Справа № 372/1861/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5864/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 43 25.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа виконавчий комітет Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про виселення,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся із позовом про виселення, посилаючись на те, що 24 червня 2014 року уклав договір дарування із ОСОБА_5 житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 Згідно довідки Козинської селищної ради про склад сім'ї у будинку, до зареєстрованих осіб входить він особисто, а також відповідачі, при цьому ОСОБА_4 фактично не проживає в будинку на даний час; право відповідачів на користування жилим приміщенням виникло та існувало лише за наявності права власності на будинок у ОСОБА_5, членами сім'ї якого вони були. Реєстрація відповідачів у його будинку обмежує його у здійсненні належного права власності на спірне житлове приміщення. Уточнивши позовні вимоги, просив усунути перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження майном шляхом виселення відповідачів із житлового будинку по АДРЕСА_1

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року провадження в справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним фіктивного договору дарування.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що у суді вже розглядалася справа за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування від 24 червня 2014 року, на підставі якого він набув права власності, два роки не може користуватися своєю власністю через постійні судові спори. Вважає, що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами, шляхом заявлення клопотання про зупинення провадження в справі намагаються перешкоджати реалізації законних прав позивача користуватися своєю власністю.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про зупинення провадження в справі, суд першої інстанції виходив із того, що вирішення іншої справи щодо визнання недійсним договору дарування від 24 червня 2014 року буде мати значення для вирішення даної справи,що є підставою для зупинення провадження в справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

Однак з такими висновками колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України, перелік яких є вичерпним.

Визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених в справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання недійсним фіктивного договору дарування від 24 червня 2014 року, мотивуючи позов тим, що у дарувальника та обдарованого були відсутні наміри створити правові наслідки, а саме переоформляти право власності та передавати будинок, у сторін були інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, а саме зробити неможливим виконання умов мирової угоди та ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року.

Зупиняючи провадження у даній справі в зв'язку із неможливістю розгляду справи до вирішення вказаної справи, суд першої інстанції не звернув уваги на підстави зупинення провадження в справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України і не мотивував, в чому полягає неможливість розгляду даної справи до розгляду справи про визнання договору дарування недійсним, враховуючи зміст заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції послався тільки на ті обставини, що вирішення іншої справи щодо визнання недійсним договору дарування від 24 червня 2014 року буде мати значення для даної справи.

При цьому суд першої інстанції не мотивував, які питання можуть бути вирішені в іншій справі, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відтак, при постановленні ухвали про зупинення провадження в справі за позовом ОСОБА_2 про виселення, суд першої інстанції вказав, що вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування буде мати значення для вирішення даної справи, але не зазначив, в чому полягає неможливість розгляду справи, що є єдиною підставою для зупинення провадження згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

Крім того, суд не врахував того, що у разі визнання недійсним договору ухвалене судом рішення про виселення відповідно до ст. 361 ЦПК України може бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції при вирішенні клопотання також не з'ясував, чи було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 про визнання недійсним фіктивного договору дарування від 24 червня 2014 року, до розгляду якої зупинено провадження, оскільки ухвала про відкриття провадження в матеріалах справи відсутня.

Відтак, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження в справі не ґрунтується на обставинах справи та законі.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року не можна вважати належно мотивованою та такою, що постановлена із всебічним з'ясуванням обставин справи і застосуванням норм матеріального та процесуального права, які їм відповідають.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.