Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/710/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 жовтня 2016 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретаря Форсюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

22.08.2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 березня 2000 року в с. Ульяновка (Почаївка) Гребінківського району Полтавської області помер дід позивача ОСОБА_3, який на час відкриття спадщини мав право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїм внукам ОСОБА_4 та ОСОБА_2. У нотаріальному порядку позивач не може отримати на своє імя свідоцтво про право на спадщину через непідтвердження факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, факту належності померлому правовстановлюючого документу на спадкову земельну частку (пай) та належності спадкодавцеві заповіту. Вказані факти не доводяться у звязку із неправильним написанням та різночитанням прізвища «Мирошниченко» та «Мірошніченко» в документах. Позивач здійснила поховання свого діда та після його смерті фактично вступила в управління і володіння (користування) майном, яке йому належало, зокрема, користуванням та проживанням в його житловому будинку. Стосовно іншого спадкодавця ОСОБА_2, яка вказана у заповіті, то вона на спадщину не претендувала та не претендує і не заперечує проти оформлення спадкових прав позивачем.

З огляду на викладене, позивач просить встановити факт, що вона є внучкою померлого ОСОБА_3; встановити факт належності померлому 28.03.2000 року ОСОБА_3 заповіту, посвідченого 28.08.1996 року Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області за реєстровим номером 102, в якому заповідач записаний як «Мірошніченко Дмитро Ігнатович»; встановити факт належності померлому ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай); визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, після померлого ОСОБА_3

26.09.2016 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про заміну неналежного відповідача виконавчого комітету Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області на належного ОСОБА_2. Ухвалою суду в той же день клопотання представника позивача було задоволено, замінено у справі неналежного відповідача виконавчий комітет Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області на належного - ОСОБА_2.

18 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на 1/2 частину земельної частки (пай) в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначила, що 28 березня 2000 року в с. Ульяновка Гребінківського району Полтавської області помер її дід ОСОБА_3, який мав право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів. На випадок своєї смерті він залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів своїм внукам ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Позивач за зустрічним позовом вважає, що вона має право на 1/2 частину спадкової земельної частки (пай), оскільки спадщину згідно заповіту після смерті діда вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, яке належало спадкодавцеві, вона брала участь у похованні свого діда та взяла його особисті речі. З огляду на вказане позивач за зустрічним позовом просить встановити факт, що вона є внучкою померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 частину земельної частки (паю), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, після померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3

18 жовтня 2016 року позивач за первісним позовом через канцелярію суду подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить встановити факт, що вона є внучкою померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3; встановити факт належності померлому 28.03.2000 року ОСОБА_3 заповіту, посвідченого 28.08.1996 року Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області за реєстровим номером 102, в якому заповідач записаний як «Мірошніченко Дмитро Ігнатович»; встановити факт належності померлому ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, виданого 24.03.1997 року на імя «Мірошніченко Дмитро Гнатович»; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 частину земельної частки (паю), яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, після померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3

Позивач та відповідач у судове засідання не зявились, надіслали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач за зустрічним позовом свої позовні вимоги підтримує, вимоги первісної позовної заяви визнає.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позов своєї довірительки підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги зустрічної позовної заяви визнав.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що первісний та зустрічний позови належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом на підставі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ за № 314394 встановлено, що ОСОБА_3 помер 28 березня 2000 року /а.с.6/.

Відповідно п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранння ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набранння чинності ЦК України.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 521 від 17.10.2016 року /а.с. 62/, а також показань, допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, після померлого ОСОБА_3 його внучки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично прийняли спадщину шляхом володіння майном померлого та прийняттям участі у його похованні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин, позивач та відповідач прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 (далі - спадкодавець) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Як вбачається із копії заповіту ОСОБА_7 від 28.08.1996 року /а.с.7/, який згідно відповіді на запит виконавчого комітету Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 02-13/456 від 21.09.2016 року дійсно посвідчувався сільською радою /а.с. 32/, спадкодавець заповів все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, розділити на дві рівні частини його онукам, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно письмового розяснення державного нотаріуса, в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори за вих. № 526/02-17 від 16.08.2016 р. спадкова справа на майно померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3 не заводилася, заява про прийняття спадщини від онуки померлого ОСОБА_1 не надходила. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що спадкоємець не надав документів, які підтверджувала факт, що ОСОБА_1 є онукою померлого ОСОБА_3 Крім того, померлим ОСОБА_3 за життя було складено заповіт, але в заповіті його прізвище зазначено як «Мірошніченко», а в свідоцтві про смерть «Мирошниченко», що не дає можливість встановити факт належності заповіту саме померлому. Також спадкоємцем надано було надано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825 на імя ОСОБА_8, а в свідоцтві про смерть «Мирошниченко», що не дає змоги встановити факт належості спадкового майна саме померлому ОСОБА_3 /а.с. 4/ .

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зважаючи на те, що від фактів родинних відносин між позивачем, відповідачем і спадкодавцем, належності спадкодавцю заповіту та сертифікату на право на земельну частку (пай) залежить отримання права на спадщину, нотаріус через не встановлення вказаних фактів відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначені факти підлягають встановленню у судовому порядку.

Як вбачається із копії паспорта серії КО 643083 /а.с. 5/, свідоцтва про народження серії І-КЕ № 235966 /а.с. 11/, свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 012311 /а.с. 12/, витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 1 від 10.12.2015 року /а.с. 13/, витягу із погосподарської книги станом на 01.01.1955 року /а.с. 14/, копії паспорта серії НС 934856 /а.с. 51/, копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 250641 /а.с. 53/, копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 366053 /а.с. 54/, копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 236272 /а.с. 60/, показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивач та відповідач є онуками померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3.

Як вбачається з відповідей на запити відділу Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області № 67/0/21-16 від 15.07.2016 року /а.с. 17/ та № 72/20-16 від 04.08.2016 року/а.с. 29/, власником земельної частки (паю), розміром 3,39 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Ульяновської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825 є ОСОБА_9.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3, що помер у 2000 року це одна і та ж особа, інші особи із такими іменами в селі не проживали, за життя вказана особа працювала у КСП «Ульяновське».

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 це одна і та ж особа, а тому ОСОБА_3 за життя належала земельна частка (пай), яка перебувала в сільськогосподарському підприємстві «Ульяновське» с. Ульяновка, Гребінківського району Полтавської області, розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825, яку він згідно заповіту заповів своїм онукам - позивачу та відповідачу по справі.

Згідно чинного на момент видачі сертифікату Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 сертифікат посвідчував право особи на відповідний пай.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

З огляду на викладене, позивач та відповідач успадкували право на земельну частку (пай) за заповітом, право на яку на момент відкриття спадщини належало ОСОБА_3

Враховуючи, що первісний та зустрічний позови визнані відповідачами по них, вказане визнання відповідає чинному законодавству України, заявлені вимоги по них підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, на підставі п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95, керуючись ст. ст. 1, 10, 11, 61, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

первісний позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є внучкою померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3.

Встановити факт належності померлому 28.03.2000 року ОСОБА_3 заповіту, посвідченого 28.08.1996 року Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області за реєстровим номером 102, в якому заповідач записаний як «Мірошніченко Дмитро Ігнатович».

Встановити факт належності померлому 28.03.2000 року ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825 виданого на імя ОСОБА_9.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КО 643083, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на спадщину за заповітом, що відкрилась 28 березня 2000 року після смерті ОСОБА_3, зокрема, на 1/2 частину земельної частки (пай), розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Ульяновське», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є внучкою померлого 28.03.2000 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НС 934856, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право на спадщину за заповітом, що відкрилась 28 березня 2000 року після смерті ОСОБА_3, зокрема, на 1/2 частину земельної частки (пай), розміром 3,39 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Ульяновське», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0134825.

Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_10