Провадження № 4-с/127/40/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, з участю посадової особи дії якої оскаржуються головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності неправомірними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії якої головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності неправомірними, скасування постанови.

Скарга мотивована тим, що 18.01.2016р. ОСОБА_1 отримано лист, що відправлений з м.Києва 15.01.16р., з постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 29.12.2015р. ВП № 49744429 про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №127/19380/15-ц , щодо стягнення на його користь коштів. Відмовляючи у відкритті провадження, виконавець послався на п.4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що ОСОБА_1 звернувся не за місцем і не за підвідомчістю виконання рішень. Як вбачається із ст.11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, що на думку заявника є не так. Заявник вказує на те, що він направив виконавчий лист, копію банківського рахунку, тощо 18.12.2015р. на адресу Відділу примусового виконання рішень, що отримано державним виконавцем 22.12.2015р. Виконавче провадження відкрито лише 29.12.2015р., що суперечить ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того заявник вважає, що державний виконавець порушив ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» якою передбачено, що при стягненні коштів з бюджетних організацій, або за рахунок бюджету, яким встановлено порядок дій виконавця, а саме: протягом десяти днів, з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, складає акт, а керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до Казначейства, що реалізує державну політику у сфері обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. Наведене змусило заявника звернутись до суду з даною скаргою.

В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив суд її задоволити, шляхом визнання дії та бездіяльність головного державного виконавиця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мінюсту України ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа №127/19380//15-ц, щодо стягнення на користь ОСОБА_1 коштів - неправомірними, а постанову від 29.12.2015р. ВП № 49744429 визнати незаконною та її скасувати.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнав та просив суд відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.12.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/19380/15-ц виданого 10.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо стягнення на його користь коштів, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

06.02.2013року набув чинності Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

Згідно п. 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ організацій).

Пунктом 6 Порядку визначено загальні умови пред'явлення виконавчих документів на виконання до органів Державної казначейської служби України, а саме, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній, оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності), оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджет). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Враховуючи наведене суд, вважає, що виносячи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.12.2015 року по виконанню виконавчого листа № 127/19380/15-ц виданого 10.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 не було допущено порушення норм чинного законодавства, а тому суд вважає скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою що задоволенню не підлягає оскільки чинним законодавством визначено порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, яким не допускається проведення органом ДВС інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання органом ДВС таких рішень.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Така ж можливість передбачена статтею 82 Закону країни «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, ст. ст.11, 14, 58, 60, 61, 209, 210, 385 - 388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, з участю посадової особи дії якої оскаржуються головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності неправомірними, скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5днів з дня її проголошення.

Суддя