У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 Справа №607/1022/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2 300 грн.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.96 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Проте, заявником не надану суду жодних доказів, які б підтверджували нарахування працівникові ОСОБА_1 суми заробітної плати.

Згідно вимог ст.98 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається в суд у письмовій формі. У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, в який подається заява; ім'я (найменування) заявника та боржника, а також ім'я (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік документів, що додаються до заяви.

Однак, зі змісту поданих заявником документів та заяви про видачу судового наказу слідує, що між ПП «Приват Сервіс-Тернопіль», в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір підряду на виконання певних робіт у відповідності до ст.ст.837-864 ЦК України, а отже між ПП «Приват Сервіс-Тернопіль» та заявником ОСОБА_1 існують цивільно-правові відносини, які не підлягають вирішенню згідно норм трудового законодавства.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 N 14, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України . Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Згідно із вимогами п.2 ч.3 ст.100 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви та поданих документів вбачається, що між сторонами існує спір про право.

Враховуючи наведене, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

За вказаних обставин у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі слід відмовити, що не позбавляє права заявника звернутись із відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 96,98 п.2 ч.3 ст.100 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011р. №14, суддя, -

у х в а л и в:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Розяснити стягувачу право на звернення за захистом своїх порушених прав та інтересів в частині таких вимог у порядку позовного провадження до відповідного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено буз участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Братасюк В.М.