Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про зміну місця проживання дитини, стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання сина, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну місця проживання дитини, стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання сина.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20 лютого 2012 року рішенням Київського районного суду шлюб між сторонам розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 з матір'ю та визначено порядок участі батька у вихованні дитини, а саме щотижня з 09 години 00 хвилин четверга по 09 годину 00 хвилин неділі. Після розірвання шлюбу відповідач поїхала за контрактом до Данії, у Копенгаген, та з січня 2015 року відмовилась надавати аліменти на утримання сина та додаткові витрати оплату освіти, про що було домовлено між сторонами у 2012 році. ОСОБА_5 по цей час працює за кордоном, раз на рік приїздить на тиждень до України та відвідує сина. Позивач зазначив, що син постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні, також між ним та відповідачем була домовленість про належне фінансування дитини з урахуванням його здібностей та нормального виховання, оскільки дитина відвідує школу, де щомісячна плата становить 3 000 грн з харчуванням, а останній місяць - 2 800 грн. Проте, з січня 2015 року відповідач розірвала добрі стосунки і відмовилась сплачувати всі рахунки, що раніше було між ними домовлено та всі заборгованості він сплатив сам.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень ОСОБА_4 просив суд змінити постійне місце мешкання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне мешкання з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_5, на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на утримання ОСОБА_7 до його повноліття та стягнути з відповідача додаткові витрати на освіту та виховання сина у розмірі 35 517 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2016 року уточнені позовні вимоги задоволено частково.

Змінено постійне місце мешкання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на постійне мешкання з батьком - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2016 року змінено.

У частині стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 03 квітня 2015 року до повноліття дитини - скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 200 грн щомісячно до досягнення сином повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір у твердій грошовій сумі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру аліментів, оскільки відсутні будь-які належні докази того, що ОСОБА_5 працевлаштована за межами України та отримує там або в Україні заробітну плату.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

О.В.Попович