Справа № 456/1339/16 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/5952/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
№ 22-ц/783/6379/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника ТзОВ «Кінолюб» -

Родікова Т.В., представника ТзОВ «Стрийбудінвест» Міла -

Полякова Д.П., приватного нотаріуса Стрийського районного

нотаріального округу Навальковської М.М., її представника

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийбудінвест» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінолюб», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийбудінвест», третя особа приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковська Мирослава Миколаївна, про визнання недійсним Інвестиційного договору про реконструкцію будівлі від 11.02.2016 року, укладеного між ТзОВ «Кінолюб» та ОСОБА_2,з однієї сторони, та ТзОВ «Стрийбудінвест», з іншої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською Мирославою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі № 105. Підстави для визнання недійсним договору позивачем неодноразово уточнювалися, остаточно позивач просив визнати договір недійсним, як такий, що укладений внаслідок помилки. Наслідком визнання недійсним правочину встановити двосторонню реституцію.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено, визнано недійсним Інвестиційний договір про реконструкцію будівлі від 11.02.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінолюб», ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийбудінвест», який посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською Мирославою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 105, який вчинено під впливом помилки.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ТзОВ «Стрийбудінвест»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Стрийбудінвест» зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про недійсність інвестиційного договору, як вчиненого під впливом помилки, дійшов до невірного висновку, оскільки беручи до уваги пояснення позивача, його представника та зміст заяви про зміну підстав позову, помилка позивача полягала не у природі самого договору, не стосується його прав та обов»язків, а стосується лише вибору контрагента, сторони договору, тобто, така помилка, навіть якщо вона і мала місце, не носить істотного характеру в силу ст.229 ЦК України та не може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Крім того, позивачем не доведено сам факт наявності вказаної ним помилки, оскільки дії позивача, як в приміщенні нотаріальної контори, де укладався цей договір, так і виконання ним умов цього договору в подальшому, свідчать про надуманість цих доводів. Пояснення надані позивачем у судовому засіданні 11.07.2016 року про укладення ним оспорюваного договору під впливом помилки з посиланням на те, що він укладає оспорюваний договір з ТзОВ «Стрийбуд», а не з відповідачем, і вказана ним помилка була виявлена через два дні після укладення оспорюваного договору, не можуть братись до уваги, адже, ОСОБА_2 видав довіреності на вчинення дій від його імені на представників ТзОВ «Стрийбудінвест», які до кінця квітня 2016 року ним не відкликались. З наведених вище підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ТзОВ «Стрийбудінвест» -Міла- Полякова Д.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2, представника ТзОВ «Кінолюб» Родікова Т.В. щодо задоволення апеляційної скарги, приватний нотаріус Стрийьского районного нотаріального округу Навальковська М.М., її представник ОСОБА_6 у прийнятті судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, поклалися на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи недійсним інвестиційний договір про реконструкцію будівлі, укладений 11.02.2016 року між ТзОВ «Кінолюб» та ОСОБА_2, з однієї сторони, та ТзОВ «Стрийбудінвест», з другої сторони, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний договір укладено під впливом помилки, що відповідно до ст. 229 ЦК України є підставою для визнання такого договору недійсним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТзОВ «Кінолюб», від імені якого на підставі статуту діє директор Карнаухова Л.С. та ОСОБА_2, з однієї сторони, та ТзОВ «Стрийбудінвест», з другої сторони, від імені якого на підставі статуту діє директор Лобойко Л.М., було укладено Інвестиційний договір про реконструкцію будівлі, який 11.02.2016р. посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Навальковською М.М. та зареєстрований в реєстрі за №105, за умовами якого між сторонами встановлюються правовідносини, засади співробітництва та правила взаємодії сторін в процесі реалізації Проекту (інвестиційного проекту як сукупності намірів, практичних дій та інвестиційних вкладень сторін щодо реконструкції об'єкта (будівлі, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_1, і належить замовникам на праві спільної часткової власності) з метою спорудження сучасного торгово-розважального центру, а також порядок розподілу між сторонами окремих приміщень ТРЦ після введення його в експлуатацію.

Актами передавання-приймання будівлі під реконструкцію від 11.02.2016 р. підтверджується передача ТзОВ «Кінолюб» та ОСОБА_2 та прийняття ТзОВ «Стрийбудінвест» під реконструкцію 76/100 та 24/100 частин будівлі, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1.

Актами передавання-приймання (делегування) прав та обов'язків (функцій) замовника будівництва від 11.02.2016р. підтверджується, що ТзОВ «Кінолюб» та ОСОБА_2 передали, а ТзОВ «Стрийбудінвест» прийняв права та обов'язки (функцій) Замовника проекту будівництва - реконструкції 76/100 та 24/100 частин будівлі, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_1.

Тобто, вищенаведене свідчить про часткове виконання сторонами зобов»язань за оспорюваним Інвестиційним договором про реконструкцію приміщення від 11.02.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 3 ст. 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом , такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним Інвестиційного договору про реконструкцію будівлі, ОСОБА_2, як на підставу для визнання його недійсним, посилався на укладення такого під впливом помилки.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Правочини, вчинені під впливом помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи.

Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Неправильне сприйняття може бути викликане найрізноманітнішими обставинами. Причини помилки правового значення не мають.

Для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки, необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, ЦК України розуміє: помилку в характері (природі) правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей та якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Під природою правочину слід розуміти юридичну природу того чи іншого правочину, тобто, основні (типові) характеристики , притаманні зазвичай правочинам цього виду.

Істотне значення має помилка не щодо будь-яких властивостей та якостей речі, а саме таких, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Неправильне уявлення про будь - які інші обставини, крім тих, які зазначені в законі, не може бути підставою для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом помилки. Це стосується і особи контрагента (навіть у тому випадку, коли особа контрагента має істотне для правочину значення).

Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з роз»ясненнями п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Як вбачається з правового висновку Верховного суду України, зробленого 21 жовтня 2015 року при розгляді справи №6-202цс15, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 212 ЦПК України зазначає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилався на те, що насправді вважав, що укладає договір з ТзОВ «Стрийбуд», а не з ТзОВ «Стрийбудінвест», тобто, укладення оспорюваного договору з ТзОВ «Стрийбудінвест» є помилковим, а також вказує на обставини укладення 11.02.2016 року інвестиційного договору про реконструкцію будівлі, які на його думку підтверджують, що він помилявся щодо сторони правочину, укладаючи договір з ТзОВ «Стрийбудінвест».

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсним інвестиційний договір про реконструкцію будівлі, суд першої інстанції посилався на те, що оспорюваний договір був укладений під впливом помилки, мотивуючи свій висновок неправильним сприйняттям позивачем сторони (суб»єкта - контрагента) договору, що вплинуло на його волевиявлення, і вважав це обставиною, що має істотне значення при укладенні позивачем оспорюваного договору.

Суд першої інстанції вважав підставними твердження позивача про допущення ним помилки про укладенні оспорюваного договору, оскільки обставини, наведені позивачем на обґрунтування таких тверджень, були досліджені та перевірені у судовому засіданні і які, на думку суду, знайшли своє підтвердження у наступному: подібна назва товариств «Стрийбуд» та «Стрийбудінвест»; проведення попередніх переговорів з особою, яка працює у БМФ «Стрийбуд»; відсутність будь - яких свідчень проведення переговорів ОСОБА_2 з директором ТзОВ «Стрийбудінвест»; одинакові прізвища учасників та працівників товариств «Лобойко»; історія діяльності ПАТ БМФ «Стрийбуд», що здійснює свою діяльність з 30.11.1995р.; проведення переговорів у службовому приміщенні БМФ «Стрийбуд»; ведення переговорів з особою, що не є представником сторони договору в час, коли не існувало юридичної особи, що є стороною договору, державною реєстрацією юридичної особи ТзОВ «Стрийбудінвест» за декілька днів до укладення договору; протоколом №2 загальних зборів учасників ТзОВ «Кінолюб» від 05.02.2016 року,

Суд першої інстанції вважав вищезазначені обставини такими, що підтверджують те, що позивач при укладенні оспорюваного інвестиційного договору помилився із суб'єктом правочину, що має істотне значення щодо подальшого виконання даного договору та реалізації наслідків виконання договору, оскільки він є співвласником будівлі, що підлягає реконструкції згідно з умовами оспорюваного інвестиційного договору.

Неправильне сприйняття стороною договору, а саме, ОСОБА_2, суб'єкта, з яким укладався інвестиційний договір, що вплинуло на її волевиявлення, суд першої інстанції вважав обставиною, що має істотне значення при укладенні позивачем оспорюваного договору.

Колегія суддів не погоджується з такими висновкам суду, оскільки задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції не врахував те, що для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки, необхідно, щоб помилка мала істотне значення, а під помилкою, що має істотне значення, ЦК України розуміє помилку в характері (природі) правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей та якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням, а відтак неправильне уявлення про будь - які інші обставини, крім тих, які зазначені в законі, не може бути підставою для визнання правочину недійсним, як такого, що вчинений під впливом помилки, це стосується і особи контрагента.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 був присутнім при посвідченні нотаріусом оспорюваного ним Інвестиційного договору про реконструкцію будівлі, ознайомлений з його змістом, не має ніяких фізичних чи психічних вад, які б перешкоджали йому ознайомитися з текстом договору, з його змістом, про що свідчить його підпис в оспорюваному договорі, не був позбавлений можливості прочитати договір перед його підписанням, з»ясувати, чи з цією стороною договору він мав намір укласти та підписати договір, і у разі непогодження зі стороною, з якою мав намір укласти договір, мав можливість з»ясувати інформацію про іншу сторону договору, а відтак не був позбавлений права відмовитися від підписання цього договору, або відкласти підписання договору до з»ясування інформації щодо сторони інвестора- забудовника.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що оспорюваний інвестиційний договір про реконструкцію будівлі укладався, з однієї сторони, з ТзОВ «Кінолюб», замовник -1, та ОСОБА_2, замовник-2, та з другої сторони,з ТзОВ «Стрийбудінвест», інвестор - забудовник, тобто, стороною - замовником є як ОСОБА_2, так і ТзОВ»Кінолюб».

З матеріалів справи вбачається, що з позовом про визнання недійсним інвестиційного договору про реконструкцію будівлі, укладеного 11.02.2016 року, ТзОВ «Кінолюб», якому належить 76/100 частин приміщення, не зверталося, та не уповноважувало ОСОБА_2 на звернення з таким позовом в інтересах ТзОВ «Кінолюб», незважаючи на це суд першої інстанції визнав вищезгаданий інвестиційний договір недійсним в цілому, в тому числі і щодо ТзОВ «Кінолюб», яке залучене позивачем до участі у справі, як відповідач.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про недійсність оспорюваного інвестиційного договору на реконструкцію будівлі, укладеного 11.02.2016 року між ТзОВ «Кінолюб», ОСОБА_2, з однієї сторони, та ТзОВ «Стрийбудінвест», з другої сторони, з підстав помилки, є невірним, суперечить нормам цивільного права, а відтак оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийбудінвест» - задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 11.07.2016 року - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.