АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/235/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації (КП «ЧООБТІ»), ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи: Черкаський міжрайонний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», Черкаський національний університет ім. Богдана Хмельницького, про встановлення меж, визнання недійсними розрахунків КП «ЧОБОТІ щодо ідеальних часток домоволодіння; визнання протиправним і скасування рішення № 310 виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 21 квітня 1971 року; визнання протиправним і скасування рішення № 363 (15) виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17 травня 1973 року; зобовязання відновити становище, яке існувало шляхом приведення у відповідність до чинного законодавства матеріалів технічної інвентаризації, визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права користування земельною ділянкою домоволодіння по вулиці Ватутіна № 8 в місті Черкаси відповідно до рішень народного суду м. Черкаси від 17.04.1972 року і від 17.07.1972 року; зобовязання вчинити певні дії, зобовязання знесення самочинної забудови, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки та визнання недійсним генерального плану, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що рішенням народного суду міста Черкаси від 17.04.1972 року шлюб між попередніми власниками домоволодіння № 8, що по вул. Ватутіна в м. Черкасах Георгієвським ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було розірвано, та визнано за сторонами право власності на вказаний будинок в рівних долях по ? за кожним.

Рішенням народного суду в місті Черкаси від 17.07.1972 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 будинок № 8 по вул. Ватутіна було поділено в натурі. При цьому кожному з подружжя виділено в користування по 105 кв.м. Земельну ділянку двору площею 486 кв.м. сторонам залишено у спільному користуванні.

Згодом ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу продала належну їй ? частину будинковолодіння ОСОБА_6, яка є позивачкою по справі.

Інша ? частина будинку, на думку позивачок, шляхом здійснення ОСОБА_13 та подальшими співвласниками низки відчужень перейшла у власність позивачки ОСОБА_7

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.1973 року, посвідченого належним чином, ОСОБА_8 купила 7/20 частин будинку № 6 по вул. Ватутіна в м.Черкаси у ОСОБА_14, який побудував цей будинок на площі 400 кв.м. за рахунок садиби громадянина ОСОБА_13 по його згоді як тесть останнього.

Актом приймання індивідуального домоволодіння від 26.02.1964 року домоволодіння ОСОБА_14 по вул. Ватутіна, 6 в м.Черкаси прийняте в експлуатацію. Висновком про реєстрацію 02.03.1964 року домовлодіння № 6 по вул.Ватутіна в м.Черкаси, розташоване на земельній ділянці площею 384 кв.м., зареєстроване належним чином.

Бажаючи реалізувати право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до землевпорядної організації ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» для виготовлення технічної документації, необхідної для приватизації ділянки. Згідно з кадастровим планом фактична площа земельної ділянки домоволодіння № 8 складає 670 кв.м., що на 26 кв.м. менше від необхідної площі, тобто було самовільно захоплено 26 кв.м. земельної ділянки, що є порушенням користувачами будинковолодіння № 6 прав позивачів, які являються землекористувачами суміжної ділянки № 8 по вул. Ватутіна.

Позивачки вважають, що, оскільки вони набули у власність приміщення в будинку № 8 по вул. Ватутіна в м. Черкаси, що зазначені в вказаних вище рішеннях суду, тому мають право користування відповідними земельними ділянками, відведеними для їх обслуговування.

Також під час розгляду справи в суді першої інстанції було залучено в якості співвідповідача виконавчий комітет Черкаської міської ради, а також в якості третьої особи Черкаський національний університет імені ОСОБА_15, як користувач суміжної земельної ділянки.

На підставі викладеного та з врахуванням неодноразового уточнення позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 остаточно просили суд: зобов'язати ОСОБА_8 знести самостійно встановлені паркани та самочинно збудоване, що позначене у технічному паспорті на домоволодіння № 6 по вул. Ватутіна у місті Черкаси, як сарай літ. «Ж», гараж літ. «Е»;; зобов'язати ОСОБА_9 та ОСОБА_16 привести земельну ділянку домоволодіння № 8 по вул. Ватутіна у м. Черкаси в належний стан, відповідно до цільового призначення землі, що згідно з рішенням суду від 17.07.1972 року виділена під город, шляхом демонтажу каналізаційної ями та каналізаційних труб; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.08.2005 року за № 1-2440 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.08.2005 року за № 1-2442; зобовязати КП «ЧООБТІ» виготовити технічну документацію на домоволодіння № 8 по вул. Ватутіна у м. Черкаси, в якій зафіксувати: 1) житловий будинок (А-1) належить в рівних частках співвласникам ОСОБА_7 (літ. А-1 з прибудовами літ.літ. а1, а, кімнати: 3-1,3-2,3-3,3-4) та ОСОБА_6 (літ. А-1 з прибудовами літ.літ. А2-1, а4, кімнати: 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-7; 2), огорожу ОСОБА_7 №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 та огорожу ОСОБА_6 №№ 1-1. 1-2. 1-3. 1-4.; відновити права постійних користувачів земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку А-1 з прибудовами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно з варіантом № 2 пояснення судового експерта від 21.11.2013 року стосовно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8/11 від 02.04.2012 та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 32/12 від 30.07.2013, площею 696.0 кв.м.; визнати незаконними та скасувати акт приймання індивідуального домоволодіння № 6 по вул. Ватутіна у місті Черкаси, що затверджений 27.02.1964 року; визнати недійсним договір від 30.05.1960 року; визнати недійсним генплан земельної ділянки площею 400 кв.м.

Рішенням Соснівського районного суд м. Черкаси від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять рішення суду скасувати. При цьому вказують, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки судом не взято до уваги істотні обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалами справи та підтверджується відповідними доказами рішенням народного суду м. Черкаси від 17.04.1972 року шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_13 було розірвано. Визнано за ОСОБА_12 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 8 по вул. Ватутіна в м.Черкаси ( т. 1 а.с. 75-76).

Рішенням народного суду м. Черкаси від 17.07.1972 року було виділено в натурі ОСОБА_12 ? частину будинковолодіння, росташованого в м. Черкаси, вул. Ватутіна, ОСОБА_13 іншу ? частину будинковолодіння. При цьму водоколонку, вбиральню і двір залишено в спільному користуванні. Земельну ділянку пл. 210 м. розділено між сторонами навпіл, виділивши кожному по 105 кв.м. ( т. 1 а.с. 28)

На підставі договору від 04.11.1972 року, який був посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_18, ОСОБА_12І продала, а ОСОБА_6 придбала ? частину будинку з належною частиною надвірних будівель в м. Черкаси по вул. Ватутіна 8 ( т. 1 а.с. 32-33)

ОСОБА_13, якому на підставі рішення народного суду м. Черкаси від 17.04.1972 року належала ? частина домоволодіння по вул. Ватутіна, 8 у м. Черкаси, зробив прибудову до своєї частини домоволодіння. Дозвіл на прибудову наданий рішенням міськвиконкому № 310 від 21.04.1971 року ( т. 1 а.с. 71).

Відповідно до Рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року № 363 (15) було вирішено прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях: а) по вул. Ватутіна, 8 за гр.гр. ОСОБА_6 6/25 та ОСОБА_13 19/25 ідеальних долей (т. 1 а.с. 71).

На підставі вказаного рішення виконкому ОСОБА_13 та ОСОБА_6 30.08.1973 року кожному окремо були видані Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок. Зокрема, ОСОБА_6 - свідоцтво № 142 на право особистої власності на 6/25 частин домоволодіння по вул. Ватутіна, 8 у м. Черкаси, ОСОБА_13 - № 143 на право особистої власності на 19/25 частин домоволодіння ( т. 1 а.с. 183, 184).

Рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року № 363 (15) було ухвалене за згодою обох сторін включаючи ОСОБА_6, позивачки по даній справі, ніким не оскаржене та не скасоване.

У подальшому, ОСОБА_13 продав, а ОСОБА_19 купила 13/50 частин будинку з належною частиною надвірних споруд в м.Черкаси по вул.Ватутіна, 8, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_20 31.01.1975 року.

Після низки відчужень власником 13/50 частин будинку з належною частиною надвірних споруд в м.Черкаси по вул.Ватутіна, 8 стала ОСОБА_7 що підтверджується договором дарування від 19.08.1997 року (т. 1 а.с. 42).

У свою чергу ОСОБА_10 (свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2005 року серії ВСІ №168400) та ОСОБА_21 (свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2005 року серії ВСІ №168399), стали спадкоємцями ОСОБА_22, який помер 29.11.2001 року та успадкували по ? житлового будинку, який розташований в м. Черкаси по вул. Ватутіна 8. Житловий будинок з прибудовами, деревяний, обкладений цеглою, жилою площею 59,8 кв.м. та надвірні споруди: сарай під літ. «В,Е», вбиральня під літ. «Г,Ж» погріб під літ. «Д,З», огорожа під №1-5, замощення І, розташовані на земельній ділянці загальною площею 696 кв.м ( т. 1 а.с. 68, 69).

Таким чином, на даний час будинок, який розташований в м. Черкаси, вул. Ватутіна 8, зареєстрований на праві приватної власності за: ОСОБА_21 ( частка ?), ОСОБА_23 (частка ?), ОСОБА_6 (частка 6/25), ОСОБА_7 (частка 13/50), що підтверджується довідкою виданою КП ЧООБТІ від 01.11.2010 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.06.2010 року, яке набрало законної сили, при розгляді спору між ОСОБА_21, ОСОБА_10 та відповідачем ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у їх користуванні, встановлено порядок користування частиною земельної ділянки під городом по вул. Ватутіна, 8 в м. Черкаси, площею 105 кв.м.

Що стосується суміжної земельної ділянки № 6 по вул. Ватутіна в м.Черкаси, то судом встановлено наступне.

Відповідно до Висновку про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою №175/181 по вул. Кагановича (на даний час Ватутіна) квартал № 211, розмір земельної ділянки по фактичному користуванню 1077 кв.м., користувач ОСОБА_13, підставою користування є договір на право забудови від 14.03.1947 року, зареєстрований Черкаською нотаріальною конторою. Розмір земельної ділянки, згідно із встанолвеними нормами - 984, 65 кв.м. Виявлено лишки у розмірі 92,45 кв.м.( т. 1 а.с. 44).

Рішенням виконкому Черкаської міської ради трудящих № 595-И від 11.08.1955 року вирішено: виявлені лишки, в тому числі у ОСОБА_13 в розмірі 92 кв.м., передати ботанічному саду Черкаського педінституту ім. 300 річчя воз"єднання України з Росією (на даний час Національний університет ім. Богдана Хмельницького).( т. 1 а.с. 43).

Рішенням виконкому Черкаської міської ради трудящих № 602 від 12.07.1956 року ОСОБА_14, робітнику заводу №182, було надано дозвіл на побудову планового будинку по вул. Кагановича,161-а, на площі 400 кв.м. за рахунок садиби гр. ОСОБА_13 по його згоді як тестю ( т. 1 а.с. 45).

З матеріалів інвентаризаційної справи № 8558 на домовлодіння № 6 по вул.Ватутіна в м.Черкаси вбачається, що відповідно до акту приймання індивідуального домоволодіння від 26.02.1964 року домоволодіння ОСОБА_14 по вул.Ватутіна, 6 в м. Черкаси прийняте в експлуатацію. Згідно з висновком про реєстрацію домоволодіння від 02.03.1964 року домоволодіння № 6 по вул.Ватутіна в м.Черкаси розташоване на земельній ділянці площею 384 кв.м.

ОСОБА_14 продав, а ОСОБА_24 купила 7/20 частин будинку № 6 по вул.Ватутіна в м.Черкаси. В постійне користування покупця ОСОБА_24 входить: кімната розміром 6,97 кв.м., кімната розміром 9,21 кв.м., сарай, позначений на генплані літерою «Б», що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.05.1973 року, посвідченим старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 ( т. 1 а.с. 53-54).

Отже ОСОБА_8І є законним власником частини будинку з надвірними спорудами та користувачем земельної ділянки за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ст. 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Дослідивши наявні у справі докази в сукупності, колегія суддів вважає, що всі співвласники спірного домоволодіння отримали право власності у відповідних частках правомірно і погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не довели які їх права порушені особами, визначеними ними в якості відповідачів.

Відоповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на частину домоволодіння та користування земельними ділянками відповідно до часток у спільному майні сторін, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

ОСОБА_6 було достовірно відомо про те, що її частка у домоволодінні була змінена на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року № 363 (15) та свідоцтва від 30.08.1973 року № 142 на право особистої власності.

ОСОБА_7 набула право власності на 13/50 частин будинковолодіння №8 по вул. Ватутіна, що в м. Черкаси на підставі договору дарування від 19.08.1997 року.

На час виникнення спірних правовідносин, тобто зміни розміру частки ОСОБА_6 у домоволодінні по вул. Ватутіна, 8 у м. Черкаси та набуття ОСОБА_7 права власності на частку вказаного домоволодіння діяв Цивільний кодекс Української РСР вiд 18.07.1963 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року був встановлений загальний строк для захисту права за позовом у три роки.

Згідно з ст. 75, 80 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові, крім випадку, якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності.

Тому трирічний строк предявлення позову щодо захисту права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визначений статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, сплив до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким рішенням районного суду.

Також безпідставними на думку колегії суддів є позовні вимоги до ОСОБА_21 та ОСОБА_10 привести земельну ділянку домоволодіння № 8 по вул. Ватутіна у м. Черкаси в належний стан, оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.06.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.12.2010 року, вже визначено порядок користування частиною земельної ділянки під городом площею 105 кв.м. між ОСОБА_21, ОСОБА_10 та ОСОБА_7

Щодо вимоги позивачок визнати недійсними Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2005 року за № 1-2440 та № 1-2442 стосовно ОСОБА_21, ОСОБА_10, то ця вимога була предметом дослідження судом першої інстанції, який обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідачки на законних підставах успадкували після смерті ОСОБА_22 по ? частині права власності на будинок по вул. Ватутіна, 8 у м. Черкаси

Отже доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_10 протиправно, у шахрайський спосіб, отримали документи на спадщину на ? частинку будинку позивачів, не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути задоволені.

Проаналізувавши приведені вище докази, покази сторін в судовому засіданні необхідно прийти до висновку, що фактично суть даного спору повязана з невизнанням позивачкою ОСОБА_6, а потім і ОСОБА_7 встановлених Рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року № 363 (15) часток домоволодіння по вул. Ватутіна, 8 та виданих на їх основі Свідоцтв на право особистої власності на житловий будинок. Решта позовних вимог є похідними від спору про первісні частки у домоволодінні.

Давши належну оцінку законності встановлення часток спірного домоволодіння, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не знайшли свого об'єктивного підтвердження, вони не грунтуються на вимогах закону, не відповідають фактичним обставинам, а тому не підлягають до задоволення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та представник ОСОБА_6 не настоювали на проведенні додаткової судової будівельно-технічної експертизи, підтримали апеляційну скаргу, яка між іншим містить не передбачену процесуальним законом вимогу повернути цивільну справу на розгляд до суду першої інстанції у іншому складі суду.

На протязі розгляду справи в районному суді позивачки кілька разів змінювали свої позовні вимоги. В поданій апеляційній скарзі ці вимоги також змінені. Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення не конкретні, не повязані з заявленими позовними вимогами, носять довільні висновки та міркування щодо оцінки окремих доказів. У скарзі відсутній правовий аналіз рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :