Справа № 350/1650/14-ц
Провадження № 22-ц/779/400/2016
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Ідея Банк» про відшкодування витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 предявила до ПАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_4 вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказала, що внаслідок ДТП, яке відбулося 24.04.2014 року з вини ОСОБА_4, було пошкоджено її автомобіль «Geely Emgrand 7», відновлювальна вартість якого становила 84 786,82 грн. Оскільки дане ДТП згідно договору між нею та ПАТ СК «Український страховий стандарт» являється страховим випадком, вона звернулася до останньої з вимогою про виплату їй страхового відшкодування, однак їй було відмовлено через порушення ОСОБА_4 швидкісного режиму руху. Посилаючись на те, що порушення правил дорожнього руху не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, просила позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів 84 786,82 грн вартості відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових, що підлягають зміні автомобіля «Geely Emgrand 7».

Рішенням Рожнятівського районного суду від 02 грудня 2915 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне зясування судом обставин справи та представлених нею доказів, а також на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. На думку апелянта, судом не було враховано того, що ОСОБА_4 не порушував 12 розділ ПДР, а також те, що технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування в нього не було у звязку із невеликою відстанню між транспортним засобом та перешкодою. Також апелянт зазначає, що порушення водієм застрахованої автомашини п.2.3 ПДР України не є підставою для відмови у виплаті їй страхового відшкодування. При цьому, зазначає ОСОБА_2, суд безпідставно не прийняв до уваги того, що в справі про обвинувачення ОСОБА_4 в порушенні п.п. 12.1 та 12.3 ПДР України його вина не була доведена. Також позивач вважає недоцільним призначення судом автотехнічної експертизи, оскільки справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 вже була предметом судового розгляду і постановою апеляційного суду від 14.08.2014 року провадження було закрито. Крім того, зауважує ОСОБА_2, судом не було враховано того, що у висновку автотехнічної експертизи є протиріччя та припущення. Зокрема, експерт припустив, що автомобіль під час ДТП був у справному стані, однак висновку з приводу технічного стану автомобіля не було. Також експерт посилався на пояснення ОСОБА_4, які містяться в апеляційній скарзі від 27.04.2015 року, однак такої скарги останній не подавав. Апелянт звертає увагу суду і на той факт, що експерту не надсилався протокол відтворення обставин ДТП, в звязку з чим останній не зміг дати відповідь на основне запитання експертизи про технічну можливість ОСОБА_4 уникнути зіткнення, а це, на думку позивача, є головним при вирішенні питання про порушення ним п.12.3 ПДР України. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник ПАТ СК «Український страховий стандарт» та представник ПАТ «Ідея Банк» в засідання апеляційного суду не зявились з невідомих причин, хоча судові повідомлення їм вручено завчасно у встановленому законом порядку. Представник ПАТ СК «Український страховий стандарт» в надісланому запереченні на апеляційну скаргу просив розглядати справу без його участі. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності представників названих юридичних осіб.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу з наведених вище мотивів підтримав, зазначивши, що висновок суду першої інстанції про наявність у страховика підстав для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування суперечить матеріалам справи та встановленим обставинам. Тому просить апеляційну скаргу задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_4, керуючи застрахованою автомашиною, допустив порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, що згідно умов договору страхування є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування за пошкодження автомашини. Однак, на думку колегії суддів, погодитись з таким висновком не можна, оскільки він суперечить дійсним обставинам справи і вимогам чинного законодавства.

Згідно із ст.991 ЦК України, ст.25 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у виплаті страхових сум (страхового відшкодування) є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку;

2) вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної в їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законодавством України.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у виплаті страхових сум, якщо це не суперечить законодавству України.

Колегія суддів констатує, що включення до умов договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного 26.12.2013 року між ОСОБА_2 і ПАТ СК «Український страховий стандарт», в якості підстави для відмови страховика від виплати страхового відшкодування порушення водієм застрахованої автомашини розділу 12 ПДР України чинним законодавством не передбачено.

Якщо ж і погодитись з тим, що включення в договір зазначеної умови є правомірним, то матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_4, керуючи застрахованим транспортним засобом, допустив порушення п.12.3 або інше порушення, передбачене розділом 12 Правил дорожнього руху України.

Оскаржуючи постанову Рожнятівського районного суду від 12 травня 2014 року, ОСОБА_4 заперечив допущення ним порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Скасовуючи названу постанову і закриваючи провадження в справі, апеляційний суд в постанові від 14 серпня 2014 року (а.с.16-18) зазначив, що судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини, за яких було скоєно ДТП, а саме, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові судді не вказано який саме швидкісний режим було порушено ОСОБА_4 передбачений п.12.3 Правил дорожнього руху України. В згаданій постанові судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2014 року крім того констатується, що протокол про адмінправопорушення було складено з істотним порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки відсутні свідки події, не зазначено: з якою швидкістю рухалась автомашина під керуванням ОСОБА_4 та наскільки він перевищив безпечну швидкість для конкретної дорожньої обстановки; що саме призвело до наїзду на огорожу, в матеріалах адміністративної справи відсутні пояснення.

Колегія суддів також зауважує, що висновок автотехнічної експертизи від 29.10.2015 року про порушення ОСОБА_4, зокрема, п.п.12.1; 12.3 ПДР України, яка проведена у відсутності обєктивних вихідних відомостей, які б свідчили про ймовірну швидкість руху автомашини під керуванням ОСОБА_4 та дійсні причини ДТП, фактично є припущенням, яке судом першої інстанції згідно вимог норм цивільного процесуального законодавства України та вказівок постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" не могло бути покладено в основу рішення.

Колегія суддів не виключає, що ОСОБА_4 міг допустити інше порушення ПДР України, яке призвело до ДТП і пошкодження автомашини. Однак, по-перше, його вина у допущенні такого порушення повинна бути доведена у встановленому законодавством України порядку, а не ґрунтуватись на припущеннях. По-друге, таке порушення може і не відноситись до підстав, за яких страховик вправі відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Оскільки вина ОСОБА_4 у допущенні порушення, передбаченого розділом 12 ПДР України, не підтверджена належними і допустимими доказами, а включення у договір страхування згаданого порушення як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування суперечить Закону України «Про страхування», то, на думку колегії суддів, страховик зобовязаний виплатити ОСОБА_2 кошти у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням застрахованого автотранспортного засобу при страховому випадку, який мав місце 24 квітня 2014 року.

Розмір матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомашини, належної ОСОБА_2, визначено експертом-автотоварознавцем в сумі 84786 грн 82 коп (висновок від 22.06.2014 року а.с.19-25), і сторонами не оспорюється.

Виходячи із вище наведеного та враховуючи те, що вигодонабувачем згідно умов договору страхування від 26.12.2013 року є залучене до участі в даній справі ПАТ «Ідея Банк», якому згідно умов кредитного договору №910.25647 від 27.12.2013 року та наданої довідки ОСОБА_2 повинна повернути кредитні кошти в сумі 89087,64 грн, страхове відшкодування за відсутності заперечень позивача і третьої особи повинно бути перераховано на рахунок названого кредитора. Така позиція висловлена, зокрема, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року в справі №6-29111 св 12.

Приймаючи до уваги наведене, те, що підстав для стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 в даному випадку немає, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення тільки щодо ПАТ «Ідея Банк».

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути залишене в силі. По даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 309, 312-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2015 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ПАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 84 786,82 (вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят шість гривень) 82 коп страхового відшкодування. Кошти зарахувати на рахунок № 5647.980 в ПАТ «Ідея Банк», як вигодо набувача, для погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 910.25647 від 27.12.2013.

Стягнути з ПАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 847,86 грн сплаченого судового збору.

У решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

ОСОБА_5