Справа № 209/5369/15-ц
Провадження № 2/209/352/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участю секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в уточненій редакції якої просить стягнути солідарно з відповідачів по справі на його користь: 240000 грн. - матеріальної шкоди спричиненої внаслідок псування та нанесення механічних пошкоджень тимчасовим спорудам; 150909 грн. - вартість майна, що знаходилось у тимчасових спорудах; 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 3000 грн. витрат на правову допомогу; сплачений судовий збір. Просить зобов'язати відповідачів повернути йому тимчасові споруди у кількості 6 штук, вилучені посадовими особами відповідачів, та звільнити його від сплати усіх сум на відшкодування за відокремлення тимчасових споруд, зберігання, відключення від інженерних мереж, відновлення благоустрою на місці розміщення тимчасових споруд та інших витрат за зберігання тимчасових споруд.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує позбавленням його права власності щодо належних йому тимчасових споруд в кількості 6 штук разом з продуктами харчування, які в них зберігались, внаслідок незаконного демонтажу тимчасових споруд Комісією з питань звільнення території міста Дніпродзержинська від самовільно встановлених тимчасових споруд - 27.07.2015р. в місті Дніпродзержинську за адресою вул. Кіма, в районі будинку 2/3 (магазин «Малинка»), 18.08.2015р. за адресами проспект Перемоги, район кінотеатру «Мир» (дві тимчасові споруди); проспект Перемоги (район модуля «Приватбанку»); бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка); проспект Металургів, район будинку № 8.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що Дніпродзержинська міська рада незаконно позбавила позивача його права власності, про що свідчить практика Європейського суду, рішення Конституційного суду України. Позивач не вів господарську діяльність, не є приватним підприємцем. На протязі 12 місяців з вини відповідачів позивач позбавлений свого права володіти своїм майном, через, що йому завдані моральні страждання. На теперішній час відкрита кримінальна справа, але ще не розглянута. Договорів про використання об'єктів благоустрою міста між сторонами не укладалось, оскільки позивач не здійснював господарську діяльність. Паспорт прив'язки відсутній, земельні договори не укладались, земельний податок не сплачувався, дозвільних документів на встановлення кіосків не було, оскільки господарська діяльність позивачем не велась. Кіоски використовувались для перевезення. Перший день перевезення був 27.07.2015 року, а потім 18.08.2015 року. Про демонтаж кіосків позивачу стало відомо від незнайомих осіб, можливо зателефонували. Кіоски були призначені для зберігання продовольчих товарів, торгівля не здійснювалась. Позивач був присутнім при демонтажі кіосків, фотографував демонтаж.

Представник відповідача - Дніпродзержинської міської ради в судове засідання не з'явився, письмово просив суд відкласти розгляд справи, в матеріалах справи маються письмові заперечення відповідача, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що позивач звертався до органів МВС, порушень закону не встановлено. Демонтаж кіосків відбувався на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.02.2015 року. У позивача не було жодних документів на встановлення кіосків. За встановленою законом процедурою спочатку здійснюється перевірка самовільно встановлених тимчасових споруд на наявність дозвільних документів, потім складається акт, і лише потім міська рада ухвалює рішення. Рішення було прийнято 27.05.2015 року, а демонтаж відбувся 27.07.2015 року. Працівники міліції були присутні при демонтажі, розписалися в акті. Позивач не був позбавлений власності, кіоски одразу будуть повернуті позивачу після сплати ним суми коштів за демонтаж та зберігання. Кіоски були опечатані, про що складено акти. Деякі кіоски були зачинені, а деякі працювали, тобто позивачем здійснювалась господарська діяльність. Рішення про демонтаж було розташовано на сайті міської ради, опубліковано в міський газеті "Відомості" та опечатано на тимчасових спорудах позивача.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.02.2015 року Дніпродзержинською міською радою прийнято рішення № 1254-60/VI "Про забезпечення утримання в належному стані території міста Дніпродзержинська", яким затверджено Порядок звільнення території міста Дніпродзержинська від самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджено Положення про комісію з питань звільнення території міста Дніпродзержинська від самовільно встановлених тимчасових споруд (а.с. 58-59, 60-63, 64).

ОСОБА_2 із п. 1.4 Порядку звільнення території міста Дніпродзержинська від самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, самовільно встановленою тимчасова споруда вважається у наступних випадках:

-розміщення ТС за відсутності паспорту привязки;

-розміщення ТС за відсутності документів на землекористування;

-в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 1.5. Порядку, встановлений комплекс робіт щодо звільнення території міста Дніпродзержинськ від самовільно встановлених тимчасових споруд, а саме:

-обстеження комісією з питань звільнення території міста Дніпродзержинськ від самовільно встановлених ТС (далі - Комісія),із складанням відповідного акту;

-підготовка проекту рішення виконавчого комітету міської ради про звільнення території міста Дніпродзержинськ від самовільно встановлених ТС;

-відокремлення ТС від місця її розташування;

-складання акту Комісії під час проведення робіт з відокремлення ТС від місця її розташування

ОСОБА_2 обстеження стану дотримання умов використання земельної ділянки від 24.04.2015 року, 02.06.2016 року, 13.06.2015 року (а.с. 74-81), виявлено самовільне розташування тимчасових споруд розміром 3 х 2 м, на земельних ділянках площею 0,0006 га, де здійснювалась реалізація хлібобулочних виробів ТОВ "Хлібзавод № 3", за адресами бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка); проспект Металургів, район будинку № 8.

14 травня 2015 року на виконання рішення міської ради від 27.02.15 № 1254-60/VI комісією проведено обстеження самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та складено відповідний акт, який підписано всіма членами комісії, з висновком щодо підготовки проекту рішення виконавчого комітету міської ради про звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд та опублікування на офіційному веб-сайті міської ради (а.с. 71-73, 120-121 ).

На виконання рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.02.15 № 1254-60/VI, виконавчий комітет прийняв рішення № 95 від 27.05.2015 року «Про звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд» (та № 133 від 22.07.2015 року «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 27.05.2015 року») (а.с. 69-70, 67-68), яким визначено самовільно встановлені тимчасові споруди, що підлягають відокремленню від місця їх розташування, в тому числі тимчасові споруди за адресами: вул. Кіма, в районі будинку 2/3 (магазин «Малинка»); проспект Перемоги, район кінотеатру «Мир» (дві тимчасові споруди); проспект Перемоги (район модуля «Приватбанку»); бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка); проспект Металургів, район будинку № 8.

Відповідно до п. 3, 4 рішення виконавчого комітету № 95 від 27.05.2015, виконавчий комітет вирішив власникам тимчасових споруд протягом десяти календарних днів з дня офіційного оприлюднення цього рішення на офіційному веб-сайті Дніпродзержинської міської ради виконати роботи щодо звільнення території міста від самостійно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та приведення місць розташування в належний стан з відновленням благоустрою. У разі невиконання власниками тимчасових споруд рішення, доручено комунальним підприємствам у присутності комісії з питань звільнення території міста Дніпродзержинськ від самовільно встановлених тимчасових споруд виконати роботи з відокремлення від місця їх розташування, завантаження, транспортування до місця зберігання.

Зазначені вище рішення були опубліковані на офіційному веб-сайті міської ради та після прийняття виконавчим комітетом міської ради рішень, інспекцією з благоустрою території департаменту були розміщені копії рішень виконавчого комітету міської ради на самостійно встановлених тимчасових спорудах, що підтверджується фотокартками (а.с. 84 т.1, і 8, 11 т.2).

Зважаючи на те, що протягом строку визначеному у рішенні виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, позивач не здійснив демонтаж власних тимчасових споруд, комісією було складено акти звільнення території від тимчасових споруд. Власник тимчасових споруд, які розташовані на просп. Перемоги, район кінотеатру «Мир» (дві тимчасові споруди), бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка), проспект Металургів, район будинку № 8, не встановлений, споруди зачинені.

Після чого, Комісією з питань звільнення території міста Дніпродзержинська від самовільно встановлених тимчасових споруд, було здійснено демонтаж тимчасових споруд - 27.07.2015р. в місті Дніпродзержинську за адресою вул. Кіма, в районі будинку 2/3 (магазин «Малинка»), 18.08.2015р. за адресами проспект Перемоги, район кінотеатру «Мир» (дві тимчасові споруди); проспект Перемоги (район модуля «Приватбанку»); бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка); проспект Металургів, район будинку № 8. Після комісійного опечатування тимчасових споруд, працівниками КП "Трамвай" було здійснено їх відокремлення та транспортування на місце тимчасового зберігання. Ці обставини підтверджуються ОСОБА_2 комісії № 5 від 18.08.2015 року (а.с. 106-110), № 6 від 18.08.2015 року (а.с. 111-116), № 7 від 18.08.2015 року (а.с. 117-119), № 8 і 10 від 26.08.2015 року (а.с. 82-98, 99-105).

Доводи позивача про належність йому на праві приватної власності шести тимчасових споруд за адресами вул. Кіма, в районі будинку 2/3 (магазин «Малинка»), проспект Перемоги, район кінотеатру «Мир» (дві тимчасові споруди); проспект Перемоги (район модуля «Приватбанку»); бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка); проспект Металургів, район будинку № 8, загальною вартістю 240000 грн., не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки надані позивачем копії договору купівлі-продажу кіосків від 01.03.2015р. з актами прийому передачі, розпечатані в форматі Word (а.с. 8-11) не є правовстановлюючим документом на таке майно.

Також, позивачем не надані суду документи на право власності, або право користування земельною ділянкою, на яких були розташовані спірні тимчасові споруди. Паспорт прив'язки відсутній, земельні договори не укладались, земельний податок не сплачувався, дозвільних документів на встановлення кіосків не було, господарська діяльність не ліцензувалась. Отже, позивачем на підтверджено його право на встановлення кіосків.

Дніпродзержинською міською радою, в межах повноважень передбачених ст. 12 ЗК України, не приймались будь - які рішення щодо передачі позивачу у власність чи у користування земельних ділянок за адресами вул. Кіма, в районі будинку 2/3 (магазин «Малинка»), проспект Перемоги, район кінотеатру «Мир» (дві тимчасові споруди); проспект Перемоги (район модуля «Приватбанку»); бульвар Будівельників, в районі будинку №23 (поліклініка); проспект Металургів, район будинку № 8 у м. Дніпродзержинську. Реєстрація права власності чи права користування земельними ділянками де були розташовані вищенаведені тимчасові споруди не здійснювалась, тому земельна ділянка вважається самовільно зайнятою.

Надані позивачем договори купівлі-продажу продовольчої продукції від 01.08.2015 року (а.с. 6, 7), не відповідають формі розрахунково-касового документу, тому не прийняті судом як належний доказ підтвердження вартості продуктів харчування.

Надані позивачем договір зберігання товарів від 07.07.2015 року (а.с. 38), ОСОБА_2 прийому передачі товарів (а.с. 39-40) не підтверджують обставин знаходження перелічених продуктів харчування в зазначеній кількості у тимчасових спорудах на момент їх демонтажу.

Крім цього, позивачем не надано суду жодного розрахункового документу щодо придбання вказаних ним продуктів харчування, що ставить під сумнів взагалі їх купівлю або зберігання у зазначеній кількості на вказану вартість.

Твердження позивача, що комісією були вчинені умисні протиправні дії, а саме зняття зовнішньої обшивки з тимчасових споруд, нанесення навмисних механічних пошкоджень, знищення тимчасових споруд з подальшим вивезенням в невідомому напрямку разом з продовольчою продукцією, що в них знаходилась не відповідає дійсності, оскільки опечатування, відокремлення та завантаження тимчасових споруд здійснювалось у присутності позивача, який фотографував демонтаж, та представників міліції, і також підтверджується складеними актами (а.с. 7-16 т.2).

Як вбачається з листів Дніпродзержинської міської ради, адресованих на поштову та електронну адресу позивача (а.с. 17, 25, 26, 27), будь-яких перешкод у поверненні демонтованих тимчасових споруд позивачу не здійснюється, доступ до кіосків не заборонений, а лише повідомлено позивача про відшкодування витрат за демонтаж, а тому доводи представника позивача з цих обставин, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Отже, оскільки демонтаж тимчасових споруд було здійснено правомірно, відповідно позивач зобов'язаний відшкодувати вартість робіт з демонтажу, транспортування, розвантаження тимчасових споруд згідно з затвердженими тарифами.

Як встановлено судом, розмістивши тимчасові споруди без належного погодження та отримання відповідної документації, позивач порушив норми діючого законодавства, зокрема Законів України «Про благоустрій населених пунктів», «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Дніпродзержинськ, затверджених рішенням міської ради від 31.08.2012 №529-26/УІ, Правил благоустрою міста Дніпродзержинськ, затверджених рішенням міської ради від 29.02.2012 №406-20/VІ.

Під час розгляду справи, судом не встановлено обставин оскарження позивачем наведених рішень Дніпродзержинської міської ради, дії посадових осіб при демонтуванні тимчасових споруд, та прийняті відповідачами заходи щодо демонтажу, транспортуванні, і зберіганні тимчасових споруд, не визнані протиправними будь-якими правовими актами суб'єктів владних повноважень або працівників правоохоронних органів.

ОСОБА_2 із ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Сільські, селищні, міські ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.

Відповідно до ст. 6, 7 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

ОСОБА_2 зі ст. 12 п. 1, 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

ОСОБА_2 із ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Пунктом 6. ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано, що основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

ОСОБА_2 з п.7 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що право розпоряджатись землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

ОСОБА_2 п. 3 ст. 125 ЗК України, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», використання земельної ділянки без будь-яких дозвільних документів є незаконним і кваліфікується, як самовільне зайняття земельної ділянки.

ОСОБА_2 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ним. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміють втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, реальні збитки.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки - збитки, їх наявність та розмір; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Так, протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх, чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність винної поведінки відповідача, оскільки останній діяв на підставі ухваленого рішення міської ради, яке в даний час є чинним та не скасоване в установленому законом порядку. Доказів вини відповідачів у спричиненні шкоди позивачеві останній суду не надав, та такі в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, суд позбавлений можливості надати оцінку вищезазначеному рішенню Дніпродзержинської міської ради на підставі якого відбувся демонтаж тимчасових споруд, оскільки позовні вимоги не стосуються оскарження вищезазначеного рішення, а у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено винних дій відповідачів, заподіяння позивачу майнової шкоди, вимоги щодо моральної шкоди позивача є похідними від заявленого ним стягнення матеріальних збитків, які визнані судом необгрунтованими.

За таких обставин, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і повернення йому майна зі звільненням позивача від усіх сум на відшкодування витрат пов'язаних з демонтажем тимчасових споруд, а також не підлягають відшкодування витрати понесені позивачем за отримання ним правової допомоги та сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 212- 214, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та повернення майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова