АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №-22/790/793/16 Гол. 1 інст. ОСОБА_1
Справа: №645/4097/15-ц Доповідач Міненкова Н.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді: Міненкової Н.О.

суддів: Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_2

за участю секретаря Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання повернути грошові кошти за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3М звернувся у суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання повернути грошові кошти за договором банківського вкладу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що 15.02.2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі начальника відділення № 3 ОСОБА_4, що діє на підставі положення про відділення та довіреності № 3289 від 28.09.2006 року був укладений договір депозитного вкладу «Копилка детям» № SAMDN 6395.

Відповідно до умов договору п.1, банк видав електрону ощадну книжку № 140306, сума регулярного надходження по вкладу складала 100 грн., протягом кожного місяця з дати підписання договору строком на 12 місяців + 1 день, процентна ставка по вкладу складала 13.75 % річних, для внесення суми вкладу банк відкрив особовий рахунок № 3455.

Відповідно до умов вище вказаного договору строк дії вкладу неодноразово продовжувався.

18.06.2008 року між позивачем та відповідачем укладено ще один договір депозитного вкладу «Копилака детям» № SAMDN 2506, відповідно до умов договору банк видав електронну ощадну книжку № 521148, сума регулярного вкладу складала 50 грн., протягом кожного місяця з дати підписання договору на строк 12 місяців, процентна ставка по даному вкладу складала 16,75 %, для внесення суми вкладу банк відкрив особовий рахунок № 5419, відповідно до п.8 даного договору строк дії його був неодноразово продовжений.

Зазначені договори були укладені у м. Севастополі АР Крим, в відділенні № 3 по вул. Леніна,13.

У жовтні 2014 року позивач звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Харкові з вимогою про повернення банківських вкладів, зазначаючи про те що згідно довідки № 20571295 від 24.06.2014 року ОСОБА_3 у вище зазначеному банку має два рахунки на рахунку № 3455 знаходяться кошти у сумі 37500, 00 грн., а на рахунку № 5419 знаходяться кошти у сумі 24400,00 грн., довідка завірена начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ ОСОБА_5 Однак працівниками Банку було відмовлено у видачі вкладу, з посиланням на те що на даний час на території ОСОБА_6 ПАТ КБ «ПриватБанк» не веде свою діяльність, у звязку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вище зазначеним позовом.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та посилався на те, що окупаційна влада ще з квітня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим відповідач не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки.

Також представник банку в запереченнях на позовну заяву зазначає що надані договори про відкриття банківських вкладів не може бути предметом судового розгляду , так як позивачем надані лише копії вказаних вище договорів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3М звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати , ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального права наводить ті ж докази що і в позовній заяві, зазначаючи що судом першої інстанції було проігноровано твердження про те що дані договори були укладені між ОСОБА_3 та юридичною особою ПАТ КБ»Приватбанк», також апелянт зазначає про порушення судом ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» згідно якого тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Перевіривши матеріали справи обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що оригіналів договорів позивачем не надано, та вина ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведена, а відокремлений підрозділ ПАТ КБ «»ПриватБанк» на території ОСОБА_6 та м. Севастополі не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації ОСОБА_6 та м. Севастополя, у звязку з чим надані позивачем електронні довідки та копії виписок по банківським рахункам не є належними і допустимими доказами розміщення на вказаних рахунках зазначеної суми коштів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525,526 ЦК України).

За договором банківського вкладу (Депозиту) одна сторона (банк), що прийняв від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором (ч.1 ст. 1058 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2007 року був укладений договір депозитного вкладу «Копилка детям» № SAMDN 6395.

Відповідно до умов договору п.1, банк видав електрону ощадну книжку № 140306, сума регулярного надходження по вкладу складала 100 грн., протягом кожного місяця з дати підписання договору строком на 12 місяців + 1 день, процентна ставка по вкладу складала 13.75 % річних, для внесення суми вкладу банк відкрив особовий рахунок № 3455, 18.06.2008 року між позивачем та відповідачем укладено ще один договір депозитного вкладу «Копилка детям» № SAMDN 2506, відповідно до умов договору банк видав електрону ощадну книжку № 521148, сума регулярного вкладу складала 50 грн., протягом кожного місяця з дати підписання договору на строк 12 місяців, процентна ставка по даному вкладу складала 16,75 %, для внесення суми вкладу банк відкрив особовий рахунок № 5419, відповідно до п.8 даного договору строк дії його був неодноразово продовжений. (а.с. 5-6, а.с.9-10).

Позивачем суду була надана довідки № 20571295 від 24.06. 2014 року з якої вбачається, що станом на 24.06.2014 року (а.с.15) ОСОБА_3 у банку має два рахунки: на рахунку № 3455 знаходяться кошти у сумі 37500, 00 грн., а на рахунку № 5419 знаходяться кошти у сумі 24400,00 грн., також в матеріалах справи містяться копії чеків (а.с. 89-94), та копії електронних ощадних книжок (а.с. 113), копія паспорта ОСОБА_3 (а.с. 115-116) які підтверджують що він дійсно проживав у м. Севастополі.

Судова колегія критично відноситься до наданої ксерокопії довідки №-20571295 від 24.06.2014 року за підписом начальника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ ОСОБА_7В.( а.с.24), так як пояснював представник відповідача ОСОБА_8 філія банку припинила свою діяльність у травні 2014 року і не могла видавати довідки, так як ОСОБА_6 був окупований РФ, що підтверджується рішенням Центрального банку РФ №-РН-33/І від 21.04.2014 року з 21.04. 2014 року було припинено діяльність відокремлений структурних підрозділів на території Республіки ОСОБА_6 і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк».

Постановою НБУ №-260 від 06.05.2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані та території АРК і міста Севастополя» припинено діяльність відокремлених підрозділів.

Крім зазначеної довідки позивачем надані інші документи, які також є ксерокопіями, крім квитанцій на а.с.89-95), які були завірені судом з оригінал і досліджені судовою колегією при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі

Судова колегія вважає, що позивачем частково доведені позовні вимоги.( внесення сум за квитанціями), а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки ОСОБА_3 позбавлений права користуватися своїм майном, а саме грошовими коштами, які ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав від нього на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя після окупації не мав можливості здійснювати банківську діяльність на даній території, не є підставою для відмови в задоволенні позову.

На момент розгляду справи АРК, на території якої були відкриті банківські рахунки ОСОБА_3 має статус тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № Ш «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № Ш) банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 Закону № Ш банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку відповідно до ст. 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-УП «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» поширюється дія Конституції та законів України, а тому зазначення в рішенні, що відшкодування у повному обсязі покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію не можна вважати правильним, так як вирішення цих питань повинно здійснюватися з урахуванням кожного конкретного випадку, згідно з доказами наданих сторонами.

Судова колегія оглянувши в судовому засідання оригінали квитанцій щодо внесення сум вкладів, прийшла до висновку про доведеність позовних вимог в частині внесків, що підтверджуються оригіналами квитанцій і саме ці суми вважає за необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5173,64 грн. за особовим рахунком №-3455 та 24146,57 грн. за особовим рахунком 5419.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.О.Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2