Справа № 337/3023/16-ц
Провадження № 2/337/1494/2016р.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Гончар В.О.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні
Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 15.01.2016 року він та його дружина ОСОБА_4 придбали у ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п.8 договору купівлі-продажу, продавець зобов'язався в строк до 16.01.2016р. знятися з реєстрації та зняти з реєстрації всіх осіб зареєстрованих у відчужуваній квартирі. Станом на 03.08.2016 року вищенаведені зобов'язання продавець не виконав. У квартирі залишились зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З часу продажу квартири, та на теперішній час, відповідачі не проживають за вказаною адресою. Просить суд, відповідно до уточнених позовних вимог, усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, ухвалити заочне рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, заперечень на позов не надали.
Третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, самостійних вимог не заявляє.
Третя особа: ОСОБА_4 до суду не з'явилась, самостійних вимог не заявляє.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4, відповідно до договору купівлі-продажу від 15.01.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. за № 11, є власниками квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради №3056-04-09/3 від 04.10.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані, крім інших, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Судом встановлено, що відповідачі правом власності в спірному приміщенні не володіють, тому доводи позивача суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи відповідно до вимог ст.ст. 379, 382 ЦК України може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права власності на це майно. З втратою права власності втрачається і право користування належним майном.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 3, 10, 11, 57, 60, 197, 224-233 ЦПК України, ст. 150, 155 ЖК України, ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2(іпн НОМЕР_1), ОСОБА_3(НОМЕР_2) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2(іпн НОМЕР_1), ОСОБА_3(НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1(іпн НОМЕР_3) сплачені судові витрати у розмірі по 275(двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: