АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:649/415/16-ц Головуючий в суді І інстанції: Мамаєв В.А.
Номер провадження:22-ц/791/2297/16 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Вейтас І.В.

Цуканової І.В.

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою в якій просив визнати такими, що не відповідають дійсності і спростувати відомості, поширені про ОСОБА_4, а саме відомості поширені у заяві ОСОБА_3, яка подана ІНФОРМАЦІЯ_1 начальнику ГУМВС України в Херсонській області, про те, що ОСОБА_4 «займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9» та «кришує цих браконьєрів», стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 20 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що для звернення відповідача до ГУМВС України в Херсонській області з такою заявою не було жодних підстав, і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, оскільки за результатами службової перевірки було встановлено, що факти викладені в заяві не підтвердилися , а перешкодити позивачу у просуванні по службі через негативне ставлення до останнього.

З 2005 року по теперішній час позивач перебуває на службі в органах внутрішніх справ, отже вчинок відповідача - поширення про позивача неправдивих відомостей,- є таким що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

При визначенні розміру завданої йому моральної шкоди в сумі 20 000 грн. виходив з міркувань розумності та справедливості.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Судом визнано такими, що не відповідають дійсності і спростовано відомості, поширені про ОСОБА_4, а саме відомості поширені у заяві ОСОБА_3 поданій, ІНФОРМАЦІЯ_1 начальнику головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про те що ОСОБА_4 займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та кришує цих браконьєрів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, зазначаючи, що висновки суду у спірних правовідносинах не відповідають обставинам справи, суперечать положенням законодавства, що регулюють правовідносини зі спростування недостовірної інформації.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів , що відповідач поширив недостовірну інформацію, яка викладена у листі датованому 02.03.2016 р., який надійшов до управління захисту економіки в Херсонській області 09.03.2016 р.(згідно висновку службової перевірки), а також, що поширена інформація стосується позивача. Відповідач не спростував, що поширена інформація про те, що позивач займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та кришує цих браконьєрів є достовірною, а навпаки позивач надав докази на підтвердження того, що розповсюджена інформація (відомості) є недостовірними. Також суд дійшов до висновку, що відповідач, розповсюдивши стосовно позивача недостовірну інформацію, принизив честь, гідність і ділову репутацію позивача, а тому відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України, ст.ст.23,1167 ЦК України з відповідача повинна бути стягнута моральна шкода

Судом встановлено, що 02 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до начальника УМВС України в Херсонській області із заявою, в якій повідомив керівництво, що ОСОБА_4 який є працівником поліції займається незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та «кришує браконьєрів» (а.с.6)

На підставі зазначеної заяви було проведено службову перевірку, в результаті перевірки було встановлено, що відомості викладені у зверненні ОСОБА_3 щодо можливої причетності старшого оперуповноваженого в ОВС УЗЕ в Херсонській області майора поліції ОСОБА_4 до незаконного вилову водних живих ресурсів не знайшли свого підтвердження (а.с.8)

У відповідних положеннях Конституції України передбачено: кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (стаття 32). Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 34). А також , усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40).

Як роз'яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до норм статті 277 ЦК України, якою врегульовано спростування недостовірної інформації, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена".

Право на відшкодування шкоди, внаслідок порушення особистого немайнового права фізичної особи передбачено ст. 280 ЦК України.

У відповідних положеннях Рішення Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року у справі про поширення відомостей передбачено: Конституційний Суд України вважає, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються ... не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу...

Водночас, наявність у зверненнях до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність...

Зокрема, статті 173-1, 212-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають адміністративну відповідальність за поширювання неправдивих чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку, та за повідомлення завідомо неправдивих відомостей органам реєстрації актів громадянського стану.

Кримінальний кодекс України встановлює кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками (стаття 259), завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину (стаття 383) тощо.

Підставою цивільно-правової відповідальності заявника, передбаченої статтею 7 Цивільного кодексу, може бути поширення недостовірної інформації стосовно особистого (сімейного) життя посадової чи службової особи правоохоронного органу як людини і громадянина.

Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вирішив:

Положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу ... "поширив такі відомості" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Отже, заява відповідача до начальника УМВС України в Херсонській області про прийняття до уваги та вжиття заходів до працівника поліції ОСОБА_6 з приводу зайняття ним незаконним виловом риби з браконьєрами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.6) має на меті її перевірку уповноваженими на це законом іншими посадовими особами та є реалізацією ним конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Доказів, які б доводили, що зазначена заява до правоохоронного органу мотивована цілеспрямованими діями на приниження честі, гідно та ділової репутації позивача, матеріали справи не містять.

Виходячи з викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач звернувся до правоохоронного органу з листом в якому не просив перевірити порушення позивачем, як посадовою особою, при виконанні ним функціональних обов'язків прав відповідача, а вказав у заяві недостовірну інформацію щодо особистого життя позивача як людини і громадянина не пов'язану з виконанням ним своїх функціональних обов'язків є помилковим.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального права та обставинах справи, а тому рішення суду, як таке, що укладено з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи, що за подачу апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачено судовий збір в розмірі 110% від суми судового збору який був сплачений ОСОБА_4 за подачу позовної заяви, то з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2122 грн. 12 коп.

На підставі викладеного, ст.40 Конституції України, ст.227 ЦК України, ст.ст.88, 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: І.В. Вейтас

І.В. Цуканова