РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/93/16-ц

Провадження № 2/700/71/16

08 квітня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді:ОСОБА_1,

при секретарях: Сіденко Н.П., Мельніченко Н.І.,

за участю позивачки: ОСОБА_2, представника позивачки: ОСОБА_3,

відповідачки: ОСОБА_4, представника відповідачки: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

10 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 5569 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок злочину.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що 29 серпня 2015 року, близько 02:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи біля магазину «Ластівка», що розташований за адресою с. Погибляк, вул. Самсонова, 23, Лисянського району Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_2, без будь-яких сварок і попереджень, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла ОСОБА_2 декілька ударів ногою в живіт та декілька ударів руками в область грудей, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на правому плечі, на правій молочній залозі, на животі, які згідно висновку експерта №265 від 15.09.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після побиття позивачка лікувалась стаціонарно та на ліки витратила 168 грн. 87 коп., на проїзд в судові засідання по кримінальній справі 400 грн. 13 коп. Крім цього, під час бійки відповідачка зірвала золотий ланцюжок з хрестиком вартістю 5 000 грн., які теж просить стягнути з відповідачки.

Внаслідок заподіяння шкоди здоровю, позивачка зазнала і моральної шкоди, яка полягає не тільки у фізичному болі, а негативних переживаннях та спогадах, відчуття тривоги та настороги, образи, обурення, приниження гідності. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 10 000 грн., яку теж просить стягнути з відповідачки.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачка та її представник позов визнали лише часткового, щодо стягнення матеріальної шкоди на придбання ліків та проїзд в судові засідання у кримінальній справі. В іншій частині вважають позовні вимоги недоведеними і безпідставними. Позивачка сама спровокувала бійку, доказів моральної шкоди та втрати золотого ланцюжка і хрестика з вини відповідачки суду не надано, тому просять в цій частині в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини суд виходить з наступного.

Вироком Лисянського районного суду від 28 грудня 2015 року, який набрав законної сили 27 січня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком встановлено, що 29 серпня 2015 року, близько 02:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи біля магазину «Ластівка», що розташований за адресою с. Погибляк, вул. Самсонова, 23, Лисянського району Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_2, без будь-яких сварок і попереджень, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла ОСОБА_2 декілька ударів ногою в живіт та декілька ударів руками в область грудей, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на правому плечі, на правій молочній залозі, на животі, які згідно висновку експерта №265 від 15.09.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в Лисянській ЦРЛ з 29.08.2015 року по 04.09.2015 року з діагнозом: закрита ЧМТ, струс головного мозку, посттравматична церебрастенія.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вироком суду та медичною картою стаціонарного хворого підтверджується факт заподіяння легких тілесних ушкоджень позивачці саме відповідачкою, та в звязку з чим, ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні.

Згідно чеків на придбання ліків, які відповідають медичним призначенням, 29.08. та 31.08.2015 року позивачкою витрачено на придбання ліків 168 грн. 87 коп. Крім цього, для участі в розгляді кримінальної справи, позивачкою витрачено на проїзд з місця навчання, м. Черкаси до Лисянського районного суду 315 грн. 38 коп.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За таких обставин, вимога позивачки про стягнення витрат на лікування у вказаній сумі та витрат на проїзд в сумі 315 грн. 38 коп. підлягає задоволенню, оскільки підтверджується належними та допустимими доказами.

Разом з тим, позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що саме з вини відповідачки вона втратила золотий ланцюжок та хрестик, не надано доказів його вартості. Більше того, по заяві позивачки щодо зникнення золотого ланцюжка з хрестиком, до цього часу працівниками міліції не прийнято жодного рішення, а їх бездіяльність позивачка не оскаржувала. Свідок ОСОБА_7 лише підтвердила наявність у позивачки золотого ланцюжка з хрестиком раніше, а де він подівся їй невідомо. Крім цього, витрати на проїзд в сумі 84 грн. 75 коп. 29.12.2015 року на повязані з розглядом справи. Відтак, в цій частині позовні вимоги позивачки є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відшкодування моральної шкоди є одним із способів захисту права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, гарантованим Конституцією України, цивільним та кримінальним законодавством.

Кожен має право захищати своє життя і здоров'я, життя і здоров'я інших людей від протиправних посягань.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з цього визначення, моральна шкода - це шкода немайнового характеру, тобто не виражена у грошовій формі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування за завдану моральну шкоду суд виходить з такого.

З урахуванням конституційної значущості здоровя, як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, законодавець урегулював обсяг та характер відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і передбачив комплекс заходів, спрямованих на своєчасне та повне відшкодування моральної шкоди потерпілому і є одним із способів захисту особистих немайнових прав людини.

Встановлення Законом обов'язку відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім громадянам забезпечення прав.

Відмова позивачу у його праві на отримання грошової суми за завдану йому моральну шкоду залежно від ступеня страждань буде мати обмежувальний характер.

Як наслідок, моральна шкода, завдана здоровю, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, та спричинює позивачці моральні страждання.

У даному конкретному випадку факт заподіяння моральної шкоди позивачці є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від її особливостей емоційно-розумового сприйняття внаслідок перенесених страждань.

При визначенні розумності та справедливості розміру моральної шкоди у даному конкретному випадку суд виходить також з характеру вчиненого відповідачкою правопорушення, ступеня вини заподіювача шкоди, поведінки відповідачки під час вчинення нею правопорушення, та до теперішнього часу, її ставлення до вчиненного і до позивачки, відсутність каяття у вчиненому.

Тому суд вважає, що всі ці події, які відбулись, фізичний та душевний біль, є безумовно психотравмуючими для позивачки, що вони її дійсно шокували, обурили та спричинили їй душевних страждань.

У той же час, враховуючи специфіку моральної шкоди та відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги суб'єктивну сторону спірного питання, вважаючи, що позивачка довела характер та обсяг своїх моральних та душевних страждань, виходячи також з їх тривалості.

Разом з тим, враховуючи особу відповідачки, об'єм, характер, ступінь, глибину, інтенсивність і тривалість моральних, душевних страждань, яких зазнала позивачка, грошовим відшкодуванням моральної шкоди буде сума в розмірі 4 500 грн., яка відповідає вимогам розумності і справедливості і не може вважатися явно завищеною або надмірною. За таких обставин розмір моральної шкоди підлягає до часткового задоволення

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути в дохід держави судовий збір по справі.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 484 грн. 25 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 4 500 грн. відшкодування моральної шкоди, а всього 4984 (Чотири тисячі девятсот вісімдесят чотири) грн. 25 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 551 грн. 20 коп. Судового збору по справі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд.

Суддя С. Д. Пічкур