Справа №589/5500/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/147/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів щодо зобовязання продавця організувати проведення експертизи продукції, -

в с т а н о в и л а:

09 грудня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив зобовязати ФОП ОСОБА_4 організувати проведення експертизи щодо визначення причин втрати якості продукції резинового ущільнювача металопластикового вікна, яке було встановлене працівниками відповідача у листопаді 2012 року в його квартирі.

Ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 про захист прав споживачів щодо зобовязання продавця організувати проведення експертизи продукції визнано неподаною та повернуто заявнику.

На ухвалу судді місцевого суду від 22 грудня 2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постановленої ухвали просить дану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги заявник зазначає, що з даним позовом він звернувся в порядку передбаченому Законом України «Про захист прав споживачів» і просив ухвалити рішення, яким зобовязати продавця ФОП ОСОБА_4 організувати проведення експертизи придбаної у нього продукції. Вважає, що Закон України «Про судовий збір», яким керувався суддя при постановленні ухвали є загальним, який визначає підстави сплати судового збору, в той час як Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом, що в даному разі є переважним над загальним, а отже, заявник як споживач звільняється від сплати судового збору за даним позовом. Також вважає, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 22 грудня 2015 року незаконно всупереч ст.19 Конституції України обмежив заявника у здійсненні прав, передбачених ст. 129 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує увалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3, місцевий суд керувався ч.2 ст. 121 ЦПК України, оскільки у визначений ухвалою судді від 10 грудня 2015 року термін, недоліки позовної заяви заявником усунуті не були.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді місцевого суду, виходячи з наступного.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У пункті 2) постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать ті, що виникають, зокрема із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту

житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Крім того, як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав. Оскільки споживачів договору підряду визнано однією з категорій споживачів, то на них поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно, споживачі договору підряду мають користуватися пільгою зі сплати судового збору на рівні з іншими споживачами.

Оскільки позивач звернувся з позовом про захист своїх прав за договором підряду, то існують підстави для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала місцевого суду про повернення позову постановлена з порушенням норм процесуального права, не може бути визнана законною та обґрунтованою та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питань, пов'язаних з відкриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312,ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів щодо зобовязання продавця організувати проведення експертизи продукції повернути до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -