Справа №463/6403/15-ц
Провадження №8/463/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника заявника ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дитячого дошкільного будинку № 1 Львівської міської ради Львівської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.02.2015р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.07.2015р., позов у вищезгаданій справі задоволено. Скасовано наказ директора Дитячого дошкільного будинку № 1 Львівської міської ради Львівської області № 41 від 28.08.2014р. «Про звільнення з посади ОСОБА_3В.». Поновлено позивача на посаді вихователя Дитячого дошкільного будинку № 1 Львівської міської ради. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015р. в розмірі 14 513 грн. Вирішено питання судових витрат.

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про перегляд вищевказаного рішення у звязку з нововиявленими обставинами. Мотивує тим, що її було поновлено на роботі лише 16.07.2015р. після розгляду справи в апеляційній інстанції, однак середній заробіток за час вимушеного прогулу виплачено лише за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015р. У звязку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, звернулась до суду з новим позовом про стягнення середнього заробітку за період з 09.02.2015р. по 16.07.2015р. В процесі розгляду цієї справи, отримавши довідку про нарахування заробітної плати, в якій зазначено всі складові нарахування за період з січня по серпень 2014р. провела перевірку розрахунку за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015р. та виявила, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що обрахована судом до стягнення є заниженою. Так, в довідці про доходи від 15.12.2014р., яка надавалась суду в процесі розгляду справи про поновлення на роботі за червень 2014р. зазначено 2555,82 грн. доходу, а за липень 2014р. 2746,07 грн. доходу. Проте, в довідці від 25.11.2015р., яка надана в процесі розгляду справи про стягнення середнього заробітку при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за червень 2014р., 2555,82 грн. є нарахованою зарплатою, а податок на прибуток становить 369,57 грн., який не враховано при проведенні розрахунку. Аналогічно, під час обрахунку середнього заробітку не в повній мірі було враховано заробітну плату за липень 2014р. згідно довідки від 25.11.2015р., в якій зазначено 4029,87 грн. нарахованої заробітної плати, 859,80 грн. прибутковий податок з фізичної особи, 1916,20 грн. одноразова матеріальна допомога. В загальному, різниця недорахованого розміру середнього заробітку який підлягав стягненню за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015р. становить 12132,50 грн. ОСОБА_2 обставини існували на час розгляду справи, повинні були, проте не були дослідженні судом, про їх існування довідалась лише після отримання в процесі розгляду іншої справи довідки від 25.11.2015р. Вважає їх нововиявленими та істотними, і на підставі них просить рішення суду від 09.02.2015р. в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015р. скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення за такий період середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 26 645,50 грн. З врахуванням повернутих коштів в розмірі 14 513 грн., просить примусового стягнути недораховану різницю в розмірі 12132,50 грн.

Представник заявника згідно належної довіреності від 26.03.2012р. ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї довірительки. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить заяву задовольнити.

Представник відповідача у справі проти перегляду рішення за нововиявленими обставинами заперечив. Обставини, про які згадується в заяві не вважає нововиявленими, оскільки позивачу на момент розгляду справи могла бути відома і була відома загальна сума нарахованої заробітної плати з розшифровками за видами виплат, внаслідок чого позивач могла зробити правильний розрахунок. Крім цього, розрахунок розміру заробітної плати згідно довідки від 25.11.2015р. є невірним. Так, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати. В своєму розрахунку позивач до нарахованої заробітної плати, в яку вже включені всі відрахування на податки, в тому числі і прибутковий податок з фізичних осіб, знову додає цей податок, а також одноразову матеріальну допомогу, яка взагалі не може враховуватись при обрахунку розміру середньої заробітної плати. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач повністю виплатив стягувані судом кошти за час вимушеного прогулу, вважає, що заява позивача не підлягає до задоволення.

Вивчивши заяву позивача, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши доводи заяви, суд не знаходить підстав для перегляду рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09.02.2015р. у звязку з нововиявленими обставинами виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, однією з підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. При цьому, наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами, який визначений у ч. 2 ст. 361 ЦПК України є вичерпним, і розширеному тлумаченню не підлягає.

В даному випадку, нововиявленою заявник вважає ту обставину, що в довідці про доходи від 25.11.2015р. (а.с.214) зазначено більші суми нарахувань заробітної плати за червень та липень 2014р., які під час судового розгляду брались за основу під час визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Такі висновки є помилковими.

Правовий зміст поняття нововиявлені обставини наведено в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03. 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами». Згідно з цим визначенням, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Виходячи з такого визначення поняття нововиявлені обставини, правильним вбачається висновок, що їх істотність значення слід розуміти не інакше як те, що вірогідність існування їх в процесі розгляду справи беззаперечно вплинуло б на рішення суду. Нововиявлена обставина завжди є новим, раніше невідомим доказом щодо обставин справи, і для визначення, чи є такий доказ істотним, необхідно проаналізувати матеріали справи, на підставі яких ухвалено рішення, і зокрема визначити, на підставі яких доказів таке рішення було ухвалено. Виключно з врахуванням цього можна зробити висновок, чи підлягає рішення суду перегляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що суд, задовольняючи вимоги про оплату праці має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають до стягнення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Правила визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу визначенні Розділом IV Порядку, згідно з яким, основною величиною є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата, що обраховується за формулою, передбаченою п. 8 Порядку.

Крім того, положеннями Розділу ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

По суті, мотиви заяви позивача зводяться до заперечень суми, що стягнута судовим рішенням і як зазначається останньою, під час проведення розрахунку деякі види виплат не були враховані.

Однак, правильність проведення такого розрахунку згідно процесуального законодавства може підлягати перевірці у спосіб апеляційного та касаційного оскарження рішення суду в частині визначення розміру стягуваної суми, а не у спосіб перегляду рішення за нововиявленими обставини. Незалежно від того, коли позивачу стало відомо про вказані обставини, вони не є нововиявленими, адже види виплат, які підлягають і не підлягають урахуванню при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу є загальновідомими і передбачені згаданим вище Порядком.

Крім цього, як вірно зазначає представник відповідача, одноразова матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 1916,20 грн., яка згідно довідки від 25.11.2015р. нарахована за липень 2014р. до видів виплат, які підлягають урахуванню при обчисленні середньої заробітної плати не включається, внаслідок чого такі мотиви заяви визнаються судом безпідставними.

Враховуючи наведене, доводи заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами не є підставами для скасування рішення суду, і відповідно, таку заяву слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 361-366 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 Володимирівнипро про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дитячого дошкільного будинку № 1 Львівської міської ради Львівської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.