АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/4271/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тесту - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року в розмірі 12 209,44 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи, проте суд у його відсутність розглянув справу, при цьому, в мотивувальній і резолютивній частинах рішення послався на положення процесуального закону, яким регламентовано заочний розгляд справи, та зазначив порядок та строки подання заяви про перегляд заочного рішення. Також зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» було неправильно розраховано суму заборгованості за кредитним договором № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року, яка на його думку становить 4 992,94 грн. Звертає увагу на те, що кредитним договором не передбачено сплату комісії, а тому банком неправомірно було зараховано кошти в розмірі 3 336,99 грн. на погашення комісії, а не на погашення простроченої заборгованості.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 квітня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 005-01501-060412, відповідно до якого банк зобов'язався відкрити ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, випустити та надати ОСОБА_1 платіжну картку, а також ПІН-код до картки; зобов'язався здійснювати обслуговування відповідача на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що міститься у додатку № 1 до договору та умовах викладених у правилах (а.с.3-4).

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, ПАТ «Дельта Банк» відкрив ОСОБА_1 відновлювальну відкличну кредитну лінію в загальному розмірі 30 000,00 грн. та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 11 400,00 грн.

Згідно з п.п. 1.5., 2.1. кредитного договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Моментом надання банком позичальнику кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів позичальника.

Пунктом 2.3. кредитного договору встановлено, що ОСОБА_1 сплачує ПАТ «Дельта Банк» проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах.

Згідно з тарифами, проценти за користування кредитною лінією встановлені у розмірі 0,0001% річних, процент за недозволений овердрафт встановлені у розмірі 48% річних, плата за обслуговування кредитного залишку - 4,65% річних від суми використаних кредитних коштів на день нарахування, яка повинна нараховуватись та сплачуватись щомісяця у день поповнення карткового рахунку.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах. Обов'язковими складовими такого платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу обов'язкового мінімального платежу можуть включатись інші платежі.

Кредитний договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором (п. 5.2 кредитного договору).

ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 15 квітня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків становить 12 209,44 грн., з яких: тіло кредиту у сумі 4 115,82 грн., прострочене тіло кредиту у сумі 5 235,35 грн., заборгованість за комісіями у сумі 2 858,27 грн. (а.с.11-12)

У червні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року у розмірі 12209,44 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

При цьому, оскаржуючи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 в апеляційній скарзі підтвердив факт наявності в нього заборгованості за вказаним кредитним договором.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що ПАТ «Дельта Банк» було неправильно розраховано суму заборгованості за кредитним договором № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року, оскільки розрахунок заборгованості відповідає виписці по особовому рахунку ОСОБА_1, що останнім не було спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитним договором не передбачено сплату комісії є безпідставними та спростовуються умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

Так, п. 3.6 кредитного договору № 005-01501-060412 від 06 квітня 2012 року встановлено, що держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах. Обов'язковими складовими такого платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу обов'язкового мінімального платежуможуть включатись інші платежі.

Пунктом 1.7 тарифів на обслуговування платіжної картки встановлено плату за обслуговування карткового рахунку в розмірі 9,90 грн. (а.с.5).

Посилання ОСОБА_1 на те, що банком неправомірно було зараховано кошти в розмірі 3 336,99 грн. на погашення комісії, а не на погашення простроченої заборгованості є безпідставними з огляду на те, що пунктом 3.8 кредитного договору передбачено, що при надходженні на рахунок коштів погашення існуючої заборгованості відбувається у наступній послідовності: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за цим договором, а потім поточна. Послідовність погашення існуючої заборгованості визначається банком самостійно, та сторони встановили, що зміна черговості погашення заборгованості клієнта за рахунок коштів, які надійшли на рахунок не являються зміною умов цього договору, у зв'язку з чим, такі дії банку не потребують двохстороннього погодження.

Також безпідставними є посилання ОСОБА_1 на те, що він звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи, проте суд розглянув справу.

Так, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, лише у разі першої неявки в судове засідання сторони, або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду.

Тобто, згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленої сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року виправлено допущені описки в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на ст. ст. 224-228 ЦПК України та з резолютивної частини другий та третій абзаци рішення суду щодо порядку оскарження заочного рішення (а.с.180).

Відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянувши справу в мотивувальній та резолютивній частинах рішення послався на положення процесуального закону, яким регламентовано заочний розгляд справи, та зазначив порядок і строки подання заяви про перегляд заочного рішення є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В. Соколова