Провадження № 2/537/101/2016
Справа № 537/4732/15-ц
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участі відповідача ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2, при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, поділ спільного майна, придбаного за час спільного проживання, -
Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просила суд постановити рішення яким встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з червня 2001 року по вересень 2015 року; визнати 1/2 частку квартири № 146 в будинку № 72 розташованої по вулиці набережна лейтенанта Дніпрова в місці Кременчуці Полтавської області та автомобіль НОМЕР_1 обєктом права спільної сумісної власності позивачки та відповідача; визнати ? частини зазначеної вище квартири власністю позивача і в порядку розподілу майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частини квартири № 146 в будинку № 72 розташованої по вулиці набережна лейтенанта Дніпрова в місці Кременчуці Полтавської області вартістю 106 033 грн.; виділити відповідачу у власність автомобіль НОМЕР_2 вартістю 115400 грн., стягнувши на користь позивача з відповідача 9367 грн. компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.04.2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, поділ спільного майна, придбаного за час спільного проживання повернуто до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області для ухвалення додаткового рішення.
Відповідач ОСОБА_1, представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні відповідно до принципу пропорційного розподілу судових витрат, передбаченого ч. 1 ст. 88 ЦПК України, просили з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 стягнути судовий збір в розмірі: 243 грн. 60 коп. за встановлення факту проживання однією сімєю; 487 грн. 20 коп. за задоволення немайнової вимоги; 1060 грн. 33 коп. 1% вартості ? частки квартири, 577 грн. 1% вартості ? частки автомобіля, що в сумі становить 2368 грн. 13 коп.
Позивач ОСОБА_3, представник позивача адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, однак завчасно надали суду заяву, якою просили повернути надлишково сплачену суму судового збору.
Як вбачається з ч. 3 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.
Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», з 01 вересня 2015 року встановлено нові ставки судового збору, згідно яких за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору станом на час звернення позивача до суду складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487 грн. 20 коп.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 6 090 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 07.11.2015 року № 32.
Згідно з Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, даний позов містить вимоги, як немайнового, так і майнового характеру, за які справляються ставки судового збору, чинні на момент звернення до суду з позовом, в наступних розмірах: визнання факту спільного проживання однією сімєю (вимога немайнового характеру) 487 грн. 20 коп.; визнання квартири № 146 в будинку № 72 розташованої по вулиці Набережна Лейтенанта Дніпрова в місці Кременчуці Полтавської області та автомобіля НОМЕР_4, обєктом спільної сумісної власності подружжя (вимога немайнового характеру) 487 грн. 20 коп.; визнання ? частки вищевказаної квартири власністю позивача (1% від вартості ? частки спірної квартири, яка складає 106 033 грн.) 1060 грн. 33 коп.; визнання права власності на ? частки квартири за позивачем в порядку розподілу майна подружжя (1% від вартості ? частки спірної квартири, яка складає 106 033 грн.) 1060 грн. 33 коп.; стягнення на користь позивача компенсації у розмірі 9 367 грн. (0,4 розміру мінімальної заробітної плати) 487 грн. 20 коп. Отже, судовий збір, який підлягає сплаті становить 3 582 грн. 26 коп.
Надані відповідачем в письмовому поясненні розрахунки, згідно яких останній вважає, що за вимогу про визнання факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сімєю ставка судового збору складає 243 грн. 60 коп., як за заяву у справах окремого провадження, суд сприймає критично та не приймає до уваги при розподілі судових витрат, оскільки встановлення даного факту повязане з наступним вирішенням спору про право, у звязку з чим позов розглядався в порядку позовного провадження.
Відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги клопотання позивача, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору, внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 2507 грн. 74 коп.
На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, приймаючи до уваги, що при ухваленні рішення питання щодо стягнення судових витрат, в порядку ст. 88 ЦПК України, не вирішено, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають витрати щодо сплати судового збору в наступному розмірі: визнання факту спільного проживання однією сімєю 487 грн. 20 коп.; визнання квартири № 146 в будинку № 72 розташованої по вулиці Набережна Лейтенанта Дніпрова в місці Кременчуці Полтавської області та автомобіля НОМЕР_4, обєктом спільної сумісної власності подружжя 487 грн. 20 коп.; визнання ? частки вищевказаної квартири власністю позивача (1% від вартості ? частки спірної квартири, яка складає 106 033 грн.) 1060 грн. 33 коп.; визнання права власності на ? частку автомобіля НОМЕР_4 (1% від вартості ? частки спірного автомобіля, яка складає 57 700 грн.) 577 грн. Отже, сума сплаченого при подачі позову судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2 611 грн. 73 коп.
Керуючись ст. ст. 88, 212, 214, 215, 218, 220 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2 611 грн.73 коп., який було сплачено позивачем при зверненні до суду з позовом.
Повернути ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору, внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом в розмірі 2 507 грн. 74 коп., який було сплачено 07.11.2015 року згідно квитанції №32.
Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області виконати рішення суду в частині повернення витрат зі сплати судового збору, внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.О. Зоріна