Ухвала

іменем україни

14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 17 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/2571/81/70767, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 200 000 дол. США зі сплатою 13% річних строком до 17 квітня 2021 року.

17 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку земельну ділянку площею 0,801 га, що розташована по АДРЕСА_1, а також житловий будинок незавершеного будівництва, загальною площею 260 кв. м, що розташований за вказаною адресою.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за зазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 14 лютого 2015 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 17 077 681 грн 59 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 200 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 726 180 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 74 820, 05 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 645 764 грн 37 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 139 953, 92 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 207 928,29 грн та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 1 638 713, 61 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 14 143 573 грн 30 коп., ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд стягнути вказану суму з відповідачів солідарно.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості за кредитом 5 868 216 грн 57 коп., яка складається з заборгованості у розмірі 200 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 726 180 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 74 820,05 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 645 764 грн та відсоткам в розмірі 139 953,92 дол. США, що в еквіваленті становить за курсом НБУ 1 207 928 грн 29 коп. та 2 934 108 грн 28 коп. пені за порушення зобов'язання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судового збору у розмірі 1 700 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» судовий збір у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 850 грн.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_5, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд в частині стягнення кредитної заборгованості у солідарному порядку, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановив суд, ОСОБА_5 не виконав належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості, та відповідно до ст. 554 ЦК України правомірно стягнув кредитну заборгованість і з поручителя як солідарного боржника.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд, керуючись ст. 88 ЦПК України та враховуючи роз'яснення викладені в п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дійшов правильного висновку щодо стягнення судових витрат з кожного відповідача окремо пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, оскільки законом не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана