Справа № 355/1877/15-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/2151/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 11.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в спадок , -

встановила:

у листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 28.05.2009 року помер його брат ОСОБА_7.

Після відкриття спадщини мати ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь позивача, який своєчасно звернувся з письмовою заявою про прийняття спадщини до Десятої Київської державної нотаріальної контори.

Крім позивача спадкоємцем є малолітня дочка померлого ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини садового (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області.

Просив визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області, що належала ОСОБА_7, який помер 28.05.2009 року.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну каргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Просив скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності, виданого 24.11.1990 року, апелянт, ОСОБА_4 та покійний ОСОБА_7 є спадкоємцем 1/3 частини майна кожний померлої 15 серпня 1981 року ОСОБА_8.

Спадщина складалася з житлового будинку №8 по вулиці Чубаря в с. Дернівка Баришівського району Київської області. Житловий будинок деревяний, обкладений цеглою, розмір житлової площі складав 40кв.м. вартість 1477грн.

Після смерті бабусі ОСОБА_8 апелянтом та покійним батьком було добудовано 2 жилі кімнати 1-4 площею 15,10кв.м. та 1-5 площею 18,60кв.м., які займав на час подання апеляційної скарги.

Внаслідок цього жила площа будинку збільшилася з 40кв.м. до 56,8кв.м.

Крім того, апелянт та покійний ОСОБА_7 приватизували присадибну земельну ділянку по вул. Чубаря8, в с.Дернівка Баришівського району Київської області площею 0,239га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як стверджує, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, за усною домовленістю із ОСОБА_4 їхня мати ОСОБА_5 подарувала йому суміжну земельні ділянку по вул. Чубаря, яка їй належала, а позивач зобовязувався відмовитися від частки спадкового будинку.

В свою чергу ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалене без урахування матеріального та процесуального права.

Просила скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року та ухвалити рішення, за яким визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частину садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області, що належала ОСОБА_7

Обґрунтувала доводи своєї апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції фактично не дослідив обставини справи, здійснив розгляд справи не обєктивно, упереджено та поверхнево.

Крім того, апелянт, вважає, що спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_7 у рівних частках є його донька ОСОБА_6, дружина ОСОБА_3 К,В. та брат ОСОБА_4, які успадковують майно померлого у рівних частках, а саме по 1/9 частці спадкового майна.

Спадкоємцями першої черги, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Також, у ОСОБА_4 є правові підстави для визнання ним позову про визнання за ним права власності на частину садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого під № 8 по вул. Чубаря в селі Дернівка Баришівського району Київської області. Але ця частка, відповідно до кількості спадкоємців за законом складає не 1/6 частину, а 1/9 частину зазначеного спадкового майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скаргипідлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що28.05.2009 року помер ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №10140 відділом реєстрації смертей у м. Києві. В день смерті ОСОБА_7 відрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина садового (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області.

1/3 частину садового (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області ОСОБА_7 отримав у спадок від ОСОБА_8, яка померла 15.08.1981 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 08.12.1990 року державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2780. Крім того, згідно заповіту спадкоємцями майна ОСОБА_8 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які успадкували по 1/3 частині кожний спадкового майна.

За життя ОСОБА_7 відповідно до вимог законодавства не зареєстрував право власності на належну йому 1/3 частину будинку.

24.11.1990 року державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за 2690, згідно якого спадкоємцем зазначено в заповіті майна ОСОБА_8 є ОСОБА_2, який успадкував 1/3 частину спадкового майна.

Таким чином спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 є малолітня дочка ОСОБА_6, мати ОСОБА_7, ОСОБА_5, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_4, а також дружина ОСОБА_7, ОСОБА_3, факт постійного проживання якої із ОСОБА_7 до часу відкриття спадщини 28 травня 2009 року встановлений рішенням Іваничівського районного суду Волинської області.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулись до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом.

На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

На підставі ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки спадкоємців, після смерті ОСОБА_7, є чотири особи, спадщина складається із 1/3 частини будинку, кожен із них має право на спадкування по 1/12 частини (1/3 : 4 = 1/12). Так як мати позивача відмовилася від спадкування на його користь, частина позивач таким чином становитиме 2/12.

Враховуючи коло спадкоємців, а також те, що спадкове майно становить 1/3 частина садового (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області, колегія судді приходить до висновку про те, що позивач має право на спадкування 2/12 частини садибного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вулиці Чубаря 8, в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області, як на спадщину у вигляді 1/3 частини даного будинку, що належала ОСОБА_7, померлого 28 травня 2009 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,309,314,315 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила :

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування право власності на 2/12 частини садибного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вулиці Чубаря 8, в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області, як на спадщину у вигляді 1/3 частини даного будинку, що належала ОСОБА_7, померлого 28 травня 2009 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді