АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6396/2016 Головуючий в 1 інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Головне територіальне управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малахов Максим Сергійович, Київська міська рада про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, зацікавлені особи: Головне територіальне управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малахов М.С., Київська міська рада, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка мала у приватній власності квартиру АДРЕСА_1. Заявниця працювала старшим консьєржем в тому під'їзді, де проживала ОСОБА_3 й була знайома з покійною з 2009 року. Після знайомства вони стали гарними друзями, згодом стали проживати разом та вести домашнє господарство. Рідних у покійної не було. Після смерті ОСОБА_3 вона звернулась до приватного нотаріуса Малахова М.С. для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва на тій підставі, що вона не є спадкоємцем за законом, заповіту померла не складала, а факт проживання з померлою однією сім'єю повинен встановити суд.

Посилаючись на викладене, заявниця просила встановити юридичний факт проживання однією сім'єю з померлою ОСОБА_3 протягом останніх шести років за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

В судовому засіданні апеляційної інстанції заявниця та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник зацікавленої особи - Київської міської ради проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з квартири №334, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлій на праві приватній власності згідно договору міни від 01.04.1996 р. (а.с. 8).

Підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 вказувала на ту обставину, що вона проживала разом з померлою ОСОБА_5 протягом останніх шести років, в зв'язку з чим являється спадкоємцем четвертої черги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження факту її проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 на протязі шести років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 заявниця як спадкоємець четвертої черги за законом 13 липня 2015 р. звернулася із заявою до приватного нотаріуса Малахова М.С. за видачею свідоцтва про право на спадщину (а.с. 21).

Постановою приватного нотаріуса КМНО Малаховом М.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру (а.с.22-23).

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

При цьому, кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем. Отже, визначальним тут є поняття сім'ї.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Підтвердженням особи на спадкування у четверту чергу можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім'ї, документи, які підтверджують спільне проживання протягом не менш п'яти років та ведення спільного господарства, довідка з житлово-експлуатаційної організації, правління житлового-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, та інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заявницею не надано належних та допустимих доказів того, що вона більше п'яти років постійно проживала з померлою ОСОБА_5

Покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, допитаних в суді першої інстанції, не підтверджують факт постійного проживання заявниці з ОСОБА_5, їх свідчення зводяться до коротких зустрічей та спілкуванні з покійною та заявницею на вулиці, вказані свідки не були свідками будь-яких обставин, які б свідчили та підтвердили проживання однією сім'єю заявниці й померлої на протязі шести років (ведення спільного господарства, придбання предметів домашнього вжитку, спільні поїздки, святкування, тощо).

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 вказувала, що вона з 2009 по 2015 рік року працювала конс'єржем в будинку, де проживала покійна ОСОБА_9, була двічі у її квартирі на свята. Свідок чергувала за ОСОБА_1, коли та здійснювала оплату комунальних послуг за ОСОБА_5, купувала продукти харчування. ОСОБА_9 готувала їжу та приносила ОСОБА_1 За які гроші придбавалися продукти харчування та чи вела ОСОБА_1 з покійною ОСОБА_10 спільне господарство їй не відомо.

Свідок ОСОБА_11, будучи допитаною в судом апеляційної інстанції, показала суду, що вона з 1993 року знайома з покійною та заявницею, два чи три рази вона була в гостях у ОСОБА_5 на свята. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були близькими подругами. Їй відомо, що ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_9 купувати продукти та готувати їжу, за які кошти придбавалися продукти та чи був у них спільний бюджет їй не відомо.

Колегія суддів не може прийняти, як доказ спільного проживання заявниці з померлою ОСОБА_5 покази цих свідків, оскільки вони підтвердили наявність дружніх відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, однак в квартирі покійної були всього 2-3 рази на свята й не привели суду будь-яких обставин, свідками яких вони були, про постійне проживання заявниці однією сім'єю з померлою протягом останній шести років.

Не є підтвердженням факту спільного проживання заявниці з померлою більше п'яти років і та обставина, що похованням ОСОБА_5 займалась донька заявниці - ОСОБА_12

Колегія суддів критично оцінює протокол зібрання мешканців під'їзду №6, будинку АДРЕСА_1 від 10 жовтня 2010 року, оскільки заявниця сама при цьому зазначає, що даний протокол є письмовим доказом того, що вона на вказаний час вже працювала старшим консьєржем у під'їзді будинку, де проживала ОСОБА_3, і вони вже були знайомі. Вказаний протокол не підтверджує факт постійного проживання заявниці однією сім»єю з покійною ОСОБА_5 протягом шести років, тому посилання в апеляційній скарзі на дані обставини не мають правового значення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого судом рішення.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про недоведеність юридичного факту, який просила встановити ОСОБА_1, обґрунтовано відмовивши в задоволенні заяви.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: