Справа № 495/7803/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 жовтня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, а саме просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 248 200 грн. та судовий збір в розмірі 1000 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 01 червня 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики за яким ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 248 200 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США з терміном повернення до 01.08.2016 року. Проте, ОСОБА_2 вчасно борг не повернув та по сьогоднішній день не виконав своє грошове зобовязання перед ОСОБА_1

Позивач зазначає, за виконання ОСОБА_2 зобов'язання з приводу повернення коштів за довогором позики, укладеним із ОСОБА_1 поручився ОСОБА_3 та зобов'язався у випадку несплати їх відповідачем повернути позивачу.

Позивач надав до суду письмову заяву відповідно до якої просить розгляд справи здійснити у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, згідно письмової заяви, наявної в матеріалах справи, просив розгляд справи здійснити у його вдсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, встановивши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 червня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив у позивача грошові кошти в розмірі 248 200 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США та зобовязався їх повернути до 01.08.2016 року. Договір укладався в письмовій формі та з дотриманням вимог ст.203 ЦК України щодо чинності правочину.

Такі обставини відповідачем під час розгляду справи не заперечувалися, тому, відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України (обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню), суд вважає доведеним та достеменно підтвердженим факт укладання між сторонами договору позики, на який вказує позивач та який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Беручи до уваги вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи та враховуючи законодавчо закріплені імперативні норми щодо виконання сторонами позикового зобовязання, суд вважає повністю обґрунтованою та правомірною вимогу позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 248 200 грн.

Разом з тим, суд не може погодитись з твердженнями позивача щодо стягнення вказаного боргу в солідарному порядку з обох відповідачів, оскільки відповідач ОСОБА_3 поручився за повернення грошових коштів ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів укладення ОСОБА_3 договору поруки, відповідно до якого він поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_2В свого обов'язку з приводу повернення позики.

А отже позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягють задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати позивача: судовий збір в розмірі 1000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи судовий збір було сплачено позивачем не в повному обсязі, а тому 1482,00 грн. судового збору, від сплати якого позивача було звільнено, підлягають стягненню на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК з відповідача на користь Держави.

Керуючись ст.ст. 23, 203, 506, 509, 1046, 1049, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) суму боргу за договором позики від 01 червня 2016 року в розмірі 248 200 грн. (двісті сорок вісім тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) судовий збір в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь Держави України судовий збір в розмірі 1482,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя