"24" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
за участі секретаря Локоткової І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс», треті особи ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди коштів в сумі 18 879 грн. 56 коп., моральної шкоди 10 000 грн. та судових витрат.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 є працюючим водієм у ПП «ТБК «Столиця-Сервіс».
У результаті неправомірних дій працівника відповідача ОСОБА_2 під час виконання ним своїх службових обов'язків він поніс матеріальні збитки у розмірі 36 093 грн. 21 коп., що підтверджується квитанцією про оплату послуг з ремонту автомобіля та актом виконаних робіт.
Станом на день подання позову йому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» частково виплатило суму відшкодування матеріальних збитків у розмірі 17 214,00 грн., таким чином сума недоотриманих ним матеріальних збитків складає 18 879 грн. 56 коп.
Крім матеріальних збитків йому також завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що він змушений витрачати свій власний та робочий час на поїздки в справах, які стосуються ДТП: відвідування банків, СТО, що призвело до погіршення стосунків між ним та начальством на роботі. Все це призвело до зміни нормальних життєвих зв'язків, постійних нервових та емоційних стресів. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 10 000 грн. (а.с. 16, 16 зв.).
В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали позов та викладені у ньому обставини.
Представник відповідача, третя особа ОСОБА_2 та представник третьої особи ПрАТ «ТБК «Столиця-Сервіс» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного та думки представників позивача судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_1, являється позивач.
Згідно матеріалів справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 працював водієм у ПП «ТКБ «Столиця-Сервіс», тобто перебував з відповідачем у трудових відносинах та виконував трудові обов'язки.
ПАТ «Страхова компанія «Здорово»» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 213,65 грн.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду понесену ним по оплаті вартості ремонту автомобіля «Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_1, проведеного ФОП ОСОБА_6 у розмірі 36 093, 21 грн. з відрахуванням з вказаної суми розміру отриманого страхового відшкодування 17 214 грн. 00 коп., а саме різницю, що становить у розмірі 18 879 грн. 56 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.
За нормою ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, згідно вимог чинного законодавства страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Разом з тим позивачем понесені витрати за проведення відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля «Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_1, в сумі 36 093, 21 грн., на підтвердження чого надано акт виконаних робіт № 5123 від 26.10.2015 року та квитанцію № 931732556 від 23.10.2015 року на суму 36 093,21 грн. (а.с. 4, 5, 6).
При цьому, оскільки позивачу було відшкодовано страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» суму 17 213,65 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця невідшкодованої суми 18 879 грн. 56 коп. (36 093,21 грн. - 17 213,65 грн.).
Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Відповідно до п. 16 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Позивачем також заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.
З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.
Вислухавши пояснення учасників судового засідання, враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, моральні переживання, заподіяні ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу щодо неможливості у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися автомобілем за призначенням, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та істотності вимушених змін у його житті, а також те, що позивач витрачав час на звернення до працівників ДАІ, страхової компанії, ремонтного підприємства, суду та з урахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 200 грн.
Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 974 грн. 40 коп., що включає судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. за майнові вимоги та 487 грн. 20 коп. за немайнові вимоги щодо стягнення моральної шкоди.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, п. п. 14, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс», треті особи ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану в результаті пошкодження автомобіля в сумі 18 879 грн. 56 коп., моральну шкоду у розмірі 1 200 грн., судовий збір в сумі 974 грн. 40 коп., а всього суму 21 053 (двадцять одна тисяча п'ятдесят три) грн. 96 коп.
В решті заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М.Виниченко