АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/385/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

секретарі Шевчук Ю.Г.,

ОСОБА_1,

з участю представниці позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Хмельницького професійного ліцею до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Хмельницького професійного ліцею на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 грудня 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року Хмельницький професійний ліцей (далі ліцей) звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Ліцей зазначив, що відповідачка проживала у кімнаті № 165 належного йому гуртожитку по вул. Озерній, 8, в м. Хмельницькому. При виселенні з кімнати 20 квітня 2015 року ОСОБА_3 викрала з неї пластикове вікно вартістю 2938 грн. 79 коп., чим погіршила стан жилого приміщення та завдала шкоди позивачеві. На даний час ОСОБА_3 відмовляється добровільно відшкодувати вартість викраденого вікна чи встановити аналогічне.

За таких обставин ліцей просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 2938 грн. 79 коп. майнової шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 грудня 2015 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що позовні вимоги ліцею не доведені належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ліцей просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачка ОСОБА_3 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Повідомлені представником ліцею ОСОБА_2 причини неявки в останнє судове засідання (перебування у відпустці) не є поважними, тому в силу ст.ст.169, 304, 305 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не дотримався положень ст.ст. 10, 11, 27 ЦПК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ліцею в суді першої інстанції представляла юрисконсульт ОСОБА_2 Її повноваження були посвідчені довіреністю від 14 жовтня 2014 року (а.с. 25).

Розгляд справи неодноразово відкладався, при цьому двічі ліцей уточнював свої позовні вимоги. У передостанньому судовому засідання, яке відбулося 3 грудня 2015 року, суд відклав розгляд справи на 8 грудня 2015 року до 14 години.

8 грудня 2015 року до початку судового засідання ліцей подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині розміру збитків (а.с. 62). Оскільки канцелярія суду несвоєчасно передала цю заяву головуючому судді, то розгляд справи розпочався о 15 годині 50 хвилин.

Представниця ліцею ОСОБА_2 своєчасно прибула у судове засідання, разом із тим, у звязку тривалою затримкою початку судового розгляду вона о 15 годині 30 хвилин подала до суду заяву про перенесення судового розгляду на іншу дату, після чого ОСОБА_2 залишила приміщення суду.

Не зваживши на те, що затримка судового розгляду сталася з його вини, не дотримавшись принципів змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, суд розглянув справу за збільшеними позовними вимогами без участі представника ліцею та ухвалив рішення по суті цих вимог.

Такі дії суду є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

У звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлено, що будівля по вул. Озерній, 8, в м. Хмельницькому, є учнівським гуртожитком, який знаходиться в господарському віданні та на балансі ліцею.

ОСОБА_3 працює у ліцеї викладачем.

На підставі договору про найм приміщення на тимчасове проживання в гуртожитку від 1 вересня 2009 року ОСОБА_3 разом з малолітньою дитиною вселилася у кімнату № 165 гуртожитку.

За умовами цього договору ОСОБА_3 зобовязалася виконувати ремонтні роботи всередині кімнати та в місцях загального користування за рахунок власних коштів, нести повну матеріальну відповідальність за пошкодження чи знищення майна, яким вона користується у житлових приміщеннях та майна у приміщеннях загального користування (п.п. 4.2, 4.5).

На час вселення ОСОБА_3 у кімнату № 165 гуртожитку в ній було встановлено вікно з дерева. У червні 2011 року ОСОБА_3 за особисті кошти встановила у кімнаті вікно з пластика. На ці роботи відповідачка витратила 1380 грн. 15 коп.

На підставі наказу ліцею від 6 травня 2014 року № 44-агч і рішення профспілкового комітету ліцею від 10 березня 2015 року № 7 ОСОБА_3 надано реконструйовану квартиру № 6 у цьому ж гуртожитку на склад сімї з двох осіб, у тому числі вона та неповнолітній син ОСОБА_5

При переселенні з кімнати № 165 ОСОБА_3 демонтувала встановлене нею вікно з пластика та замінила його на деревяну конструкцію, що була встановлена в кімнаті раніше. ОСОБА_3 виконала ці будівельні роботи власним коштом.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Частиною 1 статті 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Наймач зобовязаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків (ч.ч. 1, 2 ст. 779 ЦК України).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В силу ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний звязок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому позивач має довести неправомірність дій завдавача шкоди, настання шкоди та її розмір, причинний звязок між ними. В свою чергу, на відповідача покладається обовязок з доведення відсутності своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, користуючись кімнатою в гуртожитку, поліпшила її без згоди наймодавця, зокрема, вона замінила в приміщенні вікно. В подальшому без відома ліцею ОСОБА_3 демонтувала це вікно і встановила на його місці попередню віконну конструкцію.

Ці дії відповідачки не є правомірними. Разом із тим, ОСОБА_3 відновила попередній стан кімнати та здійснила необхідні будівельні роботи за власний рахунок.

Надані ліцеєм докази, а саме: показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, акт комісії, письмові пояснення, доповідна записка (а.с. 69, 14), - достовірно не вказують на майнові втрати позивача та завдання йому збитків.

Також ліцей не довів розміру шкоди. Технічні характеристики вікна, тип матеріалу і фурнітура конструкції, що належала ОСОБА_3 (а.с. 17, 18), не відповідають відомостям, викладеним в оцінці вартості від 6 травня 2015 року (а.с. 11, 12) та рахунку-фактурі № 5032 від 7 грудня 2015 року (а.с. 63), а тому ці документи не відображають дійсну вартість спірного майна та є неналежними доказами.

До того ж, демонтована ОСОБА_3 віконна конструкція не обліковується в ліцеї за даними бухгалтерського обліку.

У справі відсутні докази щодо заподіяння ліцею діями ОСОБА_3 майнової шкоди, отже не доведено склад цивільного правопорушення, що виключає відповідальність останньої.

Після розяснення апеляційним судом сторонам права на вчинення процесуальної дії (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) ліцей заявив клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи щодо визначення дійсної вартості спірної віконної конструкції.

Апеляційний суд ухвалою від 17 березня 2016 року призначив у справі таку експертизу, разом із тим, у подальшому ліцей не оплатив її.

Отже, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ліцею є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Хмельницького професійного ліцею задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Хмельницького професійного ліцею до ОСОБА_3 про відшкодування 2938 грн. 79 коп. майнової шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 34