Справа №489/3547/16-ц 31.10.2016 31.10.2016 31.10.2016
Провадження №22-ц/784/2223/16
Справа№489/3547/16-ц
Провадження № 22 Ц - 784/2223/ 16 Головуюча першої інстанції: Тихонова Н.С.
Категорія - 58 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

ОСОБА_2

із секретарем: Гавор В.Б.

з участю:

представників:

позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області ( далі Інгульський ВДВС ГТУЮ) на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2016 г., у справі за

позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Тотал-Авто» ( далі ТОВ «Тотал-Авто») до Інгульського ВДВС ГТУЮ, ОСОБА_6, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі Ленінська ДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області) про виключення майна з акту опису та звільнення його від арешту,

встановила:

15.07.2016 р. ТОВ «Тотал-Авто» звернулося з позовом до Інгульського ВДВС ГТУЮ, ОСОБА_6 та Ленінської ДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області про виключення майна з акту опису та звільнення його від арешту.

Позивач зазначав, що 06.07.2016 р. державним виконавцем Інгульського ВДВС ГТУЮ було здійснено опис та арешт газу пропан бутан, обсягом 1200 л. на загальну суму 9360 грн., який знаходиться на АЗГК за адресою вул.. Космонавтів, 68. «А»

Опис та арешт здійснено в порядку виконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2015 р., якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за провадження діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання, яка відповідно до ст..164 ч.1 КУпАП тягне адміністративну відповідальність винної особи з накладенням штрафу у розмірі 340 грн. в доход держави та з конфіскацією предмета незаконної діяльності.

При складенні акту опису державного виконавця було повідомлено про належність газу ТОВ «Тотал-Авто», що підтверджується договором з постачання газу № 22/12-1 від 22.12.2014 р., видатковою накладною № 258 від 10.02.2015 р. про отримання від ТОВ «Газтрон - Україна» 2,003 тони газу на суму 20831 грн. 20 коп., платіжним дорученням № 44 від 13.02.2015 р. та випискою банку від 13.02.2015 р. про перерахування постачальнику відповідної суми коштів.

Таким чином, арештований та включений до акту опису газ скраплений, є власністю позивача, який не є стороною виконавчого провадження, а тому його слід виключити з акту опису та звільнити від арешту.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив про звільнення майна від арешту і виключення з акту опису.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2016 г. постановлено про задоволення вимог позивача та виключення газу пропан-бутан скрапленого з акту опису і звільнення його від арешту.

В апеляційній скарзі представник ВДВС ставить питання про скасування рішення як необґрунтованого, посилаючись на недоведеність того факту, що описаний газ належить позивачу, а тому арешт предмета незаконної діяльності здійснено державним виконавцем правомірно, а суд цих обставин не врахував.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що належність позивачу газу скрапленого підтверджена належними доказами.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки до них суд дійшов без належного зясування дійсних обставин справи та внаслідок неправильної оцінки наданих доказів.

Відповідно до положень ст. ст. 212, 213 ЦПК України законним та обґрунтованим є рішення, яке ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а справа вирішена згідно з законом, за умови виконання всіх вимог цивільного судочинства, у тому числі і щодо належної оцінки наданих доказів з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Цим приписам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з приписами ст.. 60 ЦПК України така особа зобовязана довести обставини, які свідчать про те, що арештоване майно належить їй, а не боржникові та надати відповідні докази, які мають відповідати вимогам належності та допустимості, відповідно до правил ст. ст.. 57- 59 ЦПК України.

В тому разі, коли арешт майна повязано з виконанням постанови суду про застосування конфіскації у справі по адміністративне правопорушення, така особа згідно з висновком Верховного Суду України, має право на апеляційне оскарження такої постанови, відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, з посиланням на те, що цією постановою порушуються її майнові права.

З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2016 р. державним виконавцем Інгульського ВДВС ГТУЮ було здійснено опис та арешт газу пропан бутан, обсягом 1200 л. на загальну суму 9360 грн., який знаходиться на АЗГК за адресою вул.. Космонавтів, 68. «А»

Опис та арешт проведено для здійснення конфіскації за постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2015 р., про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за провадження діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання, що відповідно до ст..164 ч.1 КУпАП тягне накладення штрафу на винну особу у розмірі 340 грн. в доход держави та з конфіскацією предмета незаконної діяльності.

Постановою встановлено, що ОСОБА_6 здійснював роздрібну реалізацію автомобільного палива пропан-бутан, не зареєструвавшись як субєкт господарювання та не отримавши відповідного дозволу.

При складенні протоколу він пояснив, що офіційно не працює.

Про те, що газ належить не йому, а іншій особі не повідомляв та прийняв його на відповідальне зберігання.

Документів про те, що реалізацію палива здійснював, як матеріально-відповідальна особа чи за дорученням керівника ТОВ «Тотал Авто» не надав і таких даних не повідомив.

В судове засідання під час розгляду Ленінським районним судом м. Миколаєва справи про адміністративне правопорушення не зявився та відповідних пояснень не надавав.

Постанова цього суду про застосування до ОСОБА_6 заходів адміністративного стягнення з конфіскацією предмета незаконної діяльності в апеляційному порядку ні боржником ні ТОВ «Тотал-Авто» не оскаржена.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 61 ЦПК України така постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач посилався на те, що арештований газ належить товариству, що підтверджується відповідним договором та товарними накладними і платіжно-розрахунковими документами.

В той же час, ці документи не дозволяють ідентифікувати газ, арештований державним виконавцем, як те зріджене газове паливо, яке поставлялося позивачу відповідно до договору від 22.12.2014 р. (а.с.-14).

Адже договором передбачалася поставка газу зрідженого та газоподібних сумішей, марка та перелік якого наведено у п.3.3 договору та зазначено про те, що його якість має підтверджуватися паспортом якості або сертифікатом відповідності.

Таких підтверджуючих документів позивачем не надано.

При цьому, представник позивача приймаючи арештований газ на відповідальне зберігання також не зазначила його ідентифікуючі показники та не повідомила їх державному виконавцю при складенні акту опису ( а.с.-6)

Представник позивача, пояснюючи, що заправник-оператор АГЗП є матеріально-відповідальною особою, в той же час, не надав доказів того, що газ, реалізацією якого займався ОСОБА_6 був переданий йому під звіт, як матеріально-відповідальній посадовій особі, а не отриманий ним на інших підставах (наприклад договір купівлі-продажу, таке інше)

І за таких обставин надані позивачем докази про роботу ОСОБА_6 у товаристві заправником оператором АГЗП, виплату заробітної плати та утримання і відрахування єдиного соціального внеску до відповідного фонду, договір поставки та відповідні товарні накладні і платіжно-розрахункові документи не доводять того факту, що арештоване зріджене паливо є власністю позивача.

Посилання на ці докази за відповідних умов може бути лише підставою для відповідальності матеріально-відповідальної особи, якій, втрачені матеріальні цінності, були передані під час виконання певних трудових обовязків.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та вимоги закону, не давши належної оцінки наданим доказам, що свідчить про необгрунтованість його висновків.

Зазначене є підставою для скасування рішення у відповідності до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог «Тотал-Авто» з підстав їх недоведеності.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то апелянту мають бути відшкодовані витрати на сплату судового збору, відповідно до приписів ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2016 г. скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Тотал-Авто» до Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області, ОСОБА_6, Ленінської ДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області про виключення майна з акту опису та звільнення його від арешту, - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Тотал-Авто» на користь Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління у Миколаївській області 1515 грн. 80 коп. у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2