Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 та просило, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_4заборгованість за кредитним договором у розмірі 257 755 грн 15 коп.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 10 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 45 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % річних з кінцевим терміном повернення до 08 серпня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, станом на 28 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 257 755 грн 15 коп., яка складається з: 3991 грн 84 коп. - заборгованість за кредитом, 74 978 грн 24 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 670 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 125 402 грн 92 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 грн - штраф (фіксована частина) та 12 262 грн 15 коп. - штраф (процентна складова).

Крім того, 01 квітня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 254 грн 73 коп., посилаючись на те, що 15 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 36 912 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 14 листопада 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 03 березня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 80 254 грн 73 коп., яка складається з: 16 895 грн 15 коп. - заборгованість за кредитом, 2026 грн 35 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1327 грн 63 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 60 005 грн 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, у зв'язку з чим просять стягнення заборгованості за кредитним договором

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати недійсними умови п. 2.3.1 кредитного договору, укладеного 15 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, посилаючись на те, що зміст даного пункту кредитного договору, який надає банку право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки, є несправедливим та не відповідає ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року, описки в якому виправлено ухвалою того ж суду від 28 липня 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRP0GA00150922 від 10 серпня 2007 року в розмірі 206 051 грн 16 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRC0AN06140030 від 15 листопада 2005 року в розмірі 80 254 грн 73 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про захист прав споживачів відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року та ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року про виправлення описки скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRP0GA00150922 від 10 серпня 2007 року, за період з 13 лютого 2011 року по 28 травня 2015 року в розмірі 139 174,69 грн., яка складається з: 30 869,86 грн - заборгованість за кредитом, 55864,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3780 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 41795,01 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн - штраф (фіксована частина); 6615,46 грн - штраф (процентна складова).

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRC0AN06140030 від 15 листопада 2005 року, станом на 03 березня 2014 року в розмірі 35 196,26 грн, яка складається з: 16 895,15 грн - заборгованість за кредитом, 2026,35 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1327,63 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14947,13 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про захист прав споживачів відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, що є підставою для стягнення боргу з відповідача в межах строку позовної давності за період з 13 лютого 2011 року по травень 2015 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що оскільки останній платіж по кредитному договору було здійснено ОСОБА_6 28 березня 2009 року та, що банк у січні 2012 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави і рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2012 року було звернуто стягнення на автомобіль відповідача для погашення заборгованості, а отже, в силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК Українимало місце переривання строку позовної давності вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу та зверненням кредитором до суду з позовом.

Таким чином, трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії спливнув у лютому 2015 року, а позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 01 квітня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суди дійшли правильного висновку щодо правомірності підвищення банком процентної ставки за цими кредитними договорами в односторонньому порядку, оскільки таке рішення банком про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності з 10 січня 2009 року. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були повідомлені листами банку у грудні 2009 року про підвищення процентної ставки за договорами кредиту.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, тому касаційна скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_4підлягає відхиленню, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова