Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016 Справа №607/22272/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

*секретаря ОСОБА_1,

*за участю позивача та її представника ОСОБА_2;

*представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_7, яку в ході розгляду справи замінено правонаступником (спадкоємцем) ОСОБА_5, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання недійсним заповіту ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_3, посвідченого 29.11.2012р. секретарем виконкому Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_9

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 ніколи не бував у с. Москалівка Лановецького району Тернопільської області, ніхто із його знайомих, друзів там не проживають. ОСОБА_8 помер раптово 06.12.2012р., тобто через сім днів після складення заповіту, яким заповів відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Вважає заповіт від 29.11.2012р. недійсним, так як ОСОБА_8 такого заповіту не складав, і не підписував. Даний заповіт вчинений сторонньою особою, тобто є підроблений. Із посиланням на статті 203, 215, 1247, 1257 ЦК України просить суд визнати заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав наведених у позові з урахуванням додаткових письмових пояснень від 07.10.2015р. (підстави позову доповнено посиланням на те, що грошові кошти від ОСОБА_8 в рахунок сплати державного мита за посвідчення заповіту в листопаді-грудні 2012 року на рахунок Москалівської сільської ради не надходили) та наданих суду усних поясненнях. Вказали, що з проведених по справі трьох судово-почеркознавчих експертиз, перша (Тернопільське відділення КНДІСЕ) та третя (НДЕКЦ при УМВСУ в Чернівецькій області) є обєктивними. Друга ж експертиза (Львівський НДІСЕ) є не обєктивною, і її не слід брати до уваги при ухваленні рішення. Просили задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_3в судовому засіданні позов заперечила, надала суду усні та письмові пояснення, суть яких зводиться до наступного. Посилання позивача на те, що заповідач заповів своє майно чужим для нього людям (відповідачам) не може бути підставою для задоволення позову, так як заповідач може призначити своїм спадкоємцем будь-яку особу, незалежно від наявності у нього з цієї особою(ами) сімейних (родинних) відносин. Не відповідає дійсності і твердження позивача, що заповідач ніколи не бував у с. Москалівка, так як заповідач тривалий час проживав у цьому селі, про що свідчить відповідна довідка Москалівської сільської ради, хоча й дана обставина не має жодного правового значення для вирішення цього спору. Заповіт підписаний ОСОБА_8 особисто, його волевиявлення було вільним, заповіт посвідчений особою, яка мала право на його посвідчення. Усі заявлені позивачем підстави для задоволення позову є надуманими, не підтвердженими належними та допустимими доказами. На думку представника відповідача, обєктивною є друга судово-почеркознавча експертиза (Львівський НДІСЕ), на відміну від першої (Тернопільське відділення КНДІСЕ) та третьої (НДЕКЦ при УМВСУ в Чернівецькій області). Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач - Москалівська сільська рада Лановецького району Тернопільської області в судове засідання 16.02.2016р. явку уповноваженого представника не забезпечила. Голова сільської ради подала заяву про розгляд справи без участі їх представника. В попередніх судових засіданнях позов заперечила, подала суду усні та письмові пояснення, зміст яких полягає у наступному. Заповідач за життя часто бував у с. Москалівка, був знайомий із секретарем Москалівської сільської ради ОСОБА_9, яка, будучи допитаною в якості свідка, підтвердила факт складення заповіту, а також добровільне волевиявлення заповідача розпорядитись своїм майном після смерті на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які, за життя заповідача, багато в чому йому допомагали. Також заперечує несплату заповідачем державного мита в розмірі 0,85 грн. за посвідчення заповіту, так як це спростовується записом в журналі реєстрації нотаріальних дій. Держмито заповідачем було сплачено в сільській раді в день вчинення нотаріальної дії. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 в судові засідання, в тому числі 16.02.2016р., не зявлявся, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна конторав судове засідання явку уповноваженого представника також не забезпечила.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

29 листопада 2012 року секретарем виконкому Москалівської сільської ради ОСОБА_9 посвідчено заповіт громадянина ОСОБА_8, 05.11.1956р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, яким він, на випадок своєї смерті, заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все те, що ще буде належати йому на час його смерті, в однакових частинах ОСОБА_6, 1965р.н., та ОСОБА_3, 1963р.н.

Оригінал заповіту, який міститься в матеріалах справи (а.с.79), оглянутий в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи.

У заповіті вказано про те, що заповідачу розяснено зміст статей 1235, 1241, 1274, 1276, 1307 Цивільного кодексу України. Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справах виконавчого комітету Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, а другий видається заповідачу. На підставі статей 1248, 1253 ЦК України заповіт на прохання заповідача записано з його слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (компютера) посадовою особою виконавчого комітету Москалівської сільської ради. Заповідач текст заповіту прочитав вголос і, ознайомлений із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, яке повністю відповідає його внутрішній волі, власноручно підписав.

Заповіт посвідчено о 11 год. 40 хв. 29.11.2012р. Заповіт підписаний заповідачем у присутності секретаря виконкому Москалівської сільської ради ОСОБА_9, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, зареєстровано в реєстрі за №227, стягнуто державного мита 0,85 грн. Засвідчувальний напис підписано секретарем виконкому Москалівської сільської ради ОСОБА_9 та скріплено печаткою Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області.

Згідно журналу №2 реєстрації нотаріальних дій Москалівської сільської ради за 2012 рік, 29.11.2012р. за номером №227 зареєстровано нотаріальну дію складення і посвідчення заповіту від імені ОСОБА_8 (НОМЕР_2 виданий 28.03.2002р. Тернопільським МВ УМВСУ у Тернопільській області), стягнуто державне мито 0,85 грн., міститься підпис особи, яка звернулась за нотаріальною дією, про одержання нотаріально оформленого документа.

Факт звернення ОСОБА_8 до Москалівської сільської ради про посвідчення заповіту підтверджується також наявним в матеріалах справи витягом із журналу реєстрації заяв про посвідчення заповітів та спадкових договорів, у якому за №36 зареєстрований ОСОБА_8, ід.код НОМЕР_1, № посвідчувального запису - 227, число посвідченого заповіту 29.11.2012р.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.12.2012р. за №32741605, виданого Тернопільською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, до Спадкового реєстру внесено запис про реєстрацію заповіту; номер у Спадковому реєстрі 53906924; заповідач ОСОБА_8; дата та місце народження 05.11.1956, м. Тернопіль; номер в реєстрі нотаріальних дій 227; дата посвідчення 29.11.2012; місце посвідчення і місце зберігання Москалівська сільська рада Лановецького району Тернопільської області.

Згідно довідки ДП «Люкс-1» ПП «Люкс» від 07.05.2013р. за №1151 (а.с.8) ОСОБА_8 був зареєстрований з 17.06.1987р. за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки Москалівської сільської ради від 02.09.2013р. за №565, ОСОБА_8 дійсно час від часу проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, але зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав виданого 07.11.2012р. ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) (а.с.9), ОСОБА_8 на праві власності належала квартира за адресою АДРЕСА_2.

При розгляді Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області справи №607/14402/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 (рішенням від 06.11.2013р. відмовлено у задоволенні позову) встановлено наступні обставини. ОСОБА_8 помер 06 грудня 2012р., актовий запис №1683, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №146205 від 08.12.2012р. За життя ОСОБА_8 склав заповіт, який посвідчений 29.11.2012р. секретарем Москалівської сільської ради Лановецького району, за умовами якого ОСОБА_8 все належне майно заповів в рівних частках ОСОБА_6 та ОСОБА_3 10.06.2013р. державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? обовязкової частки квартири №135 в будинку по вул. Чубинського, 4 в м. Тернополі після померлого сина ОСОБА_8 за відсутності правовстановлювального документа. У постанові нотаріуса зазначено, що ОСОБА_7 прийняла спадщину вчасно, крім неї є ще інші спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_6, в користь яких складений заповіт, посвідчений Москалівською сільською радою Лановецького району. Крім того, судом зроблено висновок, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами того факту, що секретар виконкому Москалівської сільської ради ОСОБА_10 не мала права посвідчувати заповіт від імені ОСОБА_8, оскільки не подано доказів в підтвердження наявності на території села Москалівка нотаріуса, як це зазначено в статті 1251 ЦК України та статті 37 Закону України «Про нотаріат» та доказів відсутності повноважень секретаря виконкому Москалівської сільської ради на вчинення дій по посвідченню заповіту.

Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Листом від 10.09.2015р. за №1-08/1315 Управління державної казначейської служби України у Лановецькому районі Тернопільської області повідомило, що на рахунок Москалівської сільської ради за листопад-грудень 2012 року грошові кошти від ОСОБА_8 в рахунок сплати «державного мита» за посвідчення заповіту не надходили. За вказаний період надходили кошти згідно переказу від ТД УДППЗ «Укрпошта» ЦПЗ №4 в сумі 1,19 грн., однак в призначенні платежу дані про платників не зазначались.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10, яка посвідчувала спірний заповіт, повідомила, що заповіт ОСОБА_8 посвідчено нею в приміщенні Москалівської сільської ради у відповідності до вимог законодавства, волевиявлення заповідача було вільним, заповідач особисто підписав заповіт в день та час зазначений у заповіті. ОСОБА_8 вона добре знала, він часто бував у селі Москалівка. ОСОБА_8 ще до складення заповіту повідомляв, що має намір скласти заповіт на користь ОСОБА_6 і ОСОБА_3, тому що останні багато в чому йому допомагали.

По даній цивільній справі №607/22272/13-ц на виконання ухвал суду проведено три судово-почеркознавчі експертизи.

Першу судово-почеркознавчу експертизу доручено провести Тернопільському відділенню КНДІСЕ (судовий експерт ОСОБА_11Л.). На вирішення експертизи поставлено питання, чи виконано в заповіті від 29.11.2012р., складеного від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, підпис ОСОБА_8 чи іншою особою? Експертам надано електрофотокопії документа, що підлягає дослідженню (заповіт від 29.11.2012р.), та документ, що містить рукописний текст та підпис виконаний ОСОБА_8 (договір дарування квартири від 19.03.2012р.). Оригінали цих документів були оглянуті експертом у приміщенні Першої тернопільської держнотконтори. Як порівняльний матеріал надано вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_8 в договорі №4ЧБ135 від 05.09.2005р., заяві про призначення/перерахунок пенсії від 07.06.2005р., заяві від 18.06.2008р., памятці пенсіонеру від 15.06.2009р., памятці пенсіонеру за 2010 рік. Як вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_8 використано електрофотокопії договору дарування квартири від 19.03.2012р. та аркушів паспорту ОСОБА_8

Висновок експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ №714/14-22 від 24.07.2014р.: підпис в заповіті від 29.11.2012р., складеному від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_8

Повторну судово-почеркознавчу експертизу доручено провести Львівському НДІСЕ МЮ України (судові експерти ОСОБА_12, ОСОБА_13О.). На вирішення експертизи поставлено питання, чи виконано в заповіті від 29.11.2012р., складеного від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, підпис ОСОБА_8 чи іншою особою? Як порівняльний матеріал експертам надані вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_8 у вигляді: договір №4ЧБ135 від 05.09.2005р., електрофотографічна копія паспорту ОСОБА_8, договір дарування квартири від 19.03.2012р., документи з пенсійної справи №180092 ОСОБА_8 1956р.н., а саме: заява про призначення/перерахунок пенсії від 07.06.2005р.; заява від 18.06.2008р.; памятка пенсіонеру від 15.06.2009р.; памятка пенсіонеру від 2010 року. На клопотання експертів надано додаткові вільні зразки підписів і почерку ОСОБА_8 у вигляді: оригінал другого примірника заповіту від 29.11.2012р.; журнал реєстрації нотаріальних дій Москалівської сільської ради №2 з реєстровим №227; трудова книжка ОСОБА_8 від 29.07.1975р.; договір дарування квартири від 19.03.2012р.; посвідчення водія серії ВОВ №009182 від 15.08.2007р.

Висновок експертів Львівського НДІСЕ МЮ України №3642 від 06.11.2014р.: підписи від імені ОСОБА_8, розташовані в графах «Підпис» в двох примірниках заповіту від 29.11.2012р., «Підпис про одержання нотаріально оформленого документа» в журналі реєстрації нотаріальних дій Москалівської сільської ради №2 за 2012, виконані самим ОСОБА_8.

Другу повторну судово-почеркознавчу експертизу доручено провести НДЕКЦ при УМВСУ у Чернівецькій області (судові експерти ОСОБА_14, ОСОБА_15В.). На вирішення експертизи поставлено питання, чи виконано в заповіті від 29.11.2012р., складеного від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, підпис ОСОБА_8 чи іншою особою? На експертизу надано матеріали цивільної справи, в якій містився: перший і другий примірники заповіту від 29.11.2012р., вільні зразки підпису ОСОБА_8 в договорі №4ЧБ135 від 05.09.2005р., технічному зображенні паспорту ОСОБА_8, примірнику договору дарування квартири від 19.03.2012р., посвідченні водія серії ВОВ №009182 від 15.08.2007р., договорі дарування квартири від 19.03.2012р., виконаному на бланку МЮУ серії ВРЛ №265505, трудовій книжці ОСОБА_8 від 29.07.1975р., пенсійній справі №180092 ОСОБА_8, а саме в: заяві про призначення/перерахунок пенсії від 07.06.2005р.; заяві від 28.06.2008р.; памятці пенсіонеру від 15.06.2009р.; памятці пенсіонеру від 17.10.20__ р. На клопотання експертів надано журнал реєстрації нотаріальних дій Москалівської сільської ради №2 з реєстровим №227.

Висновок експертів НДЕКЦ при УМВСУ у Чернівецькій області №2979-К від 11.02.2015р.: Підписи від імені ОСОБА_8 в двох примірниках заповіту від 29.11.2012р., складеного від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, та в рядку №227 в наданому журналі реєстрації нотаріальних дій Москалівської сільської ради:

*виконані не тією особою, що виконала підписи від імені ОСОБА_8 в пенсійній справі №180092 гр. ОСОБА_8, а саме в наступних документах: заяві про призначення/перерахунок пенсії від 07.06.2005р.; заяві від 28.06.2008р.; памятці пенсіонеру від 15.06.2009р.; памятці пенсіонеру від 17.10.20__ р., а іншою особою;

*виконані не тією особою, що виконала підписи від імені ОСОБА_8 в наступних документах: договорі №4ЧБ135 від 05.09.2005р., технічному зображенні паспорту ОСОБА_8 та посвідченні водія серії ВОВ №009182 від 15.08.2007р., а іншою особою з наслідуванням підпису даної особи;

*ймовірно виконані не тією особою, що виконала підписи від імені ОСОБА_8 в договорі дарування квартири від 19.03.2012р. виконаного на бланку МЮУ серії ВРЛ №265505 та в примірнику договору дарування квартири від 19.03.2012р., а іншою особою. Відповісти в категоричній формі не виявляється можливим у звязку із частковими транскрипційними розбіжностями досліджуваних підписів та зразків підписів в договорі дарування квартири від 19.03.2012р. виконаного на бланку МЮУ серії ВРЛ №265505 та в примірнику договору дарування квартири від 19.03.2012р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 119 ЦПК України, позовна заява подається в письмовій формі. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

За змістом позовної заяви підставою позову позивачем зазначено те, що заповіт від 29.11.2012р. ОСОБА_8 не складав і не підписував, тобто всупереч положенням ч. 2 статті 1247, ч. 2 статті 1257 ЦК України волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Дана обставина стороною позивача не доведена, з огляду на наступні положення норм матеріального та процесуального права.

Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У статті 1233 ЦК України вказано, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до статей 1235, 1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України.

Згідно із статтею 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 статті 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами статті 1247 ЦК України, є загальними і вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження.

Спірний заповіт складений в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт особисто підписаний заповідачем та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування секретарем виконавчого комітету Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області.

Судом не береться до уваги висновок експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ №714/14-22 від 24.07.2014р. про те, що підпис в заповіті від 29.11.2012р., складеному від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_8, так як даний висновок ґрунтується на порівнянні досліджуваного підпису в спірному заповіті від 29.11.2012р. із підписами в договорі №4ЧБ135 від 05.09.2005р., заяві про призначення/перерахунок пенсії від 07.06.2005р., заяві від 18.06.2008р., памятці пенсіонеру від 15.06.2009р., памятці пенсіонеру за 2010 рік, договорі дарування квартири від 19.03.2012р. та паспорті ОСОБА_8

Однак, повторною судово-почеркознавчою експертизою (висновок експертів Львівського НДІСЕ МЮ України №3642 від 06.11.2014р.) мотивовано доведено, що частина вищевказаних вільних зразків підписів не належала заповідачу, так як дані підписи вчинялись його мамою ОСОБА_7, а саме у заяві про призначення/перерахунок пенсії від 07.06.2005р., заяві від 18.06.2008р., памятці пенсіонеру від 15.06.2009р., памятці пенсіонеру за 2010 рік. Тобто чотири із семи вільних зразків підписів не належали заповідачу. Відтак, експертиза Тернопільського відділення КНДІСЕ проведена на основі не достатньої кількості вільних зразків підписів. Враховуючи те, що досліджуваний підпис є не складним за своїм виконанням, і відповідно складним для експертного дослідження, дана обставина є істотним порушенням і відповідно оцінюється судом.

На відміну від первинної експертизи, повторна експертиза Львівського НДІСЕ МЮ України є мотивованою, проведеною на основі більшої кількості вільних зразків підписів (додані трудова книжка та посвідчення водія), а також порівняні підписи заповідача у двох примірниках заповіту і реєстрі нотаріальних дій. Вільні зразки підписів поділені на групи. А саме, в окрему групу виділені підписи у документах, які підписував не заповідач, а його мама ОСОБА_7, і такі підписи в дослідженні не використані. При порівнянні ж досліджуваних підписів із вільними зразками підписів, експерти Львівського НДІСЕ МЮ України прийшли до категоричного висновку про те, що підписи від імені ОСОБА_8, розташовані в графах «Підпис» в двох примірниках заповіту від 29.11.2012р., «Підпис про одержання нотаріально оформленого документа» в журналі реєстрації нотаріальних дій Москалівської сільської ради №2 за 2012, виконані самим ОСОБА_8.

Друга ж повторна судово-почеркознавча експертиза (висновок експертів НДЕКЦ при УМВСУ у Чернівецькій області №2979-К від 11.02.2015р.) не зважаючи на те, що також поділила вільні зразки підписів на групи (три групи, так як кожна з груп підписів відрізняється від іншої групи) не надала чіткої відповіді на поставлене судом питання щодо того підписував заповідач заповіт чи цей заповіт підписала інша особа.

Формулювання висновку про те, що заповіт підписаний не тією особою, що підписувала ту чи іншу групу вільних зразків підписів, а також з використанням слова «ймовірно» є не чітким та, по суті, припущенням, що в свою чергу не дає можливості взяти такий висновок експертизи як доказ, так як це суперечитиме ч. 4 статті 60 ЦПК України щодо недопустимості доказування на основі припущень.

Таким чином, з урахуванням викладеного, судом взято до уваги лише висновок повторної судово-почеркознавчої експертизи Львівського НДІСЕ МЮ України №3642 від 06.11.2014р., згідно якого спірний заповіт підписаний саме заповідачем ОСОБА_8

Судом не встановлено суперечності спірного заповіту положенням викладеним у частинах першій - третій, п'ятій та шостій статті 203 ЦК України, що в силу ч. 1 статті 215 ЦК України могло б мати наслідком визнання заповіту недійсним.

Зміст заповіту не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Заповідач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення заповідача було вільним і відповіло його внутрішній волі. Заповіт був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт не суперечив правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А відтак, у задоволенні позовної вимоги про визнання заповіту недійсним, з підстав наведених у позовній заяві, слід відмовити, у звязку із недоведеністю позивачем тих обставин, на які вона посилалась.

Судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_16, яка повідомила про те, що заповідач ОСОБА_8 важко хворів та зловживав спиртними напоями перед смертю, так як позов заявлено не з тієї підстави, що заповідач не розумів значення своїх дій складаючи заповіт.

Окрім того, відхиляються посилання позивача про те, що грошові кошти від ОСОБА_8 в рахунок сплати державного мита за посвідчення заповіту в листопаді-грудні 2012 року на рахунок Москалівської сільської ради не надходили. Дана обставина немає правового значення для вирішення даного цивільного позову, так як не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Задоволення позову, яке буде мати наслідком позбавлення права відповідачів на спадкування за заповітом нерухомого майна, яке належало заповідачу (незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ч. 5 статті 1268 ЦК України), без доведення позивачем усіх передбачених для цього законом обставин, було б порушенням статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60-64, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук