УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївське АТП-14627» та ОСОБА_6, треті особи: Стрийське державне комунальне міжрайонне бюро технічної інвентаризації, Миколаївська міська рада Львівської області, про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області звернулося до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що відповідно до акта оцінки з вартості цілісного майнового комплексу вилучено вартість об'єктів, що не підлягають приватизації, - об'єкти цивільної оборони та майно цивільної оборони.

У процесі перетворення державних підприємств в акціонерні товариства до вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що приватизується, включається вартість усіх активів, які перебувають на балансі підприємства, відповідно до чинної на момент приватизації методики оцінки вартості майна.

Частина майна, яке не підлягає приватизації, вилучається з вартості цілісного майнового комплексу, однак при цьому залишається на балансі новостворюваного товариства, яке несе відповідальність за його збереження.

Позивач відповідно до наказу Фонду державного майна України «Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій стосовно державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але залишилось у них на балансі» від 09 червня 1999 року № 1077 організовує систематичний контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі.

За результатами проведеної 12 жовтня 2010 року перевірки стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариство «Миколаївське АТП-14627» (далі - ВАТ «Миколаївське АТП-14627»), правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївське АТП-14627» (далі - ТДВ «Миколаївське АТП-14627»), у процесі приватизації, але перебуває на його балансі, встановлено, що вказані вище сховища розташовані під адміністративним корпусом у підвальному приміщенні по вул. Львівське шосе, 1 у м. Миколаєві Львівської області, перебувають у незадовільному стані.

Згідно з інформацією, наданою керівництвом ВАТ «Миколаївське АТП-14627» під час перевірки, адміністративно-побутовий корпус був переданий їм у власність при приватизації і на нього було оформлено право власності та в подальшому реалізовано.

Згідно з актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2008 року підвальні приміщення не повинні були бути передані покупцю, а мали залишитись на позабалансовому рахунку ВАТ «Миколаївське АТП-14627». Однак при реєстрації права власності приміщення все ж були помилково передані покупцю.

Листом від 26 квітня 2012 року № 10-14/0-142/12 відділом з питань надзвичайних ситуацій Миколаївської районної державної адміністрації повідомлено, що на обліку, який ведеться відділом з питань надзвичайних ситуацій, обліковується дві захисні споруди цивільної оборони, які знаходяться у підвальному приміщенні адмінбудинку ТДВ «Миколаївське АТП-14627» і обліковуються на його позабалансовому рахунку, а саме: сховище № 51359 на 300 чол. та ПРУ № 31359 на 160 чол.

У ці захисні споруди цивільної оборони входять, відповідно, ПРС місткістю 150 чол. та ПРС місткістю 150 чол. - як один об'єкт на 300 чол. (ПРС № 51359) та ПРС місткістю 100 чол. та місткістю 60 чол. - як другий об'єкт на 160 чол. (ПРУ № 31359).

Відповідно до листа від 23 листопада 2012 року № 05-13-06808 щодо реєстрації права власності на будівлю адміністративно-побутового корпусу отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно з якою згадана будівля зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2008 року.

За таких обставин ОСОБА_6 на даний час володіє об'єктами цивільної оборони, які не підлягають приватизації, і лише в судовому порядку можливо витребувати вказані об'єкти цивільної оброни у відповідача та повернути дані об'єкти у державну власність.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року, позов задоволено.

Витребувано об'єкти цивільної оборони: сховище № 51359, загальною площею 140,7 кв. м на 300 чоловік та протирадіаційне укриття № 31359, загальною площею 132,0 кв. м, місткістю 160 чоловік, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з незаконного володіння ОСОБА_6

Визнано за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області право власності на об'єкти цивільної оборони: сховище № 51359, загальною площею 140,7 кв. м на 300 чоловік та протирадіаційне укриття № 31359, загальною площею 132,0 кв. м, місткістю 160 чоловік, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївське АТП-14627» та ОСОБА_6 судовий збір в користь держави у розмірі по 121,80 гривень з кожного.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - просить скасувати судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу ТДВ «Миколаївське АТП-14627», затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 19 березня 1996 року № 567 до статутного капіталу ВАТ «Миколаївське АТП-14627» не увійшло державне майно, яке не підлягає приватизації, а саме: об'єкти цивільної оборони - сховище ПРС місткістю 100 чол., сховище ПРС місткістю 150 чол., сховище ПРС місткістю 150 чол., сховище ПРС місткістю 60 чол., а також вилучено майно цивільної оборони.

Відповідно до переліку будівель, споруд, що вилучаються з оцінки вартості цілісного майнового комплексу ТДВ «Миколаївське АТП-14627», вилучені: сховище ПРС місткістю 100 чол., сховище ПРС місткістю 150 чол., сховище ПРС місткістю 150 чол., сховище ПРС місткістю 60 чол., а також вилучено майно цивільної оборони.

За результатами проведеної 12 жовтня 2010 року перевірки стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Миколаївське АТП-14627» у процесі приватизації, але перебуває на його балансі, встановлено, що вказані вище сховища розташовані під адміністративним корпусом у підвальному приміщенні по вул. Львівське шосе, 1 у м. Миколаєві Львівської області, перебувають у незадовільному стані.

Відповідно до рішення Миколаївської міської ради Львівської області від 27 листопада 2007 року № 413 було вирішено видати свідоцтво про право власності на адміністративно-побутовий корпус А-3 ВАТ «Миколаївське АТП-14627».

Однак рішенням Миколаївської міської ради Львівської області від 06 жовтня 2009 року № 288 було внесено зміни у вищевказане рішення і вирішено видати свідоцтво про право власності на адміністративно-побутовий корпус А-3 ВАТ «Миколаївське АТП-14627» без підвального приміщення загальною площею 226,4 кв. м (захисні споруди ЦО).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2008 року право власності на спірну будівлю перейшло до ОСОБА_6 Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно спірна будівля зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ВАТ «Миколаївське АТП-14627» неправомірно оформило право власності на спірні об'єкти, які і в подальшому відчужило, однак не було наділено правом на його відчуження.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97‒ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України).

За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої ‒ п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності.

Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України).

Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Так, як убачається з матеріалів справи, постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Львівської області від 06.10.2009 року № 288 «Про внесення змін в рішення міськвиконкому від 27.11.2007 року № 413 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна ВАТ «Миколаївське АТП-14627».

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, від 23 грудня 2015 року у справі № 6-327цс15.

Таким чином, апеляційний суд вищевикладеного не врахував, належним чином не перевірив, чи встановлено судом першої інстанції дійсного власника майна, чи досліджено всі докази сторін, якими вони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, факту вибуття спірного майна поза волею власника, та дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк