Справа № 754/4984/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Київська міська рада, Приватний нотаріус Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 20.04.2015р №466 за адресою: АДРЕСА_1, пл. 0,1000 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) у зв'язку з його фіктивністю та невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням; 2. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 20.04.2015р. № 467 за адресою: АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням -будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2) у зв'язку з його фіктивністю та невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням; 3. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 15.04.2015р. № 443 за адресою: АДРЕСА_3 пл. 0,1000 га. з цільовим призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_3) у зв'язку з його фіктивністю та невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною заявою про забезпечення позову в якій просить:

1. До вирішення цивільної справи про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними по суті накласти арешт на нерухоме майно, а саме земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, пл. 0,1000 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2) АДРЕСА_3 пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_3);

2. Заборонити відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Нікіфорівні вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та обтяження

нерухомого майна шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства тощо, а саме земельних ділянок: за адресою:

- АДРЕСА_1, пл. 0,1000 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1);

- АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2);

- АДРЕСА_3 пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_3);

3. Направити ухвалу про забезпечення позову для виконання до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві

(адреса 02232 м. Київ вул. Бальзака 64).

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що у порушення вищевказаних вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, представником позивача у заяві не зазначено: 1) обґрунтування необхідності саме цього виду забезпечення позову, який належить застосувати; 2) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме: найменування осіб, в яких знаходиться майно тощо.

Крім цього суд звертає увагу, що у заяві також не зазначено яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Крім того, суд роз'яснює, що згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику, оскільки заяву подано без додержання зазначених вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.