Справа № 495/146/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1128 від 14.12.2015 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (посвідчення № 121164 видане 31.08.2004 року)

ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 010972 виданий 02.02.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/146/16-ц

за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство смт Сергіївка»

до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків

В С Т А Н О В И В:

11.01.2016 року Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство смт Сергіївка» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків (а.с.1-4).

Так, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 19 672 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є матеріально-відповідальною особою, оскільки після проведення процедури передачі з балансу Сергіївської СР на баланс КП «ЖКГ смт. Сергіївка» основних засобів та житлового фонду, в які безпосередньо входять об'єкти теплопередачі, відповідно до рішення Сергіївської СР №139 від 22.06.2011 року, в наказі КП «ЖКГ смт. Сергіївка» від 09.10.2014 року про створення робочих інвентаризаційних комісій завідуючого складом ОСОБА_2 було вказано як матеріально-відповідальну особу за товарно-матеріальні цінності, що знаходяться на таких обєктах як: склад, теплопередача, господарський відділ та заправочна. Під час проведення ревізії відповідно до наказу КП «ЖКГ смт. Сергіївка» №26 від 12.05.2015 року було проведено інвентаризацію. Згідно із інвентаризаційним описом, що був складений на кінець проведення інвентаризації, а саме 23.06.2015 року, було виявлено нестачу на об'єкті «Теплопередача» таких товарно-матеріальних цінностей як: задвижка Ф-200, фланець Ф-200, труба Ф-300 на суму 19 672,00 грн. КП «ЖКГ смт. Сергіївка» було видано наказ №43 від 28.12.2015 року, пункт 4 якого передбачає утримати з матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2 нестачу розмірі 19 672.00 грн. Підписувати даний наказ та добровільно відшкодовувати шкоду підприємству ОСОБА_2 відмовився.

Відповідачем ОСОБА_2, подано до суду заперечення на позовну заяву КП «ЖКГ смт. Сергіївка», згідно з яким він просив суд в задоволенні позовних вимог КП «ЖКГ смт. Сергіївка» відмовити в повному обсязі (а.с.99-103).

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, та його представник ОСОБА_4, заперечували проти позову КП «ЖКГ смт. Сергіївка» та просили суд у його задоволенні відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до наказу № 6-к від 01.07.2011 року «Про прийняття па роботу» ОСОБА_2 працює в КП «ЖКГ смт. Сергіївка» на посаді завідуючого складом (а.с.5).

ОСОБА_2 є матеріально-відповідальною особою, оскільки після проведення процедури передачі з балансу Сергіївської СР на баланс КП «ЖКГ смт. Сергіївка» основних засобів та житлового фонду, в які безпосередньо входять об'єкти теплопередачі, відповідно до рішення Сергіївської СР № 139 від 22.06.2011 року, в наказі КП «ЖКГ смт. Сергіївка» від 09.10.2014 року про створення робочих інвентаризаційних комісій завідуючого складом ОСОБА_2 було вказано як матеріально-відповідальну особу за товарно-матеріальні цінності, що знаходяться на таких обєктах як: склад, теплопередача, господарський відділ та заправочна. Також, між ОСОБА_2 та КП «ЖКГ смт. Сергіївка» було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 01.07.2011 року (а.с.6, 19).

На підставі ухвали Приморського суду м. Одеси від 09.04.2015 року №522/7314/15-к (провадження 1-кс/522/5943/15) та на підставі направлень від 30.04.2015 року №№ 901, 903 та від 27.05.2015 року №№ 1076, 1074, виданих начальником Державної фінансової інспекції в Одеській області, було проведено позапланову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Житлово-комунального господарства смт. Сергіївка» за період з 01.07.2011 року по 01.05.2015 року.

Позапланову ревізію проведено з 05.05.2015 року по 24.06.2015 року з урахуванням зупинень на проведення зустрічних звірок.

Під час проведення ревізії відповідно до наказу КП «ЖКГ смт. Сергіївка» № 26 від 12.05.2015 року було проведено інвентаризацію (а.с.31).

Згідно із інвентаризаційним описом, що був складений на кінець проведення інвентаризації, а саме 23.06.2015 року, було виявлено нестачу на об'єкті «Теплопередача» таких товарно-матеріальних цінностей як: задвижка Ф-200, фланець Ф-200, труба Ф-300 на суму 19 672,00 грн. (а.с.32-37)

На підставі проведеної ревізії Державна фінансова інспекція в Одеській області видала акт за №08-11/38 від 02.07.2015 року, на основі якого 17.08.2015 року за №15-08-23- 14/7744 Державна фінансова інспекція в Одеській області надіслала обєкту контролю вимогу щодо усунення порушень законодавства (а.с.38-66).

Вищевказана вимога була оскаржена (в частині) обєктом контролю до Одеського окружного адміністративного суду (справа № 815/5780/15).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року було відмовлено в задоволенні адміністративного позову КП «ЖКГ смт. Сергіївка» до ДФІ в Одеській області про визнання протиправною та скасування окремих положень вимоги від 17.08.2015 року (а.с.72-78).

Для виконання вищевказаної постанови Одеського окружного адміністративного суду КП «ЖКГ смт. Сергіївка» було видано наказ № 43 від 28.12.2015 року, пункт 4 якого передбачає утримати з матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2 нестачу розмірі 19 672.00 грн. Підписувати даний наказ та добровільно відшкодовувати шкоду підприємству ОСОБА_2 відмовився (а.с.70).

Дані обставини і стали підставою для звернення КП «ЖКГ смт. Сергіївка» до суду із відповідним позовом про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків.

Стаття 130 КЗпП України передбачає загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ст.131 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Згідно із ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За загальним правилом трудового законодавства працівник вважається невинуватим, поки його вину не доведе роботодавець.

За змістом п.3 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 1353, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про відшкодування. Зокрема, необхідно з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Таким чином, відповідно до вимогам КЗпП України та судової практики, умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:

1) пряма дійсна шкода;

2) протиправна поведінка працівника;

3) вина в діях чи бездіяльності працівника;

4) прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Відсутність у діях працівника хоча б одного елементу складу трудового правопорушення неправомірності діяння, вини або причинного зв'язку між шкодою та діями (чи бездіяльністю) працівника повністю звільняє його від обов'язку відшкодування власнику завданої шкоди.

З позовної заяви КП «ЖКГ смт. Сеогіївка» та доданих до неї документів не вбачаються усі підстави, передбачені законом, для покладення на ОСОБА_2 матеріальної відповідальності за шкоду не тільки у повному обсягу, а і взагалі.

Наказом № 6-к від 01.07.2011 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду завідуючого складу КП «ЖКГ смт. Сергіївка» У той же дінь, між ОСОБА_2 та КП «ЖКГ смт. Сергіївка» був укладений типовій договір про повну матеріальну відповідальність за передані ОСОБА_2 матеріальні цінності.

Однак, у порушені діючого законодавства, ОСОБА_2 не були передані ніякі матеріальні цінності за актами прийомки передачі, у Договорі також не вказано, коли ОСОБА_2 та які матеріальні цінності передані йому.

З матеріалів ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Одеській області, які стали підставою для покладення на ОСОБА_2 матеріальної відповідальності, з наданих матеріалів вбачається, що на підставі виконання рішення Сергієвської СР № 139 від 22.06.2011 року була проведена процедура передачі з балансу Сергієвської СР на баланс КП «ЖКГ смт. Сергіївка» основних засобів та житлового фонду, в які безпосередньо входили і об'єкти теплопередачі, 01.07.2011 року були складені ОСОБА_1 № 1 прийому-передачі та інші акти, з яких вбачається, що майно Сергіївської СР, у тому числі і об'єкти теплопередачі, теплові пункти передані з балансу селищної ради на баланс КП «ЖКГ смт. Сергіївка», про що свідчать дані акту про те,що селищна рада здала, а комісія від КП «ЖКГ смт.Сергіївка» прийняла на баланс підприємства у оперативно управління будівлі, споруди, техніку, теплотрасі та інше майно селищної громаді.

Таким чином, усе майно Сергіївської СР, у тому разі майно теплопостачання, було передано не особисто ОСОБА_2, як завідуючому складом, а на баланс КП «ЖКГ смт Сергіївка».

Крім того, необхідно зазначити, що інвентаризація об'єктів теплопередачі перед передачею на баланс КП «ЖКГ смт Сергіївка» не проводилася, об'єкт прийнятий на баланс цілком, тобто, при передачі на баланс був не перевірений стан тепломереж, обладнання та іншого.

Факт не проведення інвентаризації також підтверджується відповіддю КП «ЖКГ смт. Сергіївка» від 26.01.2016 року на запит адвоката про те, що інвентарні карки на матеріальні цінності відсутні, так як вони не передані селищною радою під час здійснення передачі основних засобів на баланс підприємства.

У свою чергу, КП «ЖКГ «смт. Сергіївка» вказане майно теплопередачі ОСОБА_2 не було передано за окремим актом прийомки-передачі, ОСОБА_2 не розписувався про отримання майна теплопередачі під свою відповідальність.

Нестача майна сталася не на складі, а на самій теплотрасі, яка проходе по території смт. Сергіївна і не знаходиться під охороною, до неї є вільний доступ як мешканців смт. Сергіївка, так і інших осіб, тобто, схорону об'єктів теплопостачання, їх складових частин взагалі практично не можливе.

Згідно посадової інструкції завідувача складом до обов'язків ОСОБА_2 входить: керування роботою складу з приймання, зберігання та відпуску товарно-матеріальних цінностей, забезпечення збереження складованих товарно-матеріальних цінностей.

Тобто, ОСОБА_2 несе відповідальність тільки за зберігання матеріальних цінностей, які знаходяться на складі.

Крім того, при покладені на ОСОБА_2 матеріальної відповідальності не була взята до уваги та обставина, що вказана нестача склалася ще у 2009 році при скоєнні крадіжки, а також підприємство надавало ревізорам документи про списання вказаної суми, яка не була узята до уваги ревізорами.

Після отримання ОСОБА_1, КП «ЖКГ смт. Сергіївка» звернулася з позовом до Одеського окружного адміністративного суду про визнання противоправним та скасування окремих положень Вимоги Державної фінансової інспекції по ревізії, у тому разі і про нестачу 19 672 грн. З тексту даного адміністративного позову вбачається, що нестачі у сумі 19 672 грн. фактично не існує, що також підтверджується матеріалами виконавчого комітету Сергієвської селищної ради щодо списання основних засобів за 2012 рік.

З Акту КП «ЖКГ смт. Сергіївка» від 20.03.2009 року вбачається, що комісією встановлена крадіжка в теплотрасі запорної арматури, труби, фланца Ф-200, 6 задвижек.

14.02.2012 року ВК Сергієвської СР прийняв рішення № 42 про списання тепло камер, запірної арматури та труби з балансу КП УКХ смт. Сергіївка» на підстави складеного ОСОБА_1 з якого вбачається, що остатня вартість усієї теплосеті 54 187,28 грн., на балансі знаходяться з 1983 року, не експлуатується з 1998 року, тепло камери повністю демонтовані, уся тепломережа негідна для експлуатації, мається вільний доступ до мереж (а.с.106).

23.02.2012 року прийнято рішення № 235 Сергіївської СР про списання вказаного майна (а.с.110).

З інвентарного опису від 01.05.2015 року вбачається, що нестача у сумі 19 672 грн. склалася із нестачі задвижки 14 шт., фланец Ф-200 16 штук, труба ф-300 - 20 метрів (а.с.111-113).

Таким чином, підстави для покладення на ОСОБА_2 матеріальної відповідальності за шкоду відсутні.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та неправомірність позовних вимог КП «ЖКГ смт. Сергіївка» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків, у зв'язку з чим в задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 130-131, 134, 135-1, 136 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство смт Сергіївка» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко