Номер справи 623/448/16-ц
Номер провадження 2/623/376/2016
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю: секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника Максименко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

16 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину одноквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою 12 січня 2005 року, реєстровий № 3-30.

Вказує, що є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину одноквартирного житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 64,9 кв.м., в тому числі жилою 38,2 кв.м. що складається з трьох жилих кімнат площею 11,6 кв.м., 15,2 кв.м., 11,4 кв.м.; веранди площею 5,5 кв.м. та 6,9 кв.м., коридорів площею 1,3 кв.м., 3,9 кв.м., вбиральні площею 2,3 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., шафи площею 0,4 кв.м. після смерті чоловіка ОСОБА_3, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник Ізюмської міської ради Харківської області Кравцова Ю.В. в судове засідання не з»явилась, подала заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 01 липня 2015 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізюмі Харківської області, про що складено відповідний актовий запис № 654(а.с.21)

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину одноквартирного житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою 12 січня 2005 року, реєстровий № 3-30.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкоємцем першої черги по закону, після смерті ОСОБА_3, відповідно до ст.1261 ЦК України є дружина померлого - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882. Відповідно до п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, зідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_2 в своїй позовній заяві вказує, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, однак позивачем не надано до суду обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, згідно повідомлення Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області № 398/02-14 від 25 лютого 2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 43078851 від 25 лютого 2016 року. (а.с.31)

Посилання позивача на те, що вона відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявила про відмову від неї, як обгрунтування позову є безпідставним, оскільки відсутня обгрунтована відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а позовні вимоги заявлені передчасно, до виникнення цивільно-правового спору.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню за їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя -