РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14846/15-ц

пр. № 2/759/732/16

14 січня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Євфіменко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання від 10 травня 2006 року, укладений між ним та ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно з умовами даного договору він передав у власність відповідачці належну йому квартиру АДРЕСА_1, а відповідачка зобов?язувалась довічно повністю утримувати його шляхом забезпечення харчуванням, одягом, ліками, сплачувати комунальні платежі, прибирати в квартирі зі зберіганням квартири в його безкоштовному довічному користуванні. Протягом останніх років відповідачка зазначені умови договору довічного утримання не виконує, не навідує його, не цікавиться його потребами, не прибирає в квартирі.

Відповідачка проти позову заперечує, посилаючись на те, що належним чином виконує свої обов'язки за договором довічного утримання, надає позивачу кошти на оплату квартирної плати та плати за комунальні послуги, оскільки рахунки приходять на його ім'я, забезпечує продуктами харчування, проводить ремонтні роботи в його квартирі. Також відповідачка пояснила, що з позивачем знайома ще з 1973р., оскільки він являється двоюрідним дядьком її чоловіка. У них склалися добрі стосунки, вони дружили сім'ями. За життя дружини позивача вони вказану квартиру заповідали її чоловіку. Після смерті дружини позивача її чоловік за проханням ОСОБА_1 спадщину не оформив, а в 2006р. ОСОБА_1 запропонував оформити договір довічного утримання, на що вона погодилась. Вона домовилась про проведення позивачу операції, після якої він деякий час проживав у неї, вона запрошувала додому медсестру, щоб робити перев'язки. Потім робили операцію на очах. Регулярно відвідувала позивача, прибирала в квартирі, поміняла штори, поміняла вікна, батареї, купила холодильник, вони жили як рідні люди. В цьому році мали намір зробити ремонт, замінити двері в квартирі, проте позивач відмовився від його проведення. Будь-яких конфліктів у неї з позивачем не було, він жодного разу ніяких претензій з приводу виконання нею договору довічного утримання не висловлював. Вважає, що позивач знаходиться під впливом інших осіб, які забороняють в даний час спілкуватись з нею.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 10 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий номер 8-2323 /ас 6-7/.

Згідно з умовами п. 1 даного договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог п. 5 договору, ОСОБА_2 зобов'язувався повністю довічно утримувати ОСОБА_1, а саме: сплачувати комунальні послуги та платежі за вказану квартиру; сплачувати за користування електроенергією та телефонним зв'язком; прибирати в квартирі; забезпечувати медичною допомогою, ліками, продуктами харчування та доглядом зі зберіганням в безкоштовному довічному користуванні ОСОБА_1 вказану квартиру.

Тобто, згідно з умовами спірного договору у набувача, яким є відповідачка, виник обов'язок утримувати відчужувача, взамін отриманого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Як на підставу позову позивач посилається на те, що протягом декількох років відповідачка перестала виконувати обов'язки за договором довічного утримання, не забезпечує його харчуванням, одягом, ліками, не сплачує комунальні послуги, не прибирає в квартирі.

У разі виникнення спору між сторонами, згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав рахунки на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, з яких вбачається, що заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам немає, чеки на придбання продуктів харчування, а також послався на показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що одного разу була запрошена до квартири позивача щоб посвідчити, що там не прибрано. Також пояснила, що сторін вони знає, однак останні 11 років з ними не спілкувалася і їй невідомо, чи приходила відповідачка до позивача, чи приносила йому продукти харчування. Бачила, як міняли в квартирі вікна.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є родичкою позивача, дуже давно підтримує з ним стосунки. Він до неї часто заходить, оскільки працює поруч. Він розповідав, що його опікун до нього не приходить, що вони посварились, оскільки у нього зникли речі і він бажає розірвати договір. Також свідок пояснила, що в квартирі позивача була ще за життя його дружини, після цього в основному він заходить до неї. В даний час за позивачем доглядає її племінниця.

Суд не приймає до уваги в якості доказів невиконання відповідачкою умов договору довічного утримання показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, оскільки вказані свідки були в квартирі одного разу і лише для того, щоб посвідчити факт забруднення квартири. При цьому, згідно наданих суду фотографій з підписами даних свідків факт обстеження квартири відбувався 22.10.2015р., в той час, коли позивач звернувся до суду з позовом 14.09.2015р. і з вересня припинив спілкування з відповідачкою.

З наданих фотографій також вбачається, що в квартирі встановлені нові вікна, замінені батареї, тобто фактично розпочато ремонт квартири /ас 40-48/.

Між тим, допитаний в судовому засіданні позивач не заперечував, що відповідачка з чоловіком до серпня 2015р. приходили до нього, привозили продукти харчування, після проведених операцій відповідачка доглядала за ним, її чоловік супроводжував його до банку за його проханням, в квартирі замінили вікна, батареї, пропонували продовжити ремонтні роботи, замінити двері, але він від цього відмовився, оскільки вважав, що вони бажають зробити ремонт в одній кімнаті та закрити її. Згідно його пояснень він бажає лише розірвання договору довічного утримання.

Свідок ОСОБА_6 - чоловік відповідачки пояснив, що знає відповідача з дитинства, відноситься до нього як до батька. Ще за життя дружини позивача вони оформили на нього заповіт на дану квартиру. Проте після смерті дружини належну їй частину квартири він на себе не оформив, оскільки позивач запропонував оформити договір довічного утримання. Умови договору виконувались належним чином, будь-яких претензій позивач ніколи не висловлював, з чого стався конфлікт йому не відомо. Ще в серпні вони відвідували позивача, він його супроводжував до банку для отримання коштів по депозиту, а уже в вересні позивач перестав з ними спілкуватися і звернувся до суду з даним позовом.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що була свідком проведення позивачу операції, про яку домовилась відповідачка. Після операції відповідачка забезпечила позивача необхідним доглядом. Також вона бачила, як відповідачка готувала позивачу їжу, їх сім'я закуповувала двері для заміни в квартирі позивача.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає сторін давно. Після смерті дружини ОСОБА_1 сім'я ОСОБА_6 стала ним опікуватися, завозили йому продукти харчування, ОСОБА_1 був присутній на всіх святах. Коли йому зробили операцію, він деякий час проживав у ОСОБА_2 і вона забезпечувала його необхідним доглядом.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає ОСОБА_1 з 2000р. Вони постійно спілкуються, він приїжджає до них в гості, її свекруха ОСОБА_2 надає йому допомогу, передає продукти харчування, купує одежу, доглядала після двох операцій. Після операції по видаленню грижі позивач деякий час проживав у них в квартирі. Останній час позивач став ухилятися від спілкування з ними без пояснення причин.

Оцінюючи в сукупності надані позивачем докази на обґрунтування невиконання відповідачкою протягом останніх років обов'язків за договором, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів позовних вимог, оскільки не надав достатньо доказів, які б в сукупності підтверджували невиконання чи неналежне виконання відповідачкою умов договору довічного утримання. Лише показання двох свідків зі сторони позивача не підтверджують позовні вимоги та спростовуються наданими відповідачкою доказами.

Оскільки приписи укладеного між сторонами договору довічного утримання (догляду) не містять чітко визначеного порядку (способу) надання набувачем догляду та забезпечення медичною допомогою, ліками, продуктами харчування, тому при визначенні ступеню його виконання чи невиконання слід виходити із задоволення життєво необхідних потреб особи, що потребує догляду.

В судовому засіданні встановлено, що позивач хоча і є особою похилого віку, але працює, самостійно себе обслуговує, вільно пересувається як по квартирі, так і по вулиці, що підтвердили свідки ОСОБА_4, яка пояснила, що позивач часто до неї заходить, коли йде на роботу, та свідок ОСОБА_5, яка пояснила, що позивач ніколи не користується ліфтом.

Посилання позивача на те, що він тяжко хворіє та витрачає всі кошти на придбання ліків не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів на підтвердження стану здоров'я та необхідності в придбанні ліків позивач не надав, а факт надання допомоги відповідачкою після проведених операцій визнав.

Твердження позивача про те, що відповідачка не сплачує квартплату та комунальні послуги суд вважає безпідставним, оскільки з наданих рахунків вбачається, що заборгованості по сплаті послуг немає.

Правовою підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини ( п.1. ч. 1 ст. 755 ЦК України).

Таким чином, небажання позивача продовжувати договірні відносини з відповідачкою без правових підстав, визначених законом, не є підставою для розірвання договору.

За таких обставин суд вважає, що позивач не довів факту невиконання чи неналежного виконання відповідачкою своїх обов'язків за договором довічного утримання, а тому законних підстав для розірвання вказаного договору за ст. 755 ЦК України у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 744, 751, 755 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя