Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Фаловської І.М.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Карпенко С.О., Умнової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, що з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог становить 7 367 грн 92 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що з 08 червня 2015 року він був у трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк», а 12 червня 2015 року написав заяву про звільнення за власним бажанням, яку надіслав поштою на юридичну адресу банку. У липні 2015 року ОСОБА_3 отримав листа з банку, в якому зазначалося, що на підставі наказу від 08 червня 2015 року його було прийнято на роботу з 09 червня 2015 року, а наказом від 17 червня 2015 року його звільнено за власним бажанням. За вказаний період роботи заробітна плата йому виплачена не була, у день звільнення повного розрахунку не проведено і лише 08 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зарахувало на картку позивача 401 грн 84 коп.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 497 грн. 60 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2016 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 621 грн 52 коп., без урахування податків та інших обов'язкових платежів. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 червня 2015 року по 03 липня 2015 року - день зарахування заробітної плати на депонент.

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи у справі нове рішення та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 дійшов висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 липня 2015 року по 08 вересня 2015 року.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції в повній мірі погодитися не можна.

Відповідно до вимог статей 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі наказу від 08 червня 2015 року прийнято на роботу в ПАТ КБ «ПриватБанк» на посаду спеціаліста з безпеки кредитних операцій.

12 червня 2015 року ОСОБА_3 направив до ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву про звільнення за власним бажанням, у зв'язку з чим на підставі наказу від 17 червня 2015 року останнього звільнено із займаної посади.

03 липня 2015 року заробітна плата ОСОБА_3 була перерахована ПАТ КБ «ПриватБанк» на депонентний рахунок.

21 липня 2015 року ОСОБА_3 письмово звернувся до банку з листом-вимогою про розрахунок з ним, у якому зазначив картковий рахунок для перерахування заробітної плати.

08 вересня 2015 року з позивачем здійснено розрахунок із позивачем по заробітній платі. Отже, заробітна плата при звільненні була виплачена позивачу із порушенням строку її виплати.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_3 та постановивши стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, суд апеляційної інстанції невірно визначив період, за який має бути проведено стягнення, оскільки не звернув увагу, що на підставі наказу від 17 червня 2015 року останнім робочим днем позивача є 17 червня 2015 року.

Крім того, визначаючи розмір середнього заробітку, апеляційний суд не врахував, що згідно п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку). Таким чином, сума 72,40 грн. - компенсація за невикористану відпустку за 1 день, помилково включена апеляційним судом при обчисленні середньої заробітної плати ОСОБА_3

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості виправити недоліки, допущені судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Фаловська

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

С.О.Карпенко

О.В. Умнова