Справа №173/1713/16-ц
Провадження №2/173/876/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом до відповідача ОСОБА_2 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 3/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами № 13 по вул. Мирна в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після смерті чоловіка ОСОБА_3, посилаючись на наступне.

26.11.2015 року помер її чоловік ОСОБА_3.

Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, яке складається з частини домоволодіння № 13 по вул. Мирна в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 1989 року, реєстровий номер 2-2784, посвідченого 16 вересня 1989 року державним нотаріусом ОСОБА_4.

Після смерті чоловіка вона у встановлений строк подала заяву про прийняття спадщини.

05.09.2016 року вона звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного будинку з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 05.09.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що у наданому нею договорі містяться виправлення номеру будинку з 19 на 13, а також містяться різні відомості про дату укладання договору та про дату його посвідчення, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідачі - представник ОСОБА_2 селищної ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог суду не надав.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 26.11.2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтв про смерть та копією свідоцтва про одруження.

Після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина у вигляді 3/5 частини домоволодіння № 13 по вул. Мирна в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 1989 року, реєстровий номер 2-2784, посвідченого 16 вересня 1989 року державним нотаріусом ОСОБА_4

05.09.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного будинку з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 05.09.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що у наданому нею договорі містяться виправлення номеру будинку з 19 на 13, а також містяться різні відомості про дату укладання договору та про дату його посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.1989 року ОСОБА_3С,. купив житловий будинок з надвірними спорудами в сел.. ОСОБА_2 по вул. Мирній 13, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до договору дарування від 14.11.1992 року ОСОБА_3С,. подарував позивачці ОСОБА_1, 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами в сел. Дніпровське по вул. Мирній 13, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Таким чином, хоч договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами в сел. Дніпровське по вул. Мирній 13, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і містить виправлення в нумерації будинку з «19» на «13» та в даті посвідчення цього договору допущено описку : вказано місяць «вересень» замість потрібного « жовтень», в якому відбулось вчинення правочину, але цей договір створив правові наслідки, як для ОСОБА_3, на той час, так і для позивачки, так як в подальшому виходячи із даного договору ОСОБА_3, подарував частину цього домоволодіння позивачці. І при укладенні договору дарування будь-яких сумнівів щодо відсутності у ОСОБА_3С,. права власності на домоволодіння, розташоване в сел.. ОСОБА_2 по вул.. Мирній 13, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не виникало.

Крім того відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про упорядочення нумерації будівель по вул.. Мирна в сел. Дніпровське від 11.07.2003 року № 67, зазначається, що домоволодіння, що належить ОСОБА_3С,. має номер,13

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, за життя у покійного ОСОБА_3, виникло право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Мирна 13 в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яке виникло на підставі укладеного правочину купівлі-продажу даного домоволодіння. Частку якого ОСОБА_3С ,. згодом подарував позивачці. таким чином на час смерті у власності ОСОБА_3С,, залиши лось 3/5 частини даного домоволодіння. Таким чином у покійного ОСОБА_3С,. право власності на зазначене вище домоволодіння виникло правомірно, на підставі укладеного правочину і неправомірність виникнення права власності не доведена та не встановлена судом

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та допущення описок у правоустановлюючому документі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, тому вона є спадкоємцем першої черги

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи вбачається, що крім позивачки інші особи з заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, до державної нотаріальної контори не звертались.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на 3/5 частини житлового будинку загальною площею 57. 4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Мирна. 13 сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 672 кв.м., по фактичному користуванню після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 26.11.2015 рок

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 719 грн., 03 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з не усуненням спадкодавцем за життя описок у правоустановлюючому документі на спадкове майно.

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на 3/5 частини житлового будинку загальною площею 57. 4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Мирна. 13 сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 672 кв.м., по фактичному користуванню після смерті чоловіка ОСОБА_3 ,померлого 26.11.2015 рок

Витрати по сплаті судового збору в сумі 719 грн. 03 коп. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М