АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1350/15-ц Номер провадження 22-ц/786/781/16Головуючий у 1-й інстанції Хомінець І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Корнієнка В.І., Одринської Т.В., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з позивачем. Вказувала на те, що в даний час син ОСОБА_6 навчається на денному відділенні Харківського національного університету радіоелектроніки. У звязку з чим, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином 23-річного віку на термін навчання.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2015 року і до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З даним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року змінити та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає рішення місцевого суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом не зясовано всіх обставин справи, що мають значення для вирішення даного спору.

Судове засідання проводилося за участі сторін та третьої особи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, заслухавши пояснення осіб, що зявилися, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно даних свідоцтва про народження серії І-КЕ №006476, виданого Машівським відділом реєстрації актів громадського стану Полтавської області ОСОБА_5 народився 23.12.1997 року в смт. Машівка Машівського району Полтавської області. Батьком записано ОСОБА_3, матірю ОСОБА_2 (а.с.3).

Відповідно до довідки №48/721 від 16.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 є студентом І курсу денного відділення Харківського національного університету радіоелектроніки (а.с.5).

Згідно довідки про доходи №13 від 11.01.2016 року, ОСОБА_5, навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки та за період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 рік ним було отримано стипендію, яка у загальному розмірі складає 3300 гривень, без урахування аліментів (а.с.28).

Відповідно до довідки, виданої з місця роботи позивачки ОСОБА_2, вбачається, що вона працює в магазині «Гастрономчик» продавцем та у період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 рік вона отримала заробітну плату в сумі 4049, 76 грн. (а.с. 29).

Згідно довідки про доходи відповідача ОСОБА_3, №6-510 від 18.01.2016 року, виданої філією ПАТ «Укргазвидобування», вбачається що він у період з липня 2015 по грудень 2015 року отримав загальну суму доходу 38 086, 71 грн.

Так, згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 113445, виданого Селещинською сільською радою Машівського району Полтавської області, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7, 11 червня 2010 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а отже може надавати повнолітньому сину утримання на навчання. При цьому суд з урахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня донька ОСОБА_7, а також обовязок обох батьків утримувати повнолітню дитину на час навчання, приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 спроможний надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу).

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що він зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким дана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Суд першої інстанції, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, належним чином дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, врахувавши вищезазначені норми права, обґрунтовано визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу щомісячно, з урахуванням того, що на його утриманні перебуває також неповнолітня донька, а тому доводи апелянта, щодо збільшення розміру аліментів до 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно є необґрунтованими та не підтверджуються відповідними доказами, а тому не підлягають до задоволення.

При цьому апелянтом, не взято до уваги, що розмір аліментів також залежить від розміру витрат на навчання, та що обовязок по утриманню покладається на обох батьків порівну. Крім того, апелянтом не враховано, що судом на відповідача покладено обовязок сплачувати аліменти протягом всього року, не зважаючи на те, що навчання не триває повний рік. Вагомим фактом є також та обставина, що син сторін отримує дохід у вигляді стипендії, що також вплинуло на рішення суду в частині визначення розміру аліментів.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, місцевий суд правильно зясував обставини справи, всебічно та обєктивно перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та постановив законне й обґрунтоване рішення з правильним застосуванням норм матеріального права.

Тому, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: