У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Демяносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що приватним нотаріусом 14 серпня 2014 року було вчинено виконавчий напис № НОМЕР_1, яким звернуто стягнення на її нерухоме майно, а саме нежилі приміщення загальною площею 94,10 кв.м., які знаходяться за адресою:АДРЕСА_1. Також їй було запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ПАТ КБ «Надра» урозмірі 3 196 333 грн 01 коп. за кредитним договором від 20 березня 2008 року, укладеним між нею та банком.

Зазначала, що вказаний виконавчий напис вчинено без наявності достатніх правових підстав для його вчинення та з порушенням норм законодавства. Зокрема, банком,всупереч умов кредитного договору, було направлено їйписьмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором не рекомендованим листом, а цінним, який вручається в об'єкті поштового зв'язку, а не доставляється адресату, при цьому докази отримання нею листа відсутні. Про наявність вимог банку та виконавчого напису вона дізналась з матеріалів виконавчого провадження і фактично була позбавлена можливості висунути свої заперечення проти вимог банку на час вчинення виконавчого напису.

Крім того, вказувала, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису наявність та розмір її заборгованості перед банком не були безспірними, оскільки упровадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа за позовом ПАТ «КБ «Надра» до неї та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 серпня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 і зареєстрований за № НОМЕР_1, про звернення стягнення на нежилі приміщення загальною площею 94,10 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 14 серпня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 і зареєстрований за № НОМЕР_1, про звернення стягнення на нежилі приміщення (в літ. А) загальною площею 94,10 кв.м., у тому числі приміщення № 1 (групи приміщень № 9) площею 66,50 кв.м, місця спільного користування площею 27,60 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які є власністю ОСОБА_4

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, з'ясували характер правовідносин, що склались між сторонами та врахували, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором від 20 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра», що свідчить про те, що заборгованість позивача не є безспірною.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року№ 6-141цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не убачається, доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо оцінки доказів у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

М.В.Демяносов

О.В.Ступак