Справа № 569/8541/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсного правочину, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнала повністю, нре заперечувала проти їх задоволення.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та застосувати наслідки недійсності попереднього договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27 квітня 2015 року, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 240 000,00 грн.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27 квітня 2015 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено Попередній договір (далі Договір), предметом якого була домовленість сторін, згідно із якою продавець виявив намір продати, а покупець купити майно, що знаходиться у власності продавця та складається із квартири за адресою м. Рівне, вул. Р. Шухевича. буд. 4. кв. 73. Даний договір був укладений в письмовій формі, нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п. 1 даного Договору, ціна вказаної квартири становить 440 000 грн., що на момент підписання даного Договору еквівалентно сумі 20 000 доларів США.

Згідно із абз. 3 п. 2 Договору продавець стверджує, що вказане вище майно (квартира) є добросовісно придбаним, не заставленим, не проданим, в суперечці і під забороною на відчуження не знаходиться, не є зданим в оренду і претензій зі сторони третіх осіб до нього немає.

Відповідно до п. 5 даного Договору продавець зобов'язується не змінювати умов продажу нерухомості, в тому числі, ціну, не проводити ремонт вказаної нерухомості, пов'язаний із її повною або частковою перебудовою, не проводити інші дії, які можуть вплинути на вартість майна.

Відповідно до п. 6 даного Договору, сторони дійшли згоди про наступне: підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості (квартири № 73, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Р. Шухевича. буд. 4) до 25 травня 2015 року, з метою забезпечення його укладення, в момент підписання даного Договору, покупець передав, а продавець отримав гарантійну суму, яка складає 240 000 грн.

Однак, станом на 01 липня 2016 року договору купівлі-продажу квартири № 73, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Р. Шухевича. буд. 4 між сторонами укладено не було, а відповідач відмовляється повернути грошові кошти позивачу, отримані нею на підставі вказаного Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1,4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, оскільки попередній договір купівлі-продажу квартири, укладений 27 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в простій письмові формі, тобто з порушенням норм діючого цивільного законодавства (ст.ст. 635. 657 ЦК України), то він є нікчемним відповідно до ст. 220 ЦК України.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Стаття 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Факт отримання ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 240 000 грн. підтверджується п. 6 Договору, а тому оскільки попередній договір купівлі-продажу квартири, укладений 27 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недійсним, то відповідач повинна повернути позивачу грошові кошти в сумі 240 000 грн.

Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 Миколаївни до ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсного правочину задоволити повністю.

Застосувати наслідки недійсності попереднього договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27 квітня 2015 року, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 240 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 400,00 грн. по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_6