Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/219/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Годованець І. А.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

03.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Голованя А.М., Дьомич Л.М.

за участю секретаря: Лазаренко-Шаповалової В.В.

заслухавши доповідача по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: відділ Держземагенства в Устинівському районі Кіровоградської області про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки та стягнення боргу по орендній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа: відділ Держземагенства в Устинівському районі Кіровоградської області про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки та стягнення боргу по орендній платі.

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг по орендній платі в сумі 7922 (сім тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 70 коп. та відшкодовано судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково, рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2014 року в частині визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки - скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення в справі яким позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 25 квітня 2006 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку загальною площею 4.46 га ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі 4369, 90 грн.

В іншій частині рішення залишено - без змін.

03 лютого 2016 року на адресу Апеляційного суду Кіровоградської області надійшла заява від представника позивача - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі. ОСОБА_2 обґрунтував свої вимоги тим, що при ухваленні рішення суд не вирішив питання щодо збільшення стягнення коштів орендної плати та судових витрат на правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині ухвали апеляційним судом зазначається про розподіл судових витрат, однак згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було подано доповнення до позовної заяви в якій міститься розрахунок щодо стягнення з відповідача орендної плати за користування земельною ділянкою в межах позовної давності в сумі 7922,70 грн. (а.с. 77-78). Таким чином суд розв'язав спір відповідно до меж заявленого позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Доводи заяви про стягнення витрат на правову допомогу є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не надано документів які б підтверджували витрати на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, за наслідками розгляду заяви представника позивача - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність постановити ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки заявлені вимоги не є підставною для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: