З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/1410/15-ц
Провадження №2/377/44/16
25 лютого 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Щуковській А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
21 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та третя особа ОСОБА_3 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Після набуття ними права власності в квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, як знайомий. У 2012 році відповідач покинув квартиру. Перешкод у користуванні квартирою позивачі йому не чинили, рішення про зміну проживання він прийняв самостійно. З 2012 року позивачка та третя особа фактично припинили спілкування з відповідачем, та він більше ніколи в їхній квартирі не з'являвся і не проживав. Оскільки відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, то відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і просила їх задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснила, що відповідач є її знайомим, та 12 травня 2012 року за його проханням був зареєстрований у квартирі, що належить їй та її дочці, третій особі по справі - ОСОБА_3, на праві приватної спільної часткової власності, для вирішення питання його працевлаштування у м. Славутичі Київської області. Фактично в їх квартирі відповідач не проживав, будь-яких речей не залишав. Перешкод у користуванні квартирою вона та її дочка відповідачу не чинили. Відповідач з 2012 року не проживає у квартирі, але плату за спожиті комунальні послуги продовжують нараховувати з врахуванням і його особисто. Таким чином, відповідачем чиняться перешкоди у розпорядженні своєю квартирою, оскільки з врахуванням того, що він зареєстрований у її квартирі, то за ним залишається право користування цією квартирою.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є сусідкою позивачки і часто буває в неї вдома. Більше трьох років вона не бачила відповідача та його речей у квартирі позивачки. Позивачка та її дочка не чинили перешкоди відповідачу у користуванні квартирою.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є знайомою позивачки і раз в місяць вона буває в неї вдома. Відповідача в квартирі позивачки з 2012 року вона не бачила. В квартирі позивачки також відсутні і його особисті речі.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є подругою позивачки та один-два рази в місяць буває в неї вдома. З 2012 року відповідача в квартирі позивачки та його речей вона не бачила. Позивачка не чинила йому перешкод у користуванні квартирою.
Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27.01.2007 року (а. с. 16), виданого на підставі розпорядження міського голови Славутицької міської ради Київської області № 43 від 26.01.2007 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали у спільну часткову власність житлове приміщення у вигляді двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ № 240950 вбачається, що 01.02.2007 року Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та присвоєно реєстраційний номер 17633193 (а. с. 17).
На час розгляду справи в суді згідно довідки КП «ЖКЦ» № 1338 від 13.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований, крім позивачки та третьої особи, також ОСОБА_7, відповідач по справі.
Як зазначено у даній довідці та підтверджено позивачкою в судовому засіданні, відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 12.05.2012 року. Проте, в судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач з моменту реєстрації в житловому приміщенні не проживає. Реєстрація йому потрібна була для того, щоб влаштуватися на роботу в м. Славутичі. Місце проживання відповідача на час розгляду справи їй невідомо.
Згідно довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області № 3925 від 15.10.2015 року ОСОБА_2 з будь-якими заявами про перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони ОСОБА_1 та інших осіб не звертався (а. с. 26).
Як зазначено у довідці КП «ЖКЦ» № 2279 від 13.10.2015 року, ОСОБА_2, на протязі 2012 - 2015 років не звертався до КП «ЖКЦ» із заявою про вчинення йому перепон у користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 25).
Факт не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні з 2012 року підтверджено показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Крім того, на підтвердження факту не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, з 2012 року складені відповідні акти від 12.10.2015 року, 21.08.2014 року та 18.03.2013 року.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 спільно не проживав з позивачкою та не був пов'язаний з нею спільним побутом, а зареєстрований був у спірному житловому приміщенні лише для працевлаштування у м. Славутичі, тому ст. 405 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається з пояснень позивачки, реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди у здійсненні власниками цього житлового приміщення права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне заочне рішення виготовлено 26 лютого 2016 року.
Суддя Н. Ф. Теремецька