Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/1285/15 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів: Павицької Т.М., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року ,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог зазначав, що згідно укладеного 23.05.2013 року між ним та ОСОБА_2 договору оренди, він передав останньому належний йому на праві власності транспортний засіб - автомобільний торговий причіп типу Купава, д.н.з.НОМЕР_1 на строк до 23.05.2014 року. Орендна плата за вказаним договором становила 1500 грн. в місяць. Крім того 18.10.2013 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 10 000 грн., що підтверджується розпискою, які зобов'язався повернути до 30.12.2013 року. Оскільки у зазначені строки відповідач не повернув ні грошові кошти, ні належний йому транспортний засіб, та не сплатив орендну плату за користування ним, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь завдані відповідачем збитки у вигляді вартості транспортного засобу у розмірі 35 867 грн., неустойку в розмірі 51 000 грн., суму простроченої орендної плати в розмірі 36 000 грн., вартість позики в розмірі 10 000грн. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у вигляді вартості транспортного засобу у розмірі 35 867,00 грн.; вартість позики в сумі 10 000 грн.; неустойку у розмірі 51 000 грн.; прострочену орендну плату у розмірі 36 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1328,67 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення в частині стягнення з нього збитків у вигляді вартості транспортного засобу у розмірі 35 867 грн.; неустойки у розмірі 51 000 грн.; простроченої орендної плати у розмірі 36 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було досліджено договору оренди транспортного засобу - автомобільного причіпа типу „Купава", зокрема, пункту 3.1. договору, згідно якого заставна сума у розмірі 1 500 грн. переходить в рахунок орендної плати, а тому розмір простроченої орендної плати за 12 міс. становить 16 500грн. (1500грн.х12міс.-1500грн). Крім того вважає, що оскільки позивач не надсилав на його адресу будь-яких письмових повідомлень про розірвання чи припинення договору, то договір вважається продовженим і діючим на час звернення позивача до суду, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування суми неустойки. Також зазначає, що у позовній заяві та оскаржуваному рішенні відсутнє законодавче обгрунтування настання збитків та їх стягнення, відсутні будь-які докази погіршення об'єкту оренди та докази завдання збитків позивачу внаслідок користування ним вказаним причепом.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення боргу за договором позики від 18.10.2013 року в сумі 10 000 грн. не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається (ст.303 ЦПК України, п.14, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку").

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником транспортного засобу і згідно договору оренди передав його у користування відповідачу, який після закінчення обумовленого договором строку, транспортний засіб не повернув, продовжує ним користуватись, орендну плату не сплачує.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.08.2004 року підтверджується, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Купава, реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_4 Фургон, тип ТЗ-причіп /а.с.9/.

23 травня 2013 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) було укладено договір оренди зазначеного транспортного засобу для використання у підприємницькій діяльності орендаря на строк до 23 травня 2014 року з орендною платою 1500грн. в місяць /п.п.1.3.,3.4. договору/.

Договір укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Найм (оренда) транспортного засобу регулюється ст.ст. 798-805 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню /ч.2 ст.799 ЦК України/.

Судом не враховано, що вказаний договір оренди укладено у письмові формі за участю фізичних осіб та без його нотаріального посвідчення, тобто не дотримано встановлену законодавством форму договору найму транспортного засобу.

Статтею 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому випадку визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки договір оренди автомобіля нотаріально не посвідчений, він є нікчемним правочином.

За положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з вимогами частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивачем не заявлялося вимог про визнання спірного правочину дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.

Суд вирішує справу на підставі вимог ст.ст.11,303 ЦПК України в межах позовних вимог.

Вимоги позивача про стягнення коштів за договором оренди автомобіля не мають правового значення, оскільки такі наслідки могли б наступати при умові укладення цього договору в нотаріальній формі.

Нікчемний договір таких правових наслідків не має.

Отже в даному випадку договір оренди транспортного засобу є нікчемним, оскільки сторонами не дотримано вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір не створює для сторін договору прав та обов'язків, тому вони не можуть нести відповідальність за невиконання умов договору.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення збитків у вигляді вартості транспортного засобу у розмірі 35 867 грн.; неустойки у розмірі 51 000 грн.; простроченої орендної плати у розмірі 36 000 грн. з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду в частині судових витрат підлягає зміні із зменшенням їх розміру з 1328,67 грн. до 1228,67 грн.

В решті рішення залишається без змін.

Відмова у задоволенні позову не позбавляє права позивача захистити свої права у судовому порядку у інший спосіб.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року в частині стягнення збитків у вигляді вартості транспортного засобу у розмірі 35 867 грн.; неустойки у розмірі 51 000 грн.; простроченої орендної плати у розмірі 36 000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Рішення суду в частині судових витрат змінити, зменшивши їх розмір з 1328,67 грн. до 1228,67 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді