Ухвала

іменем україни

6 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Русь - 95», товариства з обмеженою відповідальністю «Леон плюс» про визнання договору недійсним, спонукання до виконання зобов'язань, усунення перешкод у користуванні приміщенням, стягнення шкоди та упущеної вигоди; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Леон плюс» до ОСОБА_3, приватного підприємства «Русь - 95» про визнання недійсним договору та спонукання до виконання договору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 1 вересня 2015 року,

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору оренди приміщення з правом викупу від 1 лютого 2013 року, укладеного між приватним підприємством «Русь-95» (далі - ПП «Русь-95»), та ним, орендодавець зобов'язався протягом тридцяти днів звільнити від власного обладнання, майна та передати орендареві у строкове володіння та користування з правом викупу нежиле приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підвалом, загальною площею 825,8 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_1 а орендар зобов'язався прийняти це приміщення та сплачувати орендодавцеві орендну плату, яка зараховується у вартість викупу приміщення. ПП «Русь-95» зобов'язання не виконало, а саме у строк до 1 квітня 2013 року спірне нерухоме приміщення не звільнило та не передало позивачу в користування. Крім того, 5 березня 2013 року ПП «Русь-95» та товариство з обмеженою відповідальністю «Леон плюс» (далі - ТОВ «Леон Плюс») уклали договір оренди спірного приміщення, внаслідок чого позивачеві завдано значних збитків.

Ураховуючи наведене, просив визнати договір оренди приміщення від 5 березня 2013 року недійсним з моменту його укладення; зобов'язати

ПП «Русь-95» внести наступні зміни до умов договору оренди приміщення з правом викупу від 1 лютого 2013 року: замість тексту «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підвалом загальною площею 825,80 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_2 зазначити «ІНФОРМАЦІЯ_2» з підвалом загальною площею 890 кв. м, яке знаходиться за вказано адресою (під час укладення договору були допущені описки); зобов'язати ПП «Русь-95» та ТОВ «Леон плюс» усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні спірним майном шляхом виселення і звільнення від будь-якого майна, що в ньому знаходиться; стягнути з ПП «Русь-95» на користь позивача 17 040 грн на відшкодування прямої матеріальної шкоди, завданої невиконанням договору від 1 лютого 2013 року, 201 450 грн неотриманого доходу за договором суборенди приміщення з ТОВ «Юрінконсалтинг» і 487 614,49 грн неотриманої вигоди, як 50 % чистого прибутку за 17 місяців суборенди приміщення ТОВ «Юрінконсалтинг».

ТОВ «Леон плюс» звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому про сило визнати недійсним договір оренди приміщення з правом викупу, укладеного 1 лютого 2013 року між ПП «Русь-95» та

ОСОБА_3, та зобов'язати ПП «Русь-95» виконувати умови договору оренди приміщення, укладеного 5 березня 2013 року з ТОВ «Леон плюс».

Позов мотивовано тим, що укладений 1 лютого 2013 року між

ПП «Русь-95» і ОСОБА_3 договір оренди приміщення є недійсним, оскільки такий договір укладено на приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», якого не існує (існує магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2»), а також договір укладено з порушенням інтересів ТОВ «Леон плюс», яке орендує приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» фактично з 2010 року і до теперішнього часу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди нежитлового приміщення, укладений 5 березня 2013 року між ПП «Русь-95» та

ТОВ «Леон плюс» про оренду вбудовано-прибудованого приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підвалом, загальною площею 825,8 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_2.

Зобов'язано ПП «Русь-95» та ТОВ «Леон плюс» усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні вбудовано-прибудованим приміщенням магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підвалом, загальною площею 825,8 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 шляхом звільнення вказаного приміщення та передачі його в оренду ОСОБА_3 відповідно до умов договору оренди приміщення з правом викупу від 1 лютого 2013 року, укладеного між ПП «Русь-95» та ОСОБА_3

Стягнуто з ПП «Русь-95» на користь ОСОБА_3 19 964,80 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічних позовних вимог ТОВ «Леон плюс» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 лютого

2015 року рішенняміськрайонного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року рішенняапеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року в частині вирішення спору за позовом ОСОБА_3скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді ухвалою апеляційного суду Київської області від 1 вересня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

1 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про стягнення з ПП «Русь-95» на користь ОСОБА_3 201 450 грн неотриманого доходу за договором суборенди приміщення з

ТОВ «Юрінконсалтинг» і 487 614,49 грн неотриманої вигоди, як 50% чистого прибутку за 17 місяців суборенди приміщення ТОВ «Юрінконсалтинг», у цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У іншій частині судові рішення не оскаржено, тому не перевіряються судом касаційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову про стягнення з

ПП «Русь-95» на користь ОСОБА_3 201 450 грн неотриманого доходу за договором суборенди приміщення з ТОВ «Юрінконсалтинг» і

487 614,49 грн неотриманої вигоди, як 50% чистого прибутку за 17 місяців суборенди приміщення ТОВ «Юрінконсалтинг», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог. Зазначав, що матеріли справи не містять відомостей про те, що після укладення договору оренди з правом викупу від 1 лютого

2013 року ПП «Русь-95» передало спірне нежиле приміщення

ОСОБА_3, а відтак останній не мав права для укладення договору суборенди.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 1 лютого 2013 року між ПП «Русь-95» та

ОСОБА_3 було укладено договір оренди приміщення з правом викупу, згідно якого орендодавець зобов'язується протягом тридцяти днів звільнити від власного обладнання, майна та передати орендареві у строкове володіння та користування з правом викупу нежиле приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підвалом, загальною площею 825,80 кв. м, яке знаходиться по

АДРЕСА_3 а орендар зобов'язується прийняти це приміщення та сплачувати орендодавцеві орендну плату в розмірі 3 000 грн на місяць, яка зараховується у вартість викупу приміщення. Предмет договору передається орендареві з 1 квітня 2013 року на два роки з дня підписання договору оренди та діє з моменту його укладення і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

5 березня 2013 року ПП «Русь-95» та ТОВ «Леон плюс» уклали договір оренди приміщення, згідно якого, в порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове володіння та користування, а орендар зобов'язується прийняти нерухоме майно, а саме: спірне вбудовано-прибудоване приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підвалом, загальною площею 825,80 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_3 з метою розміщення в ньому більярдного клубу, кафе (ресторану) або не заборонених законодавством закладів, та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату у розмірі 3 600 грн на місяць, в тому числі 600 грн ПДВ. Строк оренди складає два роки одинадцять місяців з дати підписання акту прийому-передачі вказаного нерухомого майна і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК).

Згідно зі ст. 623 ЦК боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПП «Русь-95» на його користь 201 450 грн неотриманого доходу за договором суборенди приміщення з ТОВ «Юрінконсалтинг» та

487 614,49 грн неотриманої вигоди, як 50% чистого прибутку за 17 місяців суборенди приміщення ТОВ «Юрінконсалтинг», суди правильно застосували положення ст. ст. 22, 1166 ЦК України, оцінили надані сторонами докази

(ст. 212 ЦПК України), дійшли до вірного висновку про недоведеність вимог у цій частині, оскільки позивач не довів свого права на укладення договору суборенди.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від

25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

1 вересня 2015 року в частині позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Русь-95» про стягнення неотриманого доходу за договором суборенди приміщення і неотриманої вигоди, як 50% чистого прибутку за 17 місяців суборенди приміщення товариством з обмеженою відповідальністю «Юрінконсалтинг»,залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська