення, оскільки на вул. Луначарського, 24 у м. Києві знаходиться відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк», Печерська філія, Слобідське відділення. Проте 10 липня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Вважаючи, що під час винесення постанови державним виконавцем порушено ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі, якщо боржник є юридичною особою, виконання проводиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна і право вибору місця виконання належить стягувану, ОСОБА_1 просила суд її скаргу задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 3 вересня 2015 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 13 жовтня 2015 року скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 10 липня 2015 року

ВП № 48100450 про відмову ОСОБА_1 у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 1 597 745,08 грн.

У задоволені інших вимог скарги відмовити.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від

13 жовтня 2015 року та залишити в силі ухвалу Святошинського районного суду

м. Києва від 3 вересня 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції і постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_1, дійшов обґрунтованого висновку, що відмова старшого державного виконавця у відкритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 є передчасною та такою, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в постанові державного виконавця не наведено будь-яких обґрунтувань з приводу наявності чи відсутності майна боржника в Дніпровському районі

м. Києва, на яке посилався стягувач у своїй заяві.

Ураховуючи наведене та те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами, проте вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та часткове задоволення скарги ОСОБА_1

Крім того, апеляційний суд правильно встановив, що не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобов'язання старшого державного виконавця усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом, оскільки питання про відкриття провадження за виконавчим документом відноситься виключно до компетенції та повноважень ВДВС.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Не заслуговують на увагу й доводи касаційної скарги, зокрема, про те, що заявником не надано доказів того, що у боржника є майно на території Дніпровського району м. Києва.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва, посилаючись на те, що постійно діючий відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» Печерська філія, Слобідське відділення, та відповідно рухоме і нерухоме майно ПАТ КБ «Приватбанк» знаходиться за адресою м. Київ,

вул. Луначарського, 24.

Отже, оскільки філії та представництва юридичних осіб наділяються майном юридичної особи, що їх створила, заявниця ОСОБА_1 мала визначені законом підстави звернутися до ВДВС за місцезнаходженням майна божника, ПАТ КБ «Приватбанк», яке територіально розташоване у Дніпровському районі м. Києва, а наведені вище доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року залишити

без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
Ю.Г. Іваненко