Ухвала

іменем україни

14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 31 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № DOХRR503081518, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7 969 грн 31 коп. зі сплатою 0,12% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за зазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 11 квітня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 81 772 грн 57 коп., ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в сумі 71 772 грн 57 коп. та з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 солідарно заборгованість у розмірі 10 000 грн та з ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 3 200 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наслідком спливу строку давності, про застосування якої заявлено стороною спору, є відмова у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, встановивши, що позичальник не виконує зобов'язання за зазначеним кредитним договором, правильно виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, на застосуванні якої наполягав відповідач.

Крім того, суди обґрунтовано відхилили доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо надання банком Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), якими визначено строки позовної давності за спорами у 5 років, оскільки зазначені умови, як встановлено судами, були підписані головою ПАТ КБ «ПриватБанк», а згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, зміна найменування юридичної особи з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» відбулась 17 липня 2009 року, тобто після укладення кредитного договору між сторонами, а тому на спірні правовідносини надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не розповсюджуються.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана