АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді: Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі: Мішкіній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, на заочне рішення Солом*янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про виселення,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися в суду з наведеним позовом і просили виселити відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 із житлового будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідачів судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що 27 квітня 2011 року між ОСОБА_8 (продавець) та відповідачем ОСОБА_3 (покупець) було укладено попередній договір, згідно умов якого сторони домовились про укладання у майбутньому в строк до 01 жовтня 2011 року договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки, на якій розташована частина вказаного житлового будинку. Згідно внесених змін до попереднього договору строк укладання основного договору продовжено до 01 листопада 2011 року. Відповідач уникає укладення основного договору купівлі-продажу, з липня 2011 року безпідставно проживає з сім'єю у спірному будинку.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року позов задоволено (а. с. 73, 74).

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_2

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 121,80 грн. з кожного.

Ухвалою цього ж суд від 12 березня 2015 року заяву відповідачів про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі договорів про надання юридичної допомоги від 05 грудня 2014 року (а. с. 32-34), подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Апелянт посилається на те, що позивачам належить на праві власності по 1/12 частини спірного будинку; попередній договір ними не укладався; ОСОБА_8, з якою укладався попередній договір, належить Ѕ частини будинку, останньою позивачам на надавалось повноважень виступати від її імені; позивачі виступають як співвласники будинку.

Справу розглянуто без участі третіх осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові зворотні відправлення від 15, 23 грудня 2015 року (а. с. 214-126).

В судовому засіданні вирішено питання щодо допуску до участі у справі правонаступника ОСОБА_11 після смерті третьої особи - ОСОБА_12 (свідоцтво про смерті від 07 грудня 2012 року актовий запис № 847 а.с.67).

В судовому засіданні ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, підтримав апеляційну скаргу; позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представник - ОСОБА_13 (довіреність від 27 жовтня 2014 року а.с.11), третя особа ОСОБА_14 апеляційну скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено попередній договір серії ВРІ № 868327, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочковою І.Л., за реєстровим № 413 (а. с. 5-6).

Відповідно до п. 1 попереднього договору, сторони зобов'язуються укласти договори купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться у м. Києві по вул. Андрія Головка № 3 та земельної ділянки, на якій розташована вказана частина вказаного житлового будинку, на умовах, встановлених цим договором, не пізніше 01 жовтня 2011 року.

Згідно п. 4 договору, продаж вказаних частини житлового будинку та земельної ділянки буде здійснено за суму 640 000,00 грн., що на день підписання цього договору є еквівалентом суми 80 000,00 доларів США.

29 вересня 2011 року між ОСОБА_8 та відповідачем-1 було укладено Договір про внесення змін серії ВРЛ № 765200 до Попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочковою І.Л., за реєстровим № 1085 (а. с. 7-8).

Відповідно до п. 1 договору про внесення змін, сторони змінили строк укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташована вказана частина, до 01 листопада 2011 року.

Згідно з п. 2 договору про внесення змін, всі інші положення Попереднього договору залишаються без змін.

Судом встановлено, що основний договір купівлі-продажу між сторонами не укладався.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, третім особам: ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 належить кожному на праві приватної власності по 1/12 частині буд. АДРЕСА_2, а також належала 1/12 частини - померлій третій особі ОСОБА_12 (а. с. 9).

Судом встановлено, що у спірному будинку проживають відповідачі без відповідних підстав.

Позивачі у позовній заяві зазначають, що відповідачі ухиляються від сплати коштів, передбачених наведеним вище попереднім договором. Однак, за матеріалами справи позивачі не є стороною за вказаним попереднім договором.

Як зазначено вище, попередній договір з відповідачем ОСОБА_3 укладався з третьої особою, ОСОБА_8, якою даний договір не оспорюється, питання про виселення відповідачів із спірного будинку останньою не ставилось з часу їх проживання, з липня 2011 року. Тобто, між ОСОБА_8 та відповідачами відсутній спір стосовного проживання останніх у спірному будинку.

В судовому засіданні при розгляді справи в апеляційній інстанції, третя особа ОСОБА_8 зазначала, що отримували від відповідачів кошти за попереднім договором.

За матеріалами справи, до заяви про перегляд заочного рішення додано протоколи допиту як свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, складеними старшим слідчим СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві 23 і 27 червня 2014 року, з яких вбачається, що позивачі свідчили про отримання від ОСОБА_3 їх матір'ю (ОСОБА_8) грошових коштів за попереднім договором, а також те, що кошти ділились між ними (а. с. 84-87).

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги про виселення відповідачів зі спірного будинку, як на підставу виселення послався на положення ст. 116 ЖК України, як про це і зазначали позивачі, зазначаючи про самоправне зайняття жилого приміщення.

З такими доводами суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Як вбачається з наданої копії розписки від 18 липня 2011 року, третя особа ОСОБА_8 отримала від покупця ОСОБА_3 1100 у.є. та звільнила буд. АДРЕСА_2, із зазначенням показників лічильників газу та світла (89).

Відтак, не вбачається підстав вважати, що відповідачі самовільно зайняли спірне жиле приміщення.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження лише своїм майном.

Згідно положенням ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

За матеріалами справи позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_6 належить по 1/12 частині будинку кожній, однак ними питання ставиться про виселення відповідачів з Ѕ частини будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про виділення співвласникам, зокрема і позивачам, їх часток будинку в натурі.

Інші співвласники з вимогами щодо виселення осіб зі спірного будинку до суду не звертались.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Стороною позивачів не надано суду доказів порушення їх права власності у зв'язку з проживанням відповідачів у спірному будинку.

В судовому засіданні замінена третя особа - ОСОБА_11 надав суду копію свідоцтва про спадщину за законом від 15 січня 2015 року (після померлого ОСОБА_12) щодо 1/3 частини АДРЕСА_1 (а. с. 217). ОСОБА_11 пояснив, що питання про прийняття 1/12 частина спірного будинку, яка належала померлому ОСОБА_12, не вирішується у зв'язку з виниклими проблемами з документами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст..ст.303,307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, задовольнити.

Заочне рішення Солом*янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити у позові ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про виселення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: