У Х В А Л А

22 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2005 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Міністерства оборони України, будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління м. Києва МО України про визнання права користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом військового прокурора Північного регіону України в інтересах держави уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України в особі будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління м. Києва МО України до ОСОБА_2 про примусове виселення з незаконно утримуваного житла,

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2004 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 і задоволення зустрічного позову.

Ухвалою Верховного Суду України від 25 червня 2005 року відмовлено в задоволенні касаційних скарг ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року та відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

24 грудня 2015 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_1 із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2005 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 31 грудня 2015 року заява про перегляд судових рішень залишена без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 357, 358 ЦПК України і заявниці надано строк до 25 січня 2016 року для усунення недоліків.

Заявницею у встановлений строк вимоги зазначеної ухвали виконано, але не в повному обсязі, зокрема нею подано належним чином завірені копії рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2005 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року, а також подано заяву про перегляд зазначених судових рішень, в якій вона просить Верховний Суд України переглянути судові рішення з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Проте на підтвердження підстави для подання заяви про перегляд, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, заявницею не зазначено в чому полягає неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права та не надано копій різних за змістом судових рішень суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 27 січня 2016 року заявниці надано строк до 12 лютого 2016 року для усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень.

На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 надіслала заяву про перегляд судових рішень, в якій зазначила норми процесуального права, які неоднаково застосовано судом касаційної інстанції, а саме ст.ст. 324, 328, 338 ЦПК України, а також додала копії різних за змістом судових рішень суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах.

Подана заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2015 року про відмову у відкритті касаційного провадження.

Проте така ухвала не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, оскільки вона не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а також не прийнята з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить Верховний Суд України також скасувати ухвалу Верховного Суду України від 25 червня 2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (ч. 4 ст. 356 ЦПК України).

ОСОБА_1 подано заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2005 року з пропущенням річного строку.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

За таких обставин заява про перегляд ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2005 року підлягає залишенню без розгляду, оскільки пропущено річний строк, який поновленню не підлягає.

Керуючись ст. 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2005 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року повернути заявнику.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2005 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.І. Гуменюк