АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сухомлінов С.С.
№ 22-ц/796/1651/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Пікуль А.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: П'ятничук В.Г

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року про задоволення подання про надання дозволу на проникнення до житла боржника в цивільній справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, зацікавлена особа: стягувач ОСОБА_4 про надання дозволу на проникнення до житла боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. звернулася до суду із поданням, в якому просила надати дозвіл державному виконавцю державної виконавчої служби у Дарницькому районі м. Києва на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Свої вимоги мотивувала тим, що при неодноразовому виході державного виконавця до квартири божника з метою її опису, доступу до приміщення надано не було, про що складені відповідні акти.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2015 року подання задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що неповідомлення іншого власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 щодо можливості проникнення до її житла може порушити права щодо володіння та користування своїм житлом. Питання стосовно проникнення третіх осіб, що не є власниками житла в квартиру, що належить декільком особам має бути вирішено спільно - власниками цієї квартири. Боржник не підтримує стосунків з колишньою дружиною, а тому вирішити питання щодо надання дозволу на проникнення до квартири, де знаходяться дорогоцінні речі колишньої дружини, не має можливості. Між власниками існує домовленість щодо заборони відвідування квартири третіми особами без попередньої згоди іншого власника.

Крім того, відповідно до довідки Форма 3 виданої щодо квартири АДРЕСА_1 в приміщенні проживають двоє осіб: боржник та його син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому будь які дії пов'язані з накладенням арешту та/або продажем квартири; проникнення до квартири; арешт та/або вилучення речей які можуть належати або бути у користуванні дитини можуть порушувати права дитини які захищаються державою.

В судовому засіданні представник ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві та представник стягувача ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду залишити без змін.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання суд виходив з того, що дії державного виконавця не суперечать вимогам закону і звертаючись з поданням до суду, державний виконавець навів переконливі доводи своїх вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист №753/11021/14 від 15.10.2014 року виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 291 365 грн. (а.с.8-9).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. від 14.01.2015 року відкрито виконавче провадження №46032110 та боржнику ОСОБА_1 було надано строк для самостійного виконання рішення суду до 21.01.2015 року (а.с.10).

Проте, постанова боржником отримана не була, оскільки до виконавчої служби повернувся конверт з рекомендованим поштовим повідомленням та відміткою про причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.11-12).

Державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», були направлені запити до державних органів з метою перевірки майнового стану боржника та отримано відповіді, а саме:

згідно відповіді з УПФУ № від 15.01.2015 року боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує (а.с.15-16);

згідно відповіді з ДПС № від 16.01.2015 року боржник на обліку в органах ДПС не перебуває та відкритих рахунків немає (а.с.17-18);

згідно відповіді з УДАІ м. Києва від 25.02.2015 року за боржником транспортних засобів не зареєстровано (а.с.19);

згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84743344 від 28.01.2015 року за боржником зареєстрована 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.20- 24).

Крім того, відповідно до довідки ЖЕД №230 від 27.02.2015 року боржник зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.25).

14.01.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборону на його відчуження (а.с.14).

05.03.2015 року та 23.03.2015 року на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією направлялись виклики про явку на прийом до головного державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 04.03.2015 року та від 23.03.2015 року, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 05.03.2015 року (а.с.31-33, 35-36).

26 березня 2015 року ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією було направлено лист від 18 березня 2015 про явку на прийом до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, який вручено особисто боржнику 01 квітня 2015 року, що підтверджується роздруківкою з ДП «Укрпошта» (а.с.35-37).

17.04.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією направлено лист від 17.04.2015 року про те, що 28.04.2015 року о 10.00 год. буде проводитися опис майна боржника, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 17.04.2015 року (а.с.38-39).

28.04.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. було здійснено вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1, але здійснити опис майна боржника та квартири не вдалося, оскільки двері державному виконавцю не відчинили, про що складено Акт державного виконавця від 28.04.2015 року за участю двох понятих та представника стягувача (а.с.40).

28.04.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією направлено лист від 28.04.2015 року про те, що 14.05.2015 року о 18.00 год. буде проводитись опис майна боржника, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 28.04.2015 року (а.с. 41-42).

14.05.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. було повторно здійснено вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1, але здійснити опис майна та квартири знов не вдалося, оскільки двері державному виконавцю не відчинили, про що складено Акт державного виконавця від 14.05.2015 року за участю двох понятих та представника стягувача (а.с.43).

14.05.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. на адресу боржника було направлено виклик про явку на прийом до державного виконавця до 20.05.2015 року, але боржник на виклик державного виконавця не з'явився (а.с.44).

09.09.2015 року представник боржника (за довіреністю) ОСОБА_7 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження №46032110, що підтверджується заявою від 09.09.2015 року (а.с.45).

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією направлено лист від 11.09.2015 року про те, що 21.09.2015 року о 18.00 год. буде проводитись опис майна боржника, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 11.09.2015 року (а.с.46-47).

21.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Данилюк О.Б. втретє було здійснено вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1 але здійснити опис майна та квартири не вдалося, оскільки двері державному виконавцю не відчинили, про що складено Акт державного виконавця від 21.09.2015 року за участю двох понятих, представника стягувача та сусідки боржника ОСОБА_8 (а.с.48).

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, що щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Згідно положень ч. 1 ст.11, ч. 7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час провадження виконавчих дій визначається державним виконавцем. Сторони виконавчого провадження мають право пропонувати зручний для них час провадження виконавчих дій.

Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України та міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, державний виконавець у порядку визначеному законом звернувся в суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Також слід зазначити, що строк для самостійного виконання виконавчого документа минув, а боржником не надано доказів про добровільне виконання рішення суду.

Матеріали справи містять докази надсилання державним виконавцем повідомлень про намір провести опис майна боржника та про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що уповноваженою особою відділення поштового зв'язку вручено вимогу державного виконавця, яка залишилася без виконання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що дії боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа, що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень.

Твердження апелянта про неможливість надати квартиру для проведення її опису через відсутність згоди іншого співвласника квартири - ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки в даному випадку для проведення опису і арешту майна боржника згода іншого співвласника майна непотрібна.

Лише в разі вирішення питання про звернення стягнення на частку майна боржника у випадках, коли він володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, у порядку визначеному ст.379 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 312- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді