Провадження № 22-ц/779/288/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С.О.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Девляшевського В.А.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ТОВ «Галицька марка» про визнання нікчемним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Галицька марка» та просив визнати нікчемним договір купівлі-продажу майнових прав. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.01.2008 між ОСОБА_4 та ТОВ «Галицька марка» підписано договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру на 6-му поверсі за проектним НОМЕР_1 в межах АДРЕСА_1, яку в наступному ОСОБА_7 передав від імені ТОВ «Галицька марка». Державну реєстрацію прав на нерухомість за ОСОБА_4 не було зареєстровано. В наступному право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ «Галицька марка», яка 31.07.2013 відчужила квартиру ОСОБА_8, яка в свою чергу 29.08.2013 відчужила її позивачеві. Квартира не була завершена, позивач витратив грошові кошти для ремонту в ній. ОСОБА_2 просив суд визнати спірний договір нікчемним з тих підстав, що документи ОСОБА_4 є підробленими, грошові кошти ТОВ «Галицька марка» на оплату квартири не надходили.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено. Позивач ОСОБА_2 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним. Апелянт вказав, що суд в мотивувальній частині рішення зазначив, що спірний договір є нікчемним. На думку позивача, встановивши обставини, які дали суду підставу прийти до висновку, що спірний договір є нікчемним, суд повинен був про це вказати і в резолютивній частині рішення, але цього не зробив.

Просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити (а.с. 100-101).

ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 також подав на оскаржуване рішення апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення підлягає зміні. Апелянт з посиланням на ст. 209, 657 та ч. 2 ст. 656 ЦК України зазначив, що лише окремі договори купівлі-продажу підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. ОСОБА_4 набула право на момент введення об'єкту будівництва в експлуатацію та передачі майнових прав оформити у встановленому порядку право власності на квартиру. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що на момент договору позивач не міг отримати майнових прав на конкретну квартиру, оскільки її на той час ще не існувало, а тому дійшов до безпідставного висновку про застосування до договору вимог ст. 657 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення. Крім того, представник відповідача з посиланням на п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та ст. 228 ЦК України зазначив, що твердження суду, що спірний договір є таким, що порушує публічний порядок і є нікчемним не відповідає дійсності. Апелянт вказав, що вказаний договір не відноситься до таких, що спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або спрямовані або на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Також апелянт зазначив, що спірний договір містить усі істотні умови і є укладеним, а несплата коштів за договором не свідчить про те, що договір є неукладеним. Просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Заслухавши позивача, представника відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача належить відхилити, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, 22.01.2008 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав б/н між ОСОБА_4 та ТОВ «Галицька марка» в особі директора ОСОБА_7 відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились, що ТОВ «Галицька марка» передає ОСОБА_4 майнове право вимоги передачі у власність новозбудованої однокімнатної квартири на 6 поверсі, загальною площею 48,61 кв.м (а.с. 5-9).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_2 зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, загальна площа 45,3 кв.м. (а.с. 10).

Відповідно до копії Заяви представника ТОВ «Галицька марка» до Прокуратури м. Івано-Франківськ було повідомлено про те, що печатка ТОВ «Галицька марка» вилучена ОСОБА_7 без згоди ТОВ «Галицька марка», грошові кошти від ОСОБА_4 до ТОВ «Галицька марка» не надходили (а.с. 11).

Згідно копії Довідки № 25/02-03/44 від 13.04.2013 ПАТ «Акціонерний банк «Експрес банк» з 01.07.2007 по 01.04.2013 не надходили грошові кошти на оплату спірної квартири від ОСОБА_4 на рахунок у вказаній фінансовій установі (а.с. 12).

Відповідно до копії Рішення № 4472387 від 29.07.2013 державним реєстратором відмовлено у реєстрації прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 53).

17.01.2013 видано Довідку про сплату коштів ОСОБА_4 за квартиру НОМЕР_3, що знаходиться за адресою в будинку за проектним номером АДРЕСА_1 (а.с. 54).

21.01.2013 складено Акт здавання-приймання завершених будівництвом житлових приміщень згідно якого ТОВ «Галицька марка» передала квартиру НОМЕР_3 на шостому поверсі за проектним НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 (а.с. 55).

З копії Витягу від 21.01.20013 вбачається, що ОСОБА_4 входить до переліку інвесторів, які взяли участь в інвестуванні та фінансуванні об`єкта будівництва за проектним номером АДРЕСА_1 (а.с. 56).

Відповідно до розділу 6 Статуту товариства з обмеженою відповідальність «Галицька марка» до компетенції зборів учасників товариства відноситься вирішення питання порядку розподілу прибутку (а.с. 69-73).

Згідно копії Висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 633/14-22 від 01.07.2014 відтиски печатки в договорі від 22.01.2008, укладеному між ОСОБА_4 та ТОВ «Галицька марка» нанесено не 22.01.2008; їх нанесено не раніше ніж 2 вересня 2011 року (а.с. 74-84).

Відповідно до Довідки № 35 від 08.12.2015, виданої ТОВ «Галицька марка» в особі директора ОСОБА_10 у період з 2004 по 2012 рік включно, Загальних зборів учасників товариства з повісткою дня щодо розподілу дивідендів не проводилось (а.с. 85).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що існування зобов'язань між ОСОБА_4 та ТзОВ «Галицька марка» з приводу спірної квартири доказами не підтверджено, а договір купівлі-продажу майнових прав між цими сторонами є нікчемним в силу ст. 220 та 228 ЦК України через недотримання нотаріальної форми посвідчення та спрямованість на порушення публічного порядку. З цього судом зроблено висновок, що до даного нікчемного правочину неможливо застосувати ніяких наслідків і правовий захист цим правовідносинам не надається.

Судом вірно встановлено фактичні обставини, але неправильно застосовано норму матеріального права.

По-перше, суд послався тільки на ч.1 ст. 220 ЦК України, яка встановлює загальне правило про те, що у разі недодержання сторонами нотаріальної форми договору такий договір є нікчемним Разом з тим, за ч.2 ст. 220 ЦК України суд може визнати дійсним договір, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від нотаріального посвідчення. Тобто, недотримання нотаріальної форми тягне за собою нікчемність правочину не у всіх випадках. У справі є довідка про сплату ОСОБА_4 коштів (а.с. 54) та Акт здавання-приймання завершених будівництвом житлових приміщень (а.с.55). Ці документи, на думку позивача, не підтверджують рух коштів та передачу майна; інша сторона у обгрунтуванні свого права виходить із дійсності договору і Закон передбачає можливість визнання такого договору дійсним. Тому висновок суду про нікчемність договору купівлі-продажу майнових прав через недотримання нотаріальної форми невірний. При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що у суді розглядається інша справа про визнання недійсним договорів купівлі-продажу спірної квартири (а.с.57-60).

По-друге, ухвалюючи рішення суд також виходив з того, що за положеннями ст. 228 ЦК України зміст правочину не може суперечити закону, а правочин спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, незаконне заволодіння майном є таким, що порушує публічний порядок. Колегія суддів знаходить, що у даному випадку реалізація особою свого права на судовий захист, гарантованого ст. 15, 16 ЦК України та ст. 3, 4, 10, 11 ЦПК України, не може бути оцінено як спроба порушення конституційних прав і свобод чи незаконне заволодіння майном. Для такого висновку у матеріалах справи немає даних.

Отже, висновок суду про нікчемність правочину в цьому спорі не відповідає обставинам справи, установленим відповідно до ст. 57-66 ЦПК України, що за приписами ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду із ухваленням нового про відмову у позові за недоведеністю вимог.

За наведених обставин апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить відхилити; апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення - задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання нікчемним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський