Справа № 361/2305/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/218/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 58 25.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Дмитрієва Л.Д., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного лікаря Броварської центральної районної лікарні та лікаря - психіатра ОСОБА_6 про визнання незаконним листа головного лікаря за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2015 року,

встановила:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного лікаря Броварської центральної районної лікарні та лікаря - психіатра ОСОБА_6 про визнання незаконним листа головного лікаря відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає рішення суду незаконним ухваленим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду повністю відповідає вищевикладеним положення закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки від 08 січня 2013 року, виданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_2 в Броварській поліклініці на «Д» обліку не перебуває. 04 січня 2013 року вона була оглянута лікарем-психіатром вперше, їй було поставлено діагноз хронічний психічний розлад та рекомендовано лікування у вигляді прийому медичного препарату «Сонапакс» (а.с.7).

04 лютого 2013 року та 18 лютого 2013 року позивач ОСОБА_2 зверталася зі скаргою до головного лікаря Броварської ЦРЛ ОСОБА_4 на дії лікаря-психіатра ОСОБА_6 та з проханням надати їй довідку, що на обліку у лікаря-психіатра вона не перебуває (а.с.9-11).

Згідно листів-відповіді головного лікаря Броварської ЦРЛ ОСОБА_4 №37 та №36 від 06 березня 2013 року, у зв'язку з тим, що у позивача ОСОБА_2, після огляду лікаря-психіатра 04 січня 2013 року, було встановлено діагноз: хронічний психічний розлад, видати довідку про те, що вона не перебуває на обліку у лікаря-психіатра не можливо (а.с.12,14).

Листом заступника міського голови Броварської міської ради Київської області Л.М.Виноградової №9-7-450 від 06 березня 2013 року, у відповідь на звернення позивача ОСОБА_2 на урядову гарячу лінію №МИ-1411044 від 28 лютого 2013 року щодо скарги на лікаря-психіатра Броварської ЦРЛ, повідомлено, що після огляду позивача ОСОБА_2 лікарем-психіатром 04 січня 2013 року, встановлено діагноз та взято на консультативний облік, видача довідки про те, що позивач не перебуває на обліку у лікаря-психіатра неможлива (а.с.13).

Відповідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, 04 січня 2013 року позивач ОСОБА_2 вперше оглянута лікарем-психіатром Броварської ЦРЛ , в результаті чого було встановлено діагноз хронічний психічний розлад, призначено лікування медичним препаратом «Сонапакс», поставлено на «К» облік. 08 січня 2013 року було видано відповідну довідку на вимогу позивача ОСОБА_2. Більше за медичною допомогою позивач не зверталася (а.с.50).

Згідно довідки Броварської ЦРЛ №2652 від 26 жовтня 2015 року, протягом 2013-2015 років Броварський МВ ГУ МВС України в Київській області неодноразово, а саме: 16.12.2013р., 12.06.2014р., 04.08.2014р., 02.10.2014р., 25.12.2014р., 19.02.2015р., 31.03.2015р., 09.04.2015р., 21.04.2015р., звертався до лікаря-психіатра Броварської ЦРЛ ОСОБА_6 з прохання провести медичне обстеження ОСОБА_2 в зв'язку з постійними необґрунтованими зверненнями та неадекватною поведінкою останньої. Також 09.04.2013р. Броварським МВ, в зв'язку з розслідуванням кримінального провадження, звертався до Броварської ЦРЛ за отриманням інформації чи перебуває ОСОБА_2 на обліку і лікаря нарколога та психіатра.

Відповідно довідки Броварської ЦРЛ №2653 від 26 жовтня 2015 року, станом на 01 січня 2013 року позивач ОСОБА_2 не перебувала на обліку лікаря-психіатра, оскільки вперше була оглянута лікарем-психіатром 04 січня 2013 року та взята на консультативний огляд.

Згідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі - ЗУ «Про психіатричну допомогу») психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляду догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади;

За змістом ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 11 вищевказаного Закону дані психіатричного огляду з висновком про стан психічного здоров'я особи, а також причини звернення до лікаря-психіатра та медичні рекомендації фіксуються у медичній документації.

Пункт 5.2 Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги, затвердженої Наказом МОЗ України 22.01.2007 N 20, передбачає, що група пацієнтів консультативного нагляду формується з осіб (у тому числі неповнолітніх осіб віком до 15 років): - щодо яких відбувся психіатричний огляд на підставах та в порядку, передбачених статтею 11 Закону ( 1489-14 ), та яким установлено діагноз психічного розладу, що відповідає критеріям діагностики, визначеним Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду, та які за своїм психічним станом не потребують безперервного систематичного спостереження за перебігом розладу лікарем-психіатром (іншими фахівцями психіатричного закладу) при наданні психіатричної допомоги, тощо.

Згідно пункту 5.3. зазначеної Інструкції, рішення лікаря-психіатра чи комісії лікарів-психіатрів про встановлення консультативного нагляду за особою, яка страждає на психічний розлад, з відповідним обґрунтуванням уноситься до медичної карти амбулаторного хворого відповідно до форми N 025/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 27.12.99 N 302 (далі - форма N 025/о), та засвідчується лікарем-психіатром, який приймав рішення, або всіма членами комісії. Контрольна карта диспансерного нагляду за хворим на розлади психіки відповідно до форми N 030-1/о не ведеться.

Також судом було встановлено, що позивач ОСОБА_2 04 січня 2013 року добровільно звернувся до лікаря-психіатра за допомогою. Відповідно до вищевказаних вимог на її прохання та за її усвідомленою згодою лікар провів огляд з метою обстеження стану психічного здоров'я позивача та в подальшому встановлення лікування, нагляду чи догляду за останнім. Саме з цієї причини, відповідно до вимог вищевказаного Закону та Інструкції, позивача 04 січня 2013 року (в день її добровільного звернення до лікаря психіатра) було поставлено на консультативний облік в кабінет психіатра Броварської ЦРЛ, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ( форма N 025/о ) (а.с.50).

За таких обставин висновок суду, що зміст листа №37 від 06 березня 2013 року головного лікаря Броварської ЦРЛ ОСОБА_4 відповідає встановленим обставинам справи та не суперечить змісту довідки виданої 08 січня 2013 року є вірним, оскільки позивач дійсно вперше до лікаря психіатра за допомогою звернулася 04 січня 2013 року і на час звернення не перебував на обліку в кабінеті лікаря-психіатра. Разом з тим, за наслідками огляду встановлено консультативний нагляд за позивачем з 04 січня 2013 року.

Крім того, ч. 2 ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти викладення її в характеристиках, заявах, листах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У п. 18 цієї постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що згідно із положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів погоджується з тим, що інформація, яка міститься у листі № 37 від 06 березня 2013 року головного лікаря Броварської ЦРЛ ОСОБА_4 є достовірною та відповідає встановленим обставинам справи, оскільки вона підтверджується доказам, які містяться в матеріалах справи та рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий

Судді