Справа № 183/3265/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого - судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення частини сплачених боргових зобовязань подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на її користь вартість 37,54 частин даного автомобіля в розмірі 63008,64 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 6 липня 2002 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 8 серпня 2012 року шлюб між ними був розірваний. Під час шлюбу з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2007 року придбали автомобіль HONDA CIVIC, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 140390 грн., що було еквівалентно 28000 доларам США. Оплата за автомобіль проводилася в декілька етапів: спочатку 2800 доларів США та 1570 доларів США, а інша частина частина була оплачена за рахунок кредиту, оформленого 14 вересня 2007 року на ім'я відповідача в АКІБ УкрСиббанк на суму 23630 доларів США. Однією сім'ю з відповідачем проживали до кінця вересня 2012 року. Згідно з випискою за кредитним договором сума несплаченого кредиту за період з 14.07.2007 року по 01.08.2012 року склала 6976,18 доларів США. Тобто її частка сплаченої вартості автомобіля на день розірвання шлюбу складає 10512 доларів США /(28000 6976,18) : 2/, що відповідає 37,54 частин. Залишок в розмірі 6976 доларів США був сплачений одноособово ОСОБА_2 Відповідно до звіту про вартість транспортного засобу № 12/14 від 29.04.2014 року вартість спірного автомобіля складає 167844 грн. Таким чином вартість 37,54 частин автомобіля складає 63008,64 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення з позивача частини сплачених боргових зобовязань подружжя, в якому зазначає, що з моменту припинення шлюбних відносин з позивачем у серпні 2011 року ним самостійно за період з 05.08.2011 року по 27.08.2013 року було сплачено у рахунок погашення основної заборгованості за кредитним договором 10492,80 доларів США та у рахунок погашення відсотків за користування кредитом 1680,23 доларів США, а всього 12173,03 грн. 1/2 частина від цієї суми складає 6086,52 доларів США, що станом на 30.10.2015 року еквівалентно 139381,31 грн. Крім того, в період з 15.09.2011 року по 03.07.2013 року ним були сплачені страхові платежі за договором страхування транспортного засобу (КАСКО), укладеного з Українською страховою компанією Гарант-Авто, в розмірі 20480 грн. 1/2 частина цієї суми з урахуванням інфляційного збільшення складає 18155,19 грн. Тобто всього позивач повинна сплатити йому 157536,50 грн. Посилаючись на те, що 9 серпня 2013 року ним у рахунок компенсації частки позивача у спільному майні були перераховані позивачу грошові кошти в сумі 24135 грн., а також виходячи з вартості 1/2 частини спірного автомобіля - 83922 грн., відповідач просить відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її первісного позову про стягнення з нього компенсації вартості частини спірного автомобіля та стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму понесених ним боргових зобов'язань у розмірі 97749,50 грн. за винятком половини вартості автомобіля.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, а проти зустрічного позову відповідача заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні первісний позов не визнали, наполягали на задоволенні його зустрічного позову.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 6 липня 2002 року.

Мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірваний.

Як вбачається з вказаного рішення суду, сторони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин з серпня 2011 року.

Також судом встановлено, що під час перебування в шлюбі ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2007 року був придбаний автомобіль НОМЕР_2 вартістю 140390 грн., який зареєстрований на його ім'я відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ЕАС 191508 від 13.09.2007 року.

При цьому 14 вересня 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит на придбання цього автомобіля в розмірі 23630 доларів США, що було еквівалентно 119331,50 грн.

Згідно з випискою за кредитним договором та копій квитанцій за період з серпня 2011 року, тобто часу припинення спільного проживання сторонами, по 27.08.2013 року ОСОБА_2 був сплачений кредит та проценти за користування кредитом на загальну суму 12173,03 доларів США.

Як вбачається з довідки відділення № 599 АТ УкрСиббанк від 30.09.2013 року зобов'язання за кредитним договором виконані ОСОБА_2 у повному обсязі.

Крім того, згідно з довідкою Дніпропетровської філії Української страхової компанії Гарант-авто від 29.08.2014 року за період з вересня 2011 року по липень 2013 року ОСОБА_2 були сплачені страхові платежі за договорами добровільного страхування наземного транспорту № 19G/378537 від 19.09.2011 року та № 05-00/2069 від 03.10.2012 року в загальній сумі 20480 грн.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Отже, оскільки спірний автомобіль був придбаний у період перебування сторін у шлюбі, такий автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом із тим, у результаті придбання сторонами даного автомобіля в кредит, а також укладення щодо нього договорів добровільного страхування, боргові зобов'язання несе як відповідач, на ім'я якого вони були зареєстровані, так і позивач. Відтак, відповідач, сплативши самостійно такі боргові зобов'язання, має право вимагати стягнення частини цих витрат з дружини.

Також, вирішуючи спір між сторонами, суд враховує положення частини 4 та 5 статті 71 СК України, за змістом яких присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з роз'ясненнями п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи, що відповідна грошова сума в якості компенсації частки позивача в спільному майні відповідачем на депозитний рахунок суду не внесена, суд вважає, що при стягненні грошової компенсації на користь позивача без її внесення на депозитний рахунок суду, як і при зверненні вартості частки позивача в спільному майні в рахунок відшкодування сплачених відповідачем боргових зобов'язань, буде порушено право власності позивача.

Тому за приписами закону за кожною зі сторін необхідно визнати право власності на 1/2 частину автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, колір чорний, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, залишивши його в їх спільній частковій власності.

У той же час, виходячи з того, що після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 самостійно було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом та процентами 12173,03 доларів США та за договорами добровільного страхування транспортного засобу 20480 грн., суд вважає, що позивач повинна сплатити на користь відповідача половину цих витрат, а саме в розмірі 6086,52 доларів США, що на день винесення рішення за курсом НБУ еквівалентно 159954,62 грн. (6086,52 х 2628,0144/100), та 10240 грн.

Між тим, враховуючи, що у відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, а відповідачем ОСОБА_2 заявлені зустрічні позовні вимоги на суму 97749,50 грн., його позов слід задовольнити в межах заявленої суми, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у рахунок сплачених боргових зобовязань подружжя 97749, 50 грн.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про проживання однією сімєю з відповідачем до кінця вересня 2012 року, оскільки судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 серпня 2012 року, згідно з яким сторони припинили шлюбні відносини та не проживають з серпня 2011 року. Дане рішення ОСОБА_4 не оскаржувалося та набрало законної сили. Доводи позивача про проживання однією сімєю з відповідачем до кінця вересня 2012 року суд розцінює як такі, що направлені на зменшення суми боргових зобовязань, які підлягають стягненню з неї на користь відповідача.

Також суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про сплату ним позивачу в серпні 2013 року в рахунок компенсації вартості її частки спірного автомобіля грошових коштів у сумі 24135 грн., оскільки жодних належних доказів на підтвердження того, що зазначені кошти виступали саме в якості компенсації частки позивача в спільному майні суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 839,22 грн., а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 977,50 грн., а тому суд присуджує стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю цих витрат у розмірі 138 грн. 28 коп.

Вимога ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на її користь витрат на юридичну допомогу в розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки докази понесення позивачем цих витрат не надані.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний та зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля HONDA CIVIC, 2007 року випуску, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, колір чорний, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 за кожним, залишивши автомобіль у їх спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок сплачених боргових зобовязань подружжя 97749 (девяносто сім тисяч сімсот сорок девять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 138 (сто тридцять вісім) грн. 28 коп.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко