Справа № 159/403/16-ц
Провадження № 2/159/299/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Ковель Волинської області

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Федчик К.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що за вироком Старовижівського райсуду Волинської області від 15.10.15 р. у кримінальному провадженні 1 кп/168/51/15 у справі № 158/544/15 к відповідача було визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 70 КК України і призначено покарання у виді виправних робіт на строк 1 р. із щомісячним відрахуванням 15 % із суми заробітку у доход держави без конфіскації програмних або технічних засобів, за допомогою яких вчинено несанкціоновані зміни, з однорічним іспитовим строком. За вказаним вище вироком встановлено, що відповідач, працюючи в магазині «Наша ряба», що знаходиться в смт. Стара Вижівка по вул.Незалежності, 27, на посаді продавця, до обов'язків якої входило здійснення операцій по прийому, обліку, видачі товарно - матеріальних цінностей, будучи матеріально відповідальною особою, і будучи особою, яка має право доступу до інформації, що оброблюється в електронно - обчислювальних машинах (компютерах), автоматизованих системах касового апарату, в якому містилась інформація про прийняття товару, його реалізацію, отримання виручених коштів, з метою привласнення коштів від продажу товару, діючи з єдиним умислом, не санкціоновано, використовуючи ім'я користувача «PROD 1» і пароль «1111» до компютерної програми «E - Shop», у період з вересня 2014 р. по лютий 2015 р. вносила зміни в інформацію, яка оброблювалась в касовому апараті, внаслідок чого спричинила ОСОБА_1 збитки на суму 6 854 грн. 64 коп., та привласнила чуже майно (належне ОСОБА_1М.), яке було ввірене їй чи перебувало в її віданні. Зокрема, відповідач несанкціоновано в програмному забезпеченні касового апарата змінювала націнку на товар з сторону різкого зменшення, а продавала товар за плановими цінами, в програмному забезпеченні відображала, що реалізувала товар за зниженими цінами, а отриману різницю в коштах, привласнила. Так, протягом вересня 2014 р. внаслідок внесення таких змін відповідач привласнила належній їй кошти в сумі 315 грн. 54 коп.; у жовтні 2014 р. 1 188 грн. 75 коп., у листопаді 2014 р. 1 300 грн. 59 коп., у грудні 2014 р. 1 296 грн. 90 коп., у січні 2015 р. 1 828 грн. 08 коп., у лютому 2015 р. 925 грн. 38 коп.. Покликаючись на ч. 1 ст. 1 166, ч. 1 ст. 1 167 ЦК України, ч. 7 ст. 128 КПК України, зазначає, що цивільний позов у вказаному вище кримінальному проваджені вона не заявляла. Загальний розмір нанесеної їй майнової шкоди складає 6 854 грн. 64 коп.. Крім майнової шкоди протиправними діями відповідача їй було завдано також моральну шкоду, яку вона оцінює у 20 000 грн.. Зазначає, що її моральні страждання полягають у постійному душевному болю, зумовленому думкою про вчинення щодо неї протиправного діяння, наслідком чого є різке погіршення її фізичного та морального стану; у протиправних діях відповідача, що призвели до таких порушень її фізичного здоров»я як головний, серцевий біль, підвищення артеріального тиску тощо; у втраті душевної рівноваги, спокою з огляду на те, що відповідач користувалась її повною довірою, а внаслідок вчинення відповідачем по відношенню до неї кримінального правопорушення вона вже не може довіряти своїм працівникам; у переживаннях, що виявляються у внутрішньому дискомфорті, незадоволеності собою, власним життям; у необхідності прикладати додаткові зусилля для судового захисту її законних прав та інтересів. Завдана відповідачем моральна шкода та негативні наслідки, спричинені такою, вимагають від неї додаткових зусиль для організації її життя для відновлення стану фізичного і душевного здоров»я, погіршеного в результаті протиправних дій відповідача; для відновлення нормальних стосунків з оточуючими людьми; додаткових зусиль для матеріального забезпечення та додаткових зусиль, спрямованих на судовий захист її порушених прав. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок скоєння кримінального правопорушення, в сумі 6 854 грн. 64 коп., та моральну шкоду, завдану внаслідок скоєння кримінального правопорушення, в сумі 20 000 грн.

У судовому засіданні 22.03.16 р. позивач зменшила розмір своїх позовних вимог у частину стягнення морального відшкодування, про що подала письмову заяву, просить, з врахуванням наведеного вище обґрунтування, стягнути з відповідача 15 000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач свої змінені позовні вимоги підтримала, обґрунтувала їх вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що вона та її партнер по спільній підприємницькій діяльності ОСОБА_4 за усною домовленістю між собою, здійснюють підприємницьку діяльність у магазині «Наша ряба». Відповідач у цьому ж магазині працювала продавцем за трудовим договором, укладеним: у письмовій формі з підприємцем ОСОБА_4 та у усній з нею, так як саме вона мала з відповідачем співбесіду перед прийняттям на роботу. Вона ж уклала з відповідачем усну угоду про повну матеріальну відповідальність. Винуватість відповідача у заподіянні саме їй як підприємцеві, майнової шкоди, встановлено вироком суду, так як вона постачала у магазин, спільно орендований нею та підприємцем ОСОБА_4, товар, а відповідач неправомірно занижувала націнку саме на товар, тим самим спричиняючи збитки саме їй як підприємцю та постачальнику товару. Коли іншим продавцем було повідомлено їй про вчинення відповідачем у магазині вказаних вище протиправних дій, відповідача було звільнено з роботи. Доказів того, що після вчинення відповідачем щодо неї протиправного діяння, мало місце різке погіршення її фізичного стану, зокрема, виникнення головного, серцевого болю, підвищення артеріального тиску тощо, вона не має. Зазначає, що втратила душевну рівновагу, спокій з огляду на те, що відповідач користувалась її повною довірою як працівник, в даний час вона вже не може довіряти своїм працівникам, у зв»язку чим, крім того, найняла на роботу додаткового працівника - контролера. Вона відчуває себе незадоволеною собою, власним життям, так як як підприємець прагне, щоб у її діяльності все було налаштовано безпроблемно і магазин працював на доход. Для захисту своїх прав змушена звертатись до суду. Доказів того, що нею вживаються додаткові зусилля для відновлення нормальних стосунків з оточуючими людьми та з якими саме, суду надати не може. Зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні правоохоронними органами було вилучено касовий апарат із програмним забезпеченням, за допомогою якого та куди було внесено відповідачем несанкціоновані зміни, що змусило її придбати взамін аналогічний відповідний пристрій. Просить змінені позовні вимоги позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позову не визнала, хоча у попередньому судовому засіданні зазначала про визнання позову у частин майнової шкоди в сумі 1 350 грн.. Суду пояснила, що в даний час вона є засудженою, коштів для сплати завданої позивачеві шкоди, в даний час вона не має. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідачем у попередньому судовому засіданні подано також суду письмове заперечення проти позову, обгрунтоване тим, що вона, дійсно, працювала у магазині «Наша Ряба» у смт. Старій Вижівці, по вул. Незалежності, 27 у підприємця ОСОБА_4 за направленням Ковельського центру зайнятості. У магазині вона працювала удвох із продавцем ОСОБА_5. Роботодавець вів спільний бізнес із позивачем. Торгували вони курятиною, ковбасами. Позивач зовсім не списувала їм збитків за зіпсований товар, внаслідок чого у магазині виникали нестачі, а вони не отримували зарплати; за вказівкою позивача продавали зіпсований товар, що потім повертали покупці, а вони повертали гроші з каси. При перевірках позивач забирала зіпсований товар з магазину, а потім завозила для реалізації назад. Показання свідків про повернення зіпсованої продукції при розгляді кримінальної справи судом до уваги взято не було. Природні збитки їм також не списувались. При зменшенні ціни під час акцій у магазині, різницю було зараховано у нестачу. Для компенсації витрат, що вираховувала позивач із їх зарплати, вона з гр. ОСОБА_5 робили знижки націнки на товар, у чому вона в даний час розкаюється. Вирок суду нею не оскаржувався у зв»язку з наявністю у її сім»ї ряду проблем, зокрема, 21.10.15 р. помер її батько, який на протязі 3 х міс. був лежачим, потребував постійного догляду; її дитина пішла до першого класу школи, що потребувало її уваги; її чоловік біля року перебуває на стацлікуванні в обласному протитуберкульозному диспансері. З розміром майнової шкоди вона не згідна, так як позивач за березень, квітень 2015 р. не виплатила зарплати. В даний час вона не працює, не має коштів на отримання правової допомоги, за межі України як засуджена, виїхати змоги не має; не має паспорта громадянина України для виїзду за кордон для заробітків, має двох утриманців та хворого чоловіка. Працевлаштування в смт. Старій Вижві неможливе. У скоєному щиро розкаюється. Дуже хвилюється з приводу того, де і як нагодувати своїх дітей. Коштів для сплати як матеріальної, та і моральної шкоди вона не має, має борги по оплаті процесуальних витрат. Згідна на відрахування із суми невиплаченої їй зарплати, сума якої складає 2 720 грн., а різницю вона має намір компенсувати, можливо, частинами. Просить вибачення у позивача за спричинене їй хвилювання.

Представник відповідача у судовому засіданні також пояснила, що відповідач не перебувала у трудових стосунках з позивачем, після вчинення злочинів не спілкувалась з нею та не завдавала їй ніяких моральних переживань. У трудових стосунках відповідач перебувала з підприємцем ОСОБА_4 батьком позивача. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача адвоката, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з копії вироку Старовижівського райсуду Волинської області від 15.10.15 р. у справі № 168/544/15 к провадження № 1 кп/168/51/15 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 191 КК України, остання визнана винуватою у тому, що, працюючи у магазині «Наша ряба», що знаходиться в смт. Стара Вижівка по вул. Незалежності, 27, на посаді продавця, до обов'язків якої входило здійснення операцій по прийому, обліку, видачі товарно - матеріальних цінностей, будучи матеріально відповідальною особою, і будучи особою, яка має право доступу до інформації, що оброблюється в електронно - обчислювальних машинах (компютерах), автоматизованих системах касового апарату, в якому містилась інформація про прийняття товару, його реалізацію, отримання виручених коштів, з метою привласнення коштів від продажу товару, діючи з єдиним умислом, не санкціоновано, використовуючи ім'я користувача «PROD 1» і пароль «1111» до компютерної програми «E - Shop», у період з вересня 2014 р. по лютий 2015 р. вносила зміни в інформацію, яка оброблювалась в касовому апараті, внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_1 збитки на суму 6 854 грн. 64 коп., та привласнила чуже майно (належне потерпілій ОСОБА_1М.), що було ввірене їй чи перебувало в її віданні. Зокрема, несанкціоновано в програмному забезпеченні касового апарата змінювала націнку на товар з сторону різкого зменшення, а продавала товар за плановими цінами, в програмному забезпеченні відображала, що реалізувала товар за зниженими цінами, а отриману різницю в коштах, привласнила. Так, протягом вересня 2014 р. внаслідок внесення таких змін відповідач привласнила належній їй кошти в сумі 315 грн. 54 коп.; у жовтні 2014 р. 1 188 грн. 75 коп., у листопаді 2014 р. 1 300 грн. 59 коп., у грудні 2014 р. 1 296 грн. 90 коп., у січні 2015 р. 1 828 грн. 08 коп., у лютому 2015 р. 925 грн. 38 коп.. Вказаний вирок набрав законної сили 16.11.15 р..

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, серед іншого, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

За змістом ст. 1 166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставина, що саме відповідачем позивачеві спричинено майнову шкоду на суму, що встановлена вироком суду, доказуванню не підлягає в силу положень ст. 61 ЦПК України.

Доводи представника відповідача адвоката у тій їх частині, що відповідачем оспорюється сума завданих позивачеві збитків, позивач не була роботодавцем відповідача на час роботи останньої у магазині «Наша ряба» та у період вчинення злочинних діянь, судом до уваги не приймаються.

Законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні такої шкоди. Позивач лише повинна доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Така правова позиція висловлена 03.12.14 р. Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14.

На підтвердження своїх вимог позивач надала суду копію вироку суду, яким встановлено, кому саме та у якому розмірі відповідач завдала майнової шкоди своїми злочинними діяннями. Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі як збитки, завдані злочином.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд враховує, що сторонами не доведено у судовому засіданні того, що вони перебували на час вчинення відповідачем кримінально караних діянь, у трудових стосунках.

З цих підстав суд вважає доводи відповідача, наведені у її письмовому запереченні проти позову у тій їх частині, що позивач заборгувала їй зарплату, голослівними та такими, що не спростовують доводів позивача про спричинення їй майнової шкоди саме відповідачем. Незважаючи на доводи щодо оспорювання суми завданих збитків, що наведені у письмовому запереченні проти позову, у поясненнях відповідача, остання не довела суду того, що шкоди позивачеві завдано не з її вини.

Як слідує із змісту ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1 167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. п. 3, 5 постанови Пл. ВС України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стосовно вимоги позивача про стягнення морального відшкодування, то суд приходить до висновку, що, безперечно, позивач як потерпіла у кримінальному провадженні, внаслідок вчинення відповідачем вказаних вище злочинів та спричинення майнової шкоди, зазнала моральних переживань, що були пов»язані з несенням майнових збитків; самим фактом вчинення щодо неї як підприємця злочинів. Безперечно, позивач зазнала певних незручностей і при здійсненні у розглядуваний проміжок часу своєї підприємницької діяльності, що і поза тим, є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Суд враховує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, переживання тощо за самою їх природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але у справі є розумні підстави вважати, що позивач зазнала моральної шкоди, що потребує відшкодування.

Однак, суд враховує, що доводи позивача у тій їх частині, що після вчинення відповідачем щодо неї протиправного діяння, мало місце різке погіршення її фізичного стану, зокрема, виникнення головного, серцевого болю, підвищення артеріального тиску тощо, будь - якими доказами у суді не стверджені. Так, позивач не надала, зокрема, суду, будь - яких доказів звернення зі згаданими вище проблемами, за меддопомогою, іншою допомогою тощо.

Посилання позивача на втрату душевної рівноваги та спокою з огляду на те, що відповідач користувалась її повною довірою як працівник, однак, завдала їй збитків злочинними діяннями, суд до уваги не приймає з огляду на наведене вище: відсутність трудових відносин між сторонами, та вважає, що ступінь довіри чи недовіри позивача в даний час до своїх працівників (тобто, найнятих нею за трудовим договором), немає підстав пов»язувати з вчиненням відповідачем злочину стосовно майна позивача.

Доказів того, що позивачем вживаються додаткові зусилля для відновлення нормальних стосунків з оточуючими людьми після вчинення злочину відповідачем, без зазначення, яким саме з точки зору якісної та кількісної характеристики такого оточення, воно є, позивачем суду також не надано. Тому такі посилання суд вважає голослівними та такими, що не заслуговують на увагу.

Витрати на придбання та саме придбання позивачем у зв»язку з вилучення у кримінальному провадженні правоохоронними органами її касового апарата із програмним забезпеченням взамін аналогічного відповідного пристрою, втручання у роботу якого здійснила відповідач, не може бути віднесено до моральної шкоди.

А тому вимоги позивача у частині стягнення моральної шкоди, підлягають до часткового задоволення.

Та обставина, що 21.10.15 р. помер батько відповідача, стверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6, виданого 23.10.15 р. Нововижівською сільрадою Волинської області.

У складі сім»ї відповідача, дійсно, є двоє утриманців, що стверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_7, 22.04.09 р. н., ОСОБА_8, 08.12.10 р. н.; довідкою № 363 від 12.02.16 р., виданою Старовижівською селищною радою Волинської області.

Та обставина що чоловік відповідає хворіє та тривалий час лікується стаціонарно, стверджується довідкою № 136 від 12.02.16 р., виданою Обласним територіальним медпротитуберкульозним об»єднанням.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач вчиненням злочинів, за які була засуджена, дійсно, завдала майнової шкоди позивачеві як потерпілій, на суму 6 854 грн. 64 коп. і ця сума майнової шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Вчиненням вищезазначених злочинів відповідач завдала позивачеві також моральної шкоди. Розмір морального відшкодування суд оцінює в сумі 600 грн., враховуючи як розмір майнової шкоди, так і характер вчиненого відповідачем правопорушення; глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача.

Суд вважає, що з огляду на необхідність врахування вимог розумності і справедливості при вирішенні питання про розмір морального відшкодування, слід врахувати той збіг тяжких сімейних обставин у житті відповідача, що мав місце як у час, наближений до моменту вчинення правопорушення, так під час несення позивачем майнових збитків від правопорушення, тобто, обставин, пов»язаних із смертю батька відповідача, хворобою чоловіка відповідача та наявністю на утриманні відповідача двох малолітніх дітей.

Інші доводи відповідача, наведені на обґрунтування заперечень проти позову, на увагу не заслуговують.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що оскільки вимога про стягнення майнової шкоди задоволена повністю, а про стягнення моральної частково, позивач звільнена від спати судового збору при зверненні з розглядуваним позовом до суду в силу ст. Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 218 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 23, 1 166, 1 167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_16 854 (шість тисяч вісімсот п»ятдесят чотири) грн. 64 коп. майнової, та 600 (шістсот) грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 на доход держави 496 (чотириста дев»яносто шість) грн. 48 коп. судового збору.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_9