overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 161/2489/16-ц
Провадження № 2/161/1675/16
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

29 лютого 2016 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах котрого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

В позовній заяві не зазначено ціну позову, не додано доказу, що встановлює дійсну вартість спадкового майна відповідно до вимог чинного законодавства, не подано звіту про оцінку ринкової вартості земельної ділянки та не сплачено судовий збір.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» установлено ставки судового збору:

-за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551, 20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 грн.); при чому судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, то йому слід визначити загальну ціну позову та сплатити судовий збір пропорційно заявленим позовним вимогам.

(Реквізити рахунку для оплати судового збору: отримувач коштів УДКСУ у м. Луцьку (м. Луцьк) 22030001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009628, банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області, Код банку отримувача (МФО) 803014, рахунок отримувача 0002, код класифікації доходів бюджету 22030001).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах котрого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_5
Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/5629/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Галась І.А.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

31 березня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Кабанченко О.А., розглянувши матеріали апеляційної скарги представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» - Гриня Костянтина Андрійовича з клопотанням про поновленням строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року в справі за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року задоволено позов заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ТДВ «СК «КРЕДО» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТДВ «СК «КРЕДО» - Гриня К.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду. Проте дана апеляційна скарга була подана після спливу строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. В клопотанні про поновлення строку, представник ТДВ «СК «КРЕДО» - Гринь К.А. посилається на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження в зв'язку з тим, що повний текст оскаржуваного рішення суду отримано ним тільки 22 лютого 2016 року.

Дослідивши клопотання та перевіривши матеріали справи, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції пропущено з поважних причин.

Апеляційна скарга за змістом та формою відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

Перешкод для прийняття скарги до апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, керуючись, ст. ст. 73, 121, 294, 297-298 ЦПК України,

суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» - Гриню Костянтину Андрійовичу задовольнити.

Поновити представнику Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» - Гриню Костянтину Андрійовичу строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «КРЕДО» - Гриня Костянтина Андрійовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року.

Копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали надіслати особам, які брали участь у справі. Встановити строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу до 16 травня 2016 року.

Суддя:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року,

встановила:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 29 січня 2016 року названу позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Національного банку України в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки відповідно до ухвали суду про залишення позову без руху.

Із змісту пред'явленого позову вбачається, що він поданий про захист прав споживачів.

Ухвалою суду від 04 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Позивачу запропоновано сплатити судовий збір.

Суд виходив з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначений чіткий перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору. Споживачі за даним законом від сплати судового збору не звільнені.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Колегія суддів вважає, що зазначена норма закону є чинною, відтак у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, ухвала суду від 29 січня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 753/2044/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
У Х В А Л А

25 листопада 2016 року Суддя Апеляційного суду м. Києва Волошина В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження заочного рішення суду першої інстанції від 26 жовтня 2016 року в загальному порядку, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає поверненню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалене рішення суду першої інстанції від 26 жовтня 2016 року визначено судом як заочне. Після отримання копії повного тексту рішення відповідач одразу оскаржив його в загальному порядку, подавши відповідну скаргу до апеляційної інстанції. Даних про те, що відповідач звертався до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення матеріали справи та доводи апеляційної скарги не містять, що свідчить про те, що відповідач не скористались правом оскарження заочного рішення у порядку, встановленому статтею 228 ЦК України (заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача; заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії).

Відповідно до положень статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги.

Таким чином, відповідач не дотримався порядку, встановленого для оскарження заочного рішення. До суду першої інстанції не звертався із заявою про перегляд заочного рішення та у відповідності до вимог статті 228, 229 ЦПК України не позбавлений такої можливості.

За таких обставин апеляційна скарга відповідача на оскарження заочного рішення підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 231, 232, 297 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, повернути відповідачеві.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя : В.М. Волошина
Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/997/16-ц
Провадження № 2/499/572/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"26" жовтня 2016 р. смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши позовну заяву управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позовну заяву управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії ухвалою суду від 17 жовтня 2016 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119,120 ЦПК України.

З ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається, що у випадках, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

19 жовтня 2016 року представник позивача отримала ухвалу про залишення позовної заяви без руху, що підтверджується супровідним листом, отже строк встановлений для усунення недоліків закінчився 24 липня 2016 року.

Проте станом на 26 жовтня 2016 року позивач не усунув зазначені в ухвалі суду від 17 жовтня 2016 року недоліки.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії - вважати неподаною та повернути заявникові.

Розяснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, позивач має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_2
Справа № 567/189/16-ц
У Х В А Л А

12.04.2016 рокум. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівенської області Назарук В.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору за позовною заявою ОСОБА_2 до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_2 звертався до суду з позовною заявою до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 07 квітня 2016 року, відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_2 до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно повернуто позивачу.

11 квітня 2016 року представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить повернути судовий збір, сплачений ОСОБА_2 при зверненні до суду.

Статтею 7 Закону України Про судовий збір визначена можливість повернення судового збору у разі повернення заяви.

Беручи до уваги, що позовну заяву повернуто позивачу, керуючись ст. 7 Закону України Про судовий збір,

ухвалив:

повернути ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1688 (одна тисяча шістсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп. (квитанція №0.0.496747386.1 від 27.01.2016 року), сплачений на розрахунковий рахунок №0005, код 38043501, МФО 833017 при зверненні до суду з позовною заявою до Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалу направити в управління державної казначейської служби України в Острозькому районні Рівненської області для виконання.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_3
Справа № 159/4761/15-ц
Провадження № 2/159/44/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Бондар В.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, а саме автомобіля та торгівельного павільйону.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин.

Предявлений первісний та зустрічний позов виникають з одних правовідносин, регулюються нормами ЦК України.

Форма і зміст поданої ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, судовий збір сплачений.

Керуючись ст. 123-124 ЦПК України, С У Д ,-

У Х В А Л И В :

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжяобєднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_3
Справа № 364/287/16-ц
Провадження № 2/364/136/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року Володарський районний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Яковенко О. М.,

за участю секретаря Кулинич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 25 липня 1995 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Косівською сільською радою, Володарського району, Київської області, актовий запис № 04.

Останнім часом стосунки з відповідачем погіршились, що привело до припинення шлюбних відносин, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, дала пояснення суду, що відповідач ображає її нецензурними словами, застосовував до неї фізичне насильство, вживає алкогольні напої.

Відповідач визнав обставини, на які послалася позивач, просить суд не розривати шлюб, надати час для примирення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що сім'ю ще можна зберегти, для цього необхідно надати час для примирення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Косівською сільською радою, Володарського району, Київської області 25.07.1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 04.

Поясненнями сторін підтверджено, що відповідач під час спільного проживання, вживав алкогольні напої, ображав нецензурними словами позивачку, застосовував до неї фізичну силу.

Подружжя тривалий час проживає в шлюбі, збереження сім'ї ще можливе, тому суд виконуючи вимоги ст. 111 Сімейного Кодексу України, вживає заходів щодо примирення подружжя, це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу, суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Керуючись ст. 111 Сімейного кодексу України, ст. ст. 191, 208-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, подружжю призначити строк для примирення до 01.07.2016 року.

Апеляція на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Яковенко
Номер провадження 2/643/6878/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016

14 листопада 2016 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-1», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Перемога 2015» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, яким просить стягнути солідарно з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-1», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Перемога 2015» та свою користь суму коштів у розмірі 100000 грн; визнати за ОСОБА_1 право власності на перелік гаражних боксів.

Так, відповідно до правил ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичної особи предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається з позову, жодна з адрес відповідачів не відноситься до території Московського району м. Харкова.

Відповідно до правил ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить визнати за собою право власності на 21 гаражний бокс, що знаходяться за адресою м. Харків, Салтівське Шосе, б. 264-Б, на 53 гаражні бокси за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 83, та на 5 гаражних бокси за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 53-Б.

Отже, основна частина майна знаходиться на території Дзержинського району м. Харкова.

Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, відкриття провадження у справі за зазначеним позовом є неможливим, у звязку з порушенням правил підсудності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 114, 121 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-1», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Перемога 2015» про стягнення коштів - повернути позивачу.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення, апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сугачова О.О.