АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/571 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Бабко В.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 грудня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

Миколаївни

про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 2 грудня 2015 р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення.

Позбавлено права користування квартирою та виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 05.11.2002 р. як власник. Ця квартира нею була придбана у порядку обміну із її дочкою - ОСОБА_3, яка в свою чергу стала власником квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що з 2003 р. вона проживала ОСОБА_4, якого вважала своїм цивільним чоловіком, і який обіцяв одружитися з нею.

Також зазначала, що квартира АДРЕСА_2 вподальшому була продана, і нею та ОСОБА_4 була придбана більша за площею квартира АДРЕСА_4, право власності у якій було оформлено на них обох по Ѕ ч. на кожного.

В цій квартирі вони з ОСОБА_4 фактично проживали.

Також між ними існувала домовленість, що у квартирі АДРЕСА_1 буде проживати мати ОСОБА_1, а дочка ОСОБА_1 проживає за кордоном.

25.12.2003 р. за спільною згодою відповідачка подарувала гр.ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, а він, в свою чергу, їй подарував 50% належної йому квартири за адресою АДРЕСА_4.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 стала власницею всієї квартири за адресою АДРЕСА_4.

Вподальшому на вимогу дочки вона подарувала дочці квартиру по АДРЕСА_4. На даний час власником вказаної квартири є дочка, яка фактично проживає за кордоном.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що 25.12.2003 р. згідно договору дарування квартири ОСОБА_1 подарувала квартиру АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_4, і цей договір дарування скасованим чи визнаним недійсним не був; що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що з 2003 р. вона проживала ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4, і тільки після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона переїхала проживати за своїм місцем реєстрації у квартиру АДРЕСА_1.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 вселилась у квартиру АДРЕСА_1 після смерті попереднього власника квартири ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 15.03.2013 р., придбав у ОСОБА_5 належну останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2013 р. квартиру АДРЕСА_1.

15.03.2013 р. право власності позивача на вказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України право власності на придбану квартиру виникає у покупця з дня державної реєстрації цього права відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, суд обгрунтовано вважав, що відповідно до вимог чинного законодавства України ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що згідно довідки форми №3 ЖЕК-305 від 25.11.2015 р. в квартирі зареєстрована та проживає фізична особа ОСОБА_1, яка у родинних відносинах з позивачем не перебуває та не бажає добровільно звільняти спірну квартиру, посилаючись на те, що позивач набув її незаконно.

Також судом встановлено, що після прийняття спадщини дочкою ОСОБА_4 ОСОБА_5 в 2013 р., яка складалась з квартири АДРЕСА_1, договорів найму між ОСОБА_1 та на той час власником спірної квартири ОСОБА_5 не укладались.

Таким чином, суд обґрунтовано вважав, що підстав для користування чужим майном у відповідачки немає.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Таким чином, суд правильно вважав, що виходячи із змісту вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-158цс14 від 05.11.2014р.).

Згідно ч..4 ст.156 ЖК Української PCP до членів сім'ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у ч.2 ст.64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, права і обов'язки членів сім'ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов'язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірній квартирі не укладались, доказів постійного поживання ОСОБА_1 разом з попередніми власниками у спірній квартирі як член сім'ї і ведення з ними спільного господарство суду не надано, а тому, суд вірно вважав, що ОСОБА_1, залишаючись зареєстрованою та проживаючи в квартирі АДРЕСА_1, власником якої є позивач ОСОБА_2, є сторонньою для нього особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаною квартирою, чим порушує його права, як власника квартири.

Що стосується доводів відповідачки ОСОБА_1 щодо незаконності набуття позивачем права власності на спірну квартиру, то суд правильно вважав, що вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України, в обґрунтування зазначених нею доводів щодо незаконності набуття позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2.12.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :