РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/3372/16-ц

Провадження № 2-о/643/217/16

30.03.2016

Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Марченко О.М., при секретарі Накеурі І.Р, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті батька ОСОБА_2, який помер 09.03.2016 року у м. Горлівка, Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_2, є його батьком, який 09.03.2016 року помер, про що того ж дня Бюро судових експертиз м. Донецьк було видано лікарське свідоцтво про смерть № 544. Після поховання батька заявник звернулась до відділу ДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ з проханням вчинити актовий запис про смерть ОСОБА_2 на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 544 від 09.03.2016 року. 23.03.2016 року він отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті ДРАЦС, яким йому було відмовлено в видачі свідоцтва про смерть батька.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав з підстав вказаних в ній та просив ії задовольнити у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , факт смерті, якого підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №544, Бюро судових експертиз м. Донецьк, де зазначено, що причиною смерті ОСОБА_2 є набряк головного мозку.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст. 10 ч.1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Ст. 17 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оскільки заявник, який є громадянином України, має зареєстроване постійне місце проживання на території України; його батько, також був громадянином України, але помер, перебуваючи на окупованій території, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть встановленої законодавством Донецької народної республіки форми, вказана обставина унеможливлює отримання сином померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України - ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті його батька ОСОБА_2.

За таких обставин, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 09.03.2016 року у м. Горлівка Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - О.М. Марченко