Номер провадження: 22-ц/785/5137/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарях Сідлецькій Ю.С., Гамарц Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (далі - ПАТ «ЕК Одесаобленерго») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3А.(а.с.2-4 т.1). Уточнивши позовні вимоги в процесі розгляду справи(а.с. 86-87 т.1), позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 17145,24 грн. та стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

В обґрунтування позову позивач та його представник посилались на те, що відповідачі споживають електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 та у відповідності з договором найму житла повинні своєчасно здійснювати розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію за обумовленими тарифами (цінами). Згідно з особовим рахунком споживача № 847408, відповідно до показань електролічильника № 09666, загальна сума боргу відповідачів перед позивачем за період з 16.03.2009 року по 18.05.2014 року складає 17145,24 грн. Відповідачі у добровільному порядку сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію відмовляються.

Відповідач ОСОБА_3, вона ж представник відповідача ОСОБА_2, в одному із судових засідань позов визнавала частково, проте не вказуючи яку саме суму боргу відповідачі згодні сплатити. В наступному будучи присутніми в судовому засіданні, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов не визнавали в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 з 25.07.2006 року працював суддею Іванівського районного суду Одеської області, а тому відповідно до п.9 статті 44 Закону України «Про статус суддів», ст.47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2354 від 07.07.2010 року має право на 50% знижку щодо оплати будь-яких комунальних послуг. Відповідачі також вказували, що договірні відносини між ОСОБА_2 та позивачем з приводу користування електричною енергією у квартирі АДРЕСА_2 виникли лише на підставі договору № 847408 від 01.03.2014 року, які належним чином виконуються ОСОБА_2, що підтверджується квитанціями про сплату вартості спожитої електроенергії. Відповідачі зазначали, що до 01.03.2014 року рахунки за спожиту електричну енергію предявлялися позивачем до ОСОБА_5, яка не є членом їхньої сімї. Відповідачі не укладали з позивачем будь-яких угод щодо переведення на них боргу за спожиту електричну енергію, який рахувався за ОСОБА_5 по особовому рахунку 0300/847408. В наступні засідання відповідачі не зявилися.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року позов ПАТ «ЕК Одесаобленерго» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_3), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_4) на користь ПАТ «ЕК Одесаобленерго» (р/р 777 в Філія Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 17145 грн. 24 коп. Стягнуто 243, 60 грн. витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року було скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «ЕК Одесаобленерго».

Додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2015 року ухвали апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року та від 26.08.2015р. були скасовані.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року касаційну каргу ОСОБА_2 та касаційну скаргу ПАТ «ЕК Одесаобленерго» задоволено частково, вищезазначене рішення апеляційного суду від 16 листопада 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду від 09 грудня 2014 року скасувати і постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЕК Одесаобленерго» борг за спожиту електроенергію по АДРЕСА_5, за період з 16.03.2009 року по 01.03.2014 року у розмірі 11912,91 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечувала представник позивача.

Частково проти апеляційної скарги заперечувала відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_4 просив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі споживають електричну енергію в квартирі, якою користуються за договором найму, а тому зобовязані оплачувати спожиту електроенергію у повному обсязі, та з того, що відповідач ОСОБА_2 хоч і працював на посаді судді, однак в порядку визначеному Законом «Про державний бюджет України» не звертався до установи, в якій працює, про відшкодування витрат повязаних з наданням йому послуг по електропостачанню, тобто не дотримався порядку надання пільги.

З висновками суду колегія суддів погоджується частково.

Статтями 162,160 ЖК України визначено обовязок наймача житла своєчасно вносити оплату за користування жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові (яка встановлюється угодою сторін) та своєчасно оплачувати комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію) за затвердженими у встановленому порядку тарифами, які беруться крім квартирної плати; повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із договору найму.

За вимогами ст. ст. 20, 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги» (далі: Закон № 1875-1У) споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги, оплата за які нараховуються щомісячно, у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затв. Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р. з наст. змінами побутовий споживач електричної енергії зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил…

За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що власником чотирьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_6 є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного останнім з ОСОБА_7 28.09.2004р., і право власності за ОСОБА_6 зареєстроване 13.05.2005р. (а.с.12,11) За наявною у справі копією договору найму житла від 15 січня 2009 року ОСОБА_6 уклав з відповідачами ( для проживання разом з дітьми) договір найму квартири № 9 у пров. Хвойний,8-а в м. Одесі.(а.с.13) За умовами договору найму користувачі мають право самостійно укладати договори з виробниками та постачальниками комунальних послуг та самостійно здійснюють оплату спожитих комунальних послуг. До 15 січня 2009 року між вищевказаними сторонами діяв договір оренди квартири у приватної особи від 28.09.2004р., що вбачається зі змісту копії позовної заяви відповідачів (до ВАТ «ЕК Одесаобленерго») від 26.10.2011р.(т.1а.с.26-30) Згідно з наявною у справі копією трудової книжки ОСОБА_2Є працював на посаді судді Іванівського району Одеської області з 27 липня 2006 року до 05 липня 2011р..(т.1а.с.134-135) Починаючи з квітня 2007 року відповідач ОСОБА_2Є подавав заяви на імя начальника Південного РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» щодо необхідності врахування пільги по оплаті за спожиту електроенергію в квартирі № 9 у пров. Хвойний,8-а в м. Одесі у розмірі 50%, згідно із ст.44 Законом України «Про статус суддів», при цьому ним до заяви додавалася відповідна довідка з місця роботи. Та на звернення відповідача ОСОБА_2 надавалася відповідь педставником постачальника про те, що пільга не може бути врахована, оскільки призупинена з січня 2003 року. (т.1а.с.142-144,145,147)

01 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» був укладений договір № 847408 про користування електричною енергією без узгодження п.18 договору (щодо заборгованості у сумі 17660,04 грн.). (т.1а.с.156) 23 травня 2014 року відповідачем було сплачено за електроенергію 366 грн. 52 коп., однак в квитанції, станом на 12.05.2014р., за відповідачами значиться заборгованість у сумі 20403 грн. 34 коп.(т.1а.с.159)

За наданим суду розрахунком, в межах заявлених позовних вимог, за відповідачами обліковується заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію за період з 16 березня 2009 року до 01.01.2011р. у розмірі 4835 грн.45 коп. та за період з 01.01.2011р. до 01.06.2014р. у розмірі 12309,78 грн., а всього обліковується заборгованість у розмірі 17145 грн. 23 коп.(т.1а.с.90-91) Покази електролічильника та кількість використаної електричної енергії за досліджені періоди відповідачами не оспорювались.

Відтак, судом достеменно встановлено і не спростовано відповідачами, що в період з 16.03.2009р. по 18.05.2014р. саме вони з членами своєї родини проживали в квартирі № 9 у пров. Хвойний,8-а в м. Одесі, і фактично споживали електроенергію, яка надходила до вказаної квартири. Однак спожиту електроенергію відповідачі не оплачували, а тому повинні нести цивільну відповідальність за невиконання зобовязання по оплаті фактично спожитої електроенергії у відповідності з вищенаведеними нормами матеріального права. В цій частині з висновками суду колегія суддів погоджується.

Посилання відповідачів на те, що вони не повинні оплачувати борг, оскільки у них з енергопостачальником не було договору, що договір був укладений лише 01.03.2014р., що рахунки приходили на імя попереднього власника житла ОСОБА_5 тощо до уваги братися не можуть, оскільки відповідачі в зазначений період, тобто до укладення договору, від отримання електроенергії не відмовлялись, фактично її споживали, погодились на отримання послуги з енергопостачання, а тому саме вони повинні оплатити спожиту ними електроенергію за увесь час споживання. Та за статтею 11 ЦК України підстави для виникнення цивільних прав та обовязків не обмежуються лише договором.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для врахування 50% знижки по оплаті за електроенергію за п.9 статті 44 Закону України «Про статус суддів» в період з 16.03.2009р. до 01.01.2011р., виходячи з наступного.

За загальним правилом в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8 Конституції України).

У статті 6 Конституції України зазначається, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження в установлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Діяльність судової системи визначається Конституцією України та на час виникнення спірних правовідносин Законом № 2862-XII та Законом України від 7 лютого 2002 року № 3018-ІІІ «Про судоустрій України».

Статтею 130 Конституції України закріплюється обовязок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів як складову конституційних гарантій їх незалежності та недоторканості (частина перша статті 126 Конституції України).

Відповідно до вимог частини девятої статті 44 Закону № 2862-XII (яка була чинною до 01.01.2011р.) відповідач ОСОБА_2 в період з 16.03.2009р. до 01.01.2011р. мав право на 50-відсоткову знижку по оплаті за спожиту електроенергію.

Закріплені в частині третій статті 11 Закону № 2862-XII гарантії незалежності суддів полягають в заходах правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані чи зменшені іншими правовими актами.

Тобто, зважаючи на особливий статус суддів як носіїв судової влади, за ними законодавчо було закріплено ряд соціально-правових гарантій, що спрямовані на забезпечення належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження й забезпечення яких є головним обов'язком держави. Указана пільга є однією з державних гарантій, спрямованих на реалізацію цього принципу.

Згідно з пунктом 5 Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Таким чином, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Отже, право, установлене частиною девятою статті 44 Закону № 2862-XII і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів, а саме ненадання бюджетного фінансування видатків на відшкодування суддям витрат на оплату житла та наданих комунальних послуг у розмірі 50 відсотків від установлених тарифів.

Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року № 426, за яким ця пільга компенсується пільговику після її оплати установою, з якою він перебуває у трудових відносинах, у межах її бюджетних асигнувань, суперечить змісту статті 130 Конституції України, статті 123 Закону України від 7 лютого 2002 року № 3018-ІІІ Про судоустрій України, частини девятої статті 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ Про статус суддів, а тому не може бути застосований до цих правовідносин.

Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013р. у справі № 6-142цс12 та у постанові від 22 травня 2013 року у справі № 6-38цс13.

Протилежні доводи представника позивача та висновки суду першої інстанції, з якими погодились колегії суддів апеляційного суду Одеської області в ухвалах від 10 березня 2015 року та від 26 серпня 2015 року, суперечать Рішенню Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та вищенаведеним правовим позиціям Верховного Суду України, а тому враховані бути не можуть.

Зобовязання держави щодо обовязку компенсації енергопостачальнику частини безкоштовно наданих пільговику послуг (в межах 50%) не може бути покладено на окремих суддів, а тому наявність рішення Європейського суду з прав людини у справі «ПАТ «Кіровоградобленерго» проти України (заява № 35088/07, рішення від 27.06.2013р.), на що також посилався представник позивача, висновків колегії суддів не спростовує.

Враховуючи 50% знижку, що діяла до 01.01.2011р. заборгованість відповідачів по оплаті за спожиту електроенергію за період з 16.03.2009р. до 01.01.2011р. складає 2417,73 грн. (4835,45 грн.х50%:100%). Всього заборгованість, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 14727,51 грн. (2417,73+ 12309,78) З розрахунком наведеним ОСОБА_4 в апеляційній скарзі колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає матеріалам справи та апелянтом не враховано, що з 01.01.2011р. ст.44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ Про статус суддів втратила чинність, у відповідності з Прикінцевими положеннями Закону № 2453-УІ «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, та в частині матеріального забезпечення суддів набув чинності інший Закон за № 2453-УІ. При цьому ст.47 зазначеного закону, на яку посилався ОСОБА_2, питання надання пільг не регулює. Натомість законом № 2453-УІ визначено інший порядок матеріального забезпечення суддів.

За таких обставин, в межах доводів апеляційної скарги, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію у сумі 14727 грн. 51 коп., а у решті позову - відмовити.

За правилами ст.318 ЦПК України, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у звязку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави; залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статі 307 цього кодексу; при цьому за наявності підстав може бути скасоване рішення або ухвалу апеляційного суду.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, ухвали апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року та від 26 серпня 2015 року, якими вищевказане рішення суду було залишено без змін, також підлягають скасуванню, відповідно до вимог ст.318 ЦПК України.

На підставі ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору при подачі позовної заяви у сумі по 104 грн.75 коп. (а.с.1,88), з кожного.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року, Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року та Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_3), і ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_4), солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (р/р 777 в Філія Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ) заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 14727 грн. 51 коп.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_3), та ОСОБА_3 (ІПН ,19.10.1961 року народження, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_4) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (р/р 777 в Філія Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ) понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі по 104 грн.75 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_8 Сєвєрова