АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/880/15-ц Головуючий в 1-й станції
Провадження 22ц/774/379/К/16 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія- 5 ( І ) Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Маслова К.В.,

перекладач ОСОБА_1

за участю: позивача - ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (в теперішній час ОСОБА_4) ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і вселення в квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і вселення в квартиру посилаючись на те, що за ним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року, визнано право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1, відповідач, колишня дружина позивача, в свою чергу, є власницею іншої 1/2 частини вищевказаної квартири. Сама житлова квартира АДРЕСА_2 складається з двох ізольованих кімнат загальною площею 43,02 кв.м., житловою площею 29,28 кв.м. Відповідач ОСОБА_7 проживає у вищезазначеній квартирі та перешкоджає йому, власнику 1/2 частини квартири, користуватися житловим приміщенням, не впускає його до спірної квартири, відмовляється надати ключі.

На підставі викладеного просив суд: усунути йому, як власнику 1/2 частини житлової квартири №16 розташованої в будинку №6 по вул. Хабаровській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, перешкоди у користуванні вищевказаною житловою квартирою, шляхом його вселення у зазначену квартиру та стягнути з ОСОБА_7 витрати по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні правом власності 1/2 частини житлової квартири №16 розташованої в будинку №6 по вул. Хабаровській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом його вселення у зазначену квартиру.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову посилаючись на те, що судом не в повному обсязі зясовані обставини справи, та того що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

Зокрема на думку апелянта, при розгляді справи, суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що позивач має інше житло в якому він зареєстрований та проживає разом із іншою жінкою, а боротьба за проживання в спірній квартирі зводиться лише до однієї цілі зробити життя відповідача нестерпним.

Крім того, ОСОБА_2 не надав суду жодного документу, який би підтверджував його право власності надану частину спірної квартири, яке повинно бути зареєстроване у відповідній Реєстраційній службі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи відсутність вказаних документів, можна прийти до висновку, що фактично право власності у позивача ще не виникло, а отже суд не мав права вирішувати питання вселення позивача, як співвласника цього майна.

Більше того, судом першої інстанції не було вирішено питання куди саме в квартирі позивач має право вселення не вирішено питання виділення частки майна в натурі, яка в свою чергу можлива лише після державної реєстрації даних прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року, поділено майно подружжя, а саме, виділено позивачеві ОСОБА_2 (а.с.4, 5) та ОСОБА_7 кожному по 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_3, загальною площею 43,02 кв.м., житловою площею 29,28 кв.м., визначивши за кожним із них право власності по 1/2 частки цієї квартири (а.с.6-12).

Рішення суду сторонами не оскаржене та набрало законної сили.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності відповідно до вимог ст.358 ЦК України, проводиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом.

Згідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права відповідно до ст.391 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем в суді апеляційної інстанції, для здійснення позивачем правомочностей власника щодо користування й розпорядження належною йому частиною квартири існують перешкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав суду документу, який би підтверджував його право власності на 1/2 частину спірної квартири, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Так, відповідно до змісту ст.ст.2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою.

Виходячи із змісту вказаного закону, вказана реєстрація є необхідною, оскільки будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону.

Отже реєстрація прав на нерухоме майно є в першу чергу правом особи а не її обовязком.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, на підставі рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року внесено запис про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на ? частину спірної квартири.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, на підставі ст.ст. 319,321,386,391 ЦК України, зазначив, що він має право володіти, користуватися та розпоряджатися житлом на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, вказане право є непорушним, і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений у його здійсненні.

Питання, що вчинення будь-яких правочинів, щодо своєї 1/2 частини спірної квартири позивачем суду не ставилось.

Колегія суддів відхиляє і доводи відповідача, про те, що судом першої інстанції не вирішені наступні питання: куди саме в квартиру позивач має право вселитись та питання виділення частки майна в натурі, враховуючи те, що позивачем, у справі що переглядається, позовних вимог про встановлення порядку користування приміщеннями квартири не заявлялось.

Із змісту позовної заяву, вбачається що позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні спірною квартирою №16 розташованої в будинку №6 по вул. Хабаровській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та вселитись в неї.

Враховуючи зазначене та те, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, даний довід не заслуговує на увагу.

Посилання апелянта на те, що позивач зареєстрований в іншій квартирі, спростовується копією паспорту позивача, згідно якого він зареєстрований саме у спірній квартирі АДРЕСА_4. Посилання апелянта на те, що позивач тривалий час проживає у іншій квартирі не має правового значення при розгляді справи в даному контексті.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 (в теперішній час ОСОБА_4) ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_8