Головуючий в 1 інстанції Томілін О.М.
Доповідач Принцевська В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Принцевської В.П.

суддів Бугрим Л.М., Биліна Т.І.

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання ,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання припиненим (розірваним) договору довічного утримання, укладеного 17.09.1993р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер 29.04.2014р., та посвідченого нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 6/7410.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала, що 17.09.1993 року вона уклала зі своїм сином ОСОБА_4 договір довічного утримання, згідно з яким позивачка передала сину у власність спірну квартиру. ОСОБА_4 в свою чергу зобовязався довічно повністю утримувати позивачку, надаючи необхідне харчування, одяг, побутові послуги, забезпечувати надійний догляд та необхідну допомогу. Після смерті ОСОБА_4 29.04.2014р. спадщину прийняли позивачка, як мати померлого, та його діти відповідачі по справі. Проте відповідачі відмовилися від матеріального утримання позивачки та не мають таких намірів, внаслідок чого вона переживає з приводу подальшого свого життя.

В подальшому позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, в кінцевому варіанті просила розірвати вищевказаний договір довічного утримання у звязку зі смертю набувача, визнати за нею право власності на спірну квартиру, скасувати заборону на відчуження даної квартири, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 2194589, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вказаний запис.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

З вказаним рішенням не погодилися відповідачі та оскаржили його в апеляційному порядку. Вони посилаються на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину спірний будинок, а тому до них не перейшли обов»язки набувача за договором довічного утримання. Просили скасувати рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з»явилися повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу відповідачів з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків незалежно від його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача не підлягають поверненню.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором довічного утримання від 17.09.1993 року, який посвідчено нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 6/7410, позивачка передала ОСОБА_4 у власність спірну квартиру. ОСОБА_4 в свою чергу зобов»язався довічно повністю утримувати позивачку, надаючи необхідне харчування, одяг, побутові послуги, забезпечувати надійний догляд та необхідну допомогу, а також зберегти по життєве користування квартирою за позивачкою. Відповідно до договору накладено заборону на відчуження даної квартири, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 2194589.

Також встановлено, що ОСОБА_4 помер 29 квітня 2014 року в місті Маріуполь, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_3 та відповідачі діти померлого, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину. Для нотаріуса є спірним питанням перехід обов»язків набувача за договором довічного утримання до спадкоємця ОСОБА_3, матері померлого, яка прийняла спадщину та має право на успадковане майно в 1/3 частці. У такому разі виникає поєднання особи-спадкоємця з особою відчужувачем за договором довічного утримання, що приводить на практиці до неясності виконання та реалізації прав відчужувача за договором довічного утримання та обов»язків спадкоємця.

Статтею 11 ч. 1 ч.2 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачка звертаючись з вказаними позовними вимогами до відповідачів посилалася на те, що відповідачі не виконують належним чином умови договору довічного утримання.

Статтею 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими з наступних підстав.

Статтею 757 ЦК України передбачено, що обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріус відмовив відповідачам у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_4, а тому їм не перейшло право власності на майно, що було передано померлому відчужувачем ОСОБА_3 за договором довічного утримання. Відповідно до відповідачів також не перейшли обов»язки набувача за договором довічного утримання, як це передбачено ст.757 ЦК України.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна на час розгляду справи судом першої інстанції власником спірної квартири є ОСОБА_4, який помер 29 квітня 2014 року.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини справи та дійшов передчасного висновку, що відповідачами після смерті батька належним чином не виконуються умови договору довічного утримання. Відповідачі на теперішній час ще не стали власниками спірної квартири, до них не перейшли обов»язки набувача за договором довічного утримання, а тому передчасно вважати їх такими, що зобов»язані виконувати умови договору довічного утримання.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу відповідачів, скасувати рішення першої інстанції на підставі вимог ч.1 п. 3 п.4 ст. 309 ЦПК України та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді