Справа № 489/2679/16-ц
Номер провадження 2/489/1705/16
У Х В А Л А

Іменем України

02.11.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1,

представника позивачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачки - ОСОБА_5,

представника відповідачки ОСОБА_5 ОСОБА_6

представника відповідачки ОСОБА_7 ОСОБА_8,

представника Служби у справах дітей - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_10, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, застосування правових наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним, застосування наслідків недійсності правочину. В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що вони зареєстровані та проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вищезазначена квартира двокімнатна, належить на праві власності матері позивачки - відповідачці ОСОБА_5 В 2005 р. за згоди матері позивачка разом зі своїм на той час неповнолітнім сином вселилась до спірної квартири, та в подальшому в 2008 р. зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. Після досягнення відповідного віку при отриманні паспорту за даною адресою на постійній основі був зареєстрований також син позивачки ОСОБА_2 Згода на вселення позивачів, а в подальшому і чоловіка позивачки ОСОБА_11, її малолітньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_2, була надана позивачкою безумовно. АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання позивачки та членів її сімї, там знаходяться їх особисті речі, побутова техніка, одяг тощо. Вони несуть витрати по утриманню майна, здійснювали ремонт в кімнаті, в якій проживали, оплачували комунальні послуги. Однак згідно заочного рішення суду від 03.06.2015 р., яке в подальшому було скасовано, ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням спірної квартири.

В період після прийняття рішення про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування АДРЕСА_1 та до скасування даного рішення відповідачка ОСОБА_5 подарувала частку належної їй квартири (одну кімнату, в якій проживали її донька з сімєю) ОСОБА_7 Остання здійснила переобладнання та перебудову, внаслідок яких приєднала спірну кімнату до своєї квартири. На переконання позивачів, такі дії відповідачки є протизаконними, оскільки право на користування спірною квартирою на час відчуження її частки мала неповнолітня донька позивачки - ОСОБА_10 В звязку з відчуженням частки квартири вона перетворилась з двокімнатної на однокімнатну, що суттєво погіршує умови проживання позивачки та її дітей фактично відчужено кімнату, в якій вони проживали, зменшилась площа житла, яку вони мали можливість займати.

Посилаючись на вищевикладене, відповідно до уточненої редакції позову, остаточно просили суд: визнати недійсним договір дарування від 08.07.2015 р., посвідчений ПН ММНО ОСОБА_12, за яким ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла дарунок - 27/100 частин квартири АДРЕСА_2, 27/100 частин вищевказаної квартири складається з житлової кімнати приміщення № 7 житловою площею 14,9 кв.м., та балкону № 9 площею 0,5 кв.м. В цілому вищевказана квартира двокімнатна, загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м.; застосувати правові наслідки недійсності договору дарування від 08.07.2015 р., посвідченого ПН ММНО ОСОБА_12, який укладено між ОСОБА_13 та ОСОБА_7, зобовязавши ОСОБА_7: повернути у власність ОСОБА_5 житлову кімнату приміщення № 7 площею 14,6 кв.м. та балкон № 9 площею 0,5 кв.м. квартири АДРЕСА_3; закласти двірний отвір між належною їй квартирою № 12 в будинку 6 по вул. Логовенка в м. Миколаєві та житловою кімнатою приміщення № 7 площею 14,6 кв.м. квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_5; відновити балконну перегородку між балконом належної їй квартири АДРЕСА_4 та балконом № 9 площею 0,5 кв.м. квартири АДРЕСА_5, що належить ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивачів надав суду нову редакцію позову, згідно якої відповідачем зазначено Адміністрацію Інгульського району Миколаївської міської ради, доповнено склад третіх осіб та заявлено позовну вимогу: просить визнати незаконним та скасувати розпорядження № 129 р. Адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 08.10.2015 року « Про готовність до експлуатації квартири АДРЕСА_6 « та видане на його підставі державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на імя ОСОБА_5 Свідоцтво поро право власності на нерухоме майно серія та номер 46744371 від 02.11.2015 року на обєкт нерухомого майна : квартира однокімнатна, загально. Площею 41ё,5 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м. за адресою : АДРЕСА_7 та його державну реєстрацію.

Згідно ч.2 ст.126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про розєднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Оскільки позивачем поєднані в одному провадженні вимоги, які, при розгляді справи у повному обсязі, ускладнюють вирішення справи по суті, що унеможливлює розгляд справи протягом розумного строку, передбаченого ст..157 ЦПК України,

Керуючись ст.126 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Розєднати поєднані в одному провадженні вимоги у самостійні провадження.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_10, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування розпорядження, Свідоцтва про право власності не нерухоме майно та його державну реєстрацію.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: