АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/444/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

суддів Даниленка В.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 28.07.2008року №СгL-SМЕ 708/301/2008 в розмірі 400 678,07 доларів США, що еквівалентно 4988441,97 грн.

В обгрунтування позовних вимог ПАТ «ОТП Банк»послався на те , що свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав кредитні кошти у встановленому договором розмірі. В свою чергу відповідач , ОСОБА_1 , свої зобов'язання щодо повного та своєчасного погашення передбачених договором платежів не виконав, в наслідок чого станом на 01.08.2014року утворилась заборгованість в розмірі 400678,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 4988441,97 грн., з яких :

310000,00 дол. США- ( що еквівалентно 3859500,00 грн.)- заборгованість по сплаті кредиту; 90678,07 доларів США ( еквівалентно 1128941,97 грн.)- заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства " ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № СгL-SМЕ 708/301/2008 від 28.07.2008 року в загальній сумі 400678,07 доларів США, що еквівалентно 4988441,97 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу , в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати , ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Як вбачається з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2008 року між ЗАТ " ОТП Банк", правонаступником якого на теперішній час є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СгL-SМЕ 708/301/2008.

Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач отримав від позивача кредитні кошти шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії у розмірі, що не перевищує ліміт кредитної лінії визначений відповідно до ч. 1 кредитного договору в сумі 310 000 доларів США.

Відповідно до п.3 зазначеного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка ( 6 % річних) + РГОК. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка РГОК може змінюватись банком ( збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому договором.. Інформація щодо розміру ставки НІЖ розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку на інформаційних стендах.

Згідно п. 1.4.1.5.1 у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань процентна ставка, що застосовується кредитним договором підвищується на 2% річних.

Відповідно до п.3.1 додаткового договору №2 до договору про надання кредитної лінії №СrL- SМЕ 708/301/2008 на період з 28.04.2011 року до 26.02.2012року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в наступному розмірі 12,20%.

Пунктом З.1.1. передбачено, що з 27.02.2012 року до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка 6,61 % річних + FIDR.

З розрахунку процентної ставки вбачається, що відповідно до умов кредитного договору № СгL-SМЕ 708/301/2008 від 28.07.2008 року процентна ставка встановлювалась:

28.07.2008 року - 14,50%, з яких фіксований відсоток 6% + FIDR 8,5% згідно п.З ч.І. п.1.4.1.1.-1.4.1.5 ч.2 кредитного договору;

01.07.2009 року - 13,50%, з яких фіксований відсоток 6% + FIDR 7,5% згідно п.З ч.І, п.1.4.1.1.-1.4.1.5 ч.2 кредитного договору;

28.04.2011 року- 12,20% фіксована ставка згідно п.п.3.1 п.З Додаткового договору №2 від 26.04.2014року до кредитного договору;

26.03.2012року- 12,61%, з яких фіксований відсоток 6,61%+ FIDR 6% згідно п.п.3.1.1. п.З, п. 1.4.1.1.-. 1.4.1.5 ч. 2 Додаткового договору №2 від 26.04.2014року до кредитного договору;

02.07.2012 року - 14,61%, з яких фіксований відсоток 6,61% + FIDR 8%, згідно п.п.3.1.1 .п.3 1.4.1.1 .-1.4.1.5 ч.2 Додаткового договору №2 від 26.04.2014р. до кредитного договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав кредитні кошти у встановленому договором розмірі. Відповідач свої зобов'язання щодо повного та своєчасного погашення передбачених договором платежів не виконав, в наслідок чого станом на 01.08.2014року утворилась заборгованість в розмірі 400678,07 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 4988441,97 грн., з яких :

310000,00 дол. США- ( що еквівалентно 3859500,00 грн.)- заборгованість по сплаті кредиту; 90678,07 доларів США ( еквівалентно 1128941,97 грн.)- заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Таким чином , судом першої інстанції обгрунтовано задоволено позовні вимоги у повному обсязі.

Посилання апелянта на те , що п.42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» та лист ВСУ « Аналіз судової практики застосування судами законодавства , яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» із твердженням про одночасне та подвійне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 є безпідставним.

Так , дійсно рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2013 року (а.с.114-116) залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2013 року ( а.с.117-121) звернуто стягнення на предмет іпотеки за вищевказаним кредитним договором . Матеріали справи не містять доказів виконання даного судового рішення.

П.17 Постанови Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» розяснено , що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора , яке не виконано боржником , не припиняє правовідносин сторін кредитного договору , не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового забовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених частиною другою статті 625 ЦК , оскільки забовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК.

Наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового забовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум боргу шляхом звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 04.09.2013 року у справі № 6-73цс13.

На підставі наведеного , враховуючи , що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують , судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити , рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: