АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 661/5745/14-ц Головуючий у І інстанції Чирський Г.М.
Номер провадження 22-ц/791/1037/16 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Лісової Г.Є.,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_2, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

у грудні 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що на підставі договору про іпотечний кредит № HEN0G5 між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_2, останній отримав кредит в розмірі 208312,50 гривні під 15 % річних строком до 24 квітня 2018 року, в забезпечення виконання цього договору 25 квітня 2008 року між вказаною банківською установою та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № HEN0G5 квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,00 кв.м, житловою площею 39,00 кв.м, з обумовленою ціною предмета іпотеки 277750 гривень, свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконав, у зв'язку з чим станом на 11 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 1270631,28 гривні, яка складається з 205957,41 гривні заборгованості за кредитом, 372475,14 гривні заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 692198,73 гривні пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, банком на адресу ОСОБА_3 було надіслано повідомлення про порушення зобов'язань за вказаними договорами з вимогою добровільного звільнення житлового приміщення у разі продовження порушення, відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу № 20 від 04 лютого 2015 року у спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_4, у позові просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEN0G5 від 24 квітня 2008 року в розмірі 1270631,28 гривні звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,00 кв.м, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на підставі договору іпотеки № HEN0G5 від 25 квітня 2008 року Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу, у тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме 277750 гривень, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEN0G5 від 24 квітня 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2, яка виникла станом на 11 грудня 2014 року у розмірі 578517,40 гривні, яка складається з 180574,25 гривні заборгованості за кредитом, 189649,34 гривні заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 208293,81 гривні пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,00 кв.м, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на підставі договору іпотеки № HEN0G5 від 25 квітня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_3, Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу, у тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме 277750 гривень, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені, оскільки, на думку апелянта, інше житлове приміщення виселеним особам має надаватися судом, а не позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його частково скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму заборгованості за кредитним договором між сторонами через безпідставне підвищення банком у подвійному розмірі процентів за користування кредитом, та змінити рішення в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки з приведенням його у відповідності до вимог ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивача вимоги скарги підтримала, скаргу іншої сторони не визнала, представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області заперечувала щодо вимог скарги позивача та покладалася на розсуд суду щодо скарги ОСОБА_2

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Сторонами у справі не заперечується правовідносин, які виникли внаслідок укладення Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_2 договору про іпотечний кредит № HEN0G5 від 24 квітня 2008 року, за яким останній отримав кредит в розмірі 208312,50 гривні під 15 % річних строком до 24 квітня 2018 року, в забезпечення виконання цього договору 25 квітня 2008 року між вказаною банківською установою та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № HEN0G5 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 68,00 кв.м, житловою площею 39,00 кв.м, з вартістю предмета іпотеки 277750 гривень, боржником за кредитним договором порушено його умови, внаслідок чого виникла заявлена до стягнення заборгованість, посилання ОСОБА_2, в апеляційній скарзі про безпідставне підвищення банком в односторонньому порядку розміру відсотків за користування кредитом є необґрунтованим, оскільки таке підвищення передбачено кредитним договором у п. 6.2, за положеннями якого при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту він має сплачувати кредитору відсотки у подвійному розмірі, п. 6.6. договору передбачено сплату штрафу у випадку порушення позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів.

Правовідносини сторін врегульовано умовами договорів та ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавцю) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання, сплата неустойки.

Право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення забезпеченого ним зобов'язання передбачено розділами 3, 4 іпотечного договору між сторонами, ст. ст. 12, 33, 39, 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 589 ЦК України. За приведеними нормами матеріального права звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є жилий будинок або жиле приміщення, звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, частина третя регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення ст. 40 цього Закону, так і положення ст. 109 ЖК УРСР, за змістом яких особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло при виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Оскільки предмет іпотеки у даній справі було придбано іпотекодавцем не за рахунок кредитних коштів, повернення яких було забезпечено договором іпотеки, а на підставі договору купівлі-продажу від 23 лютого 1998 року, передбачених законом підстав для виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення із цієї квартири немає.

Приведений висновок відповідає висновку Верховного Суду України у справі 6-1449цс15, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права.

У відповідності до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо ціни продажу предмета іпотеки, зокрема за ціною, визначеною у договорі іпотеки, ціна продажу має встановлюватися на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» відсутні, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду відповідній зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки змінити, в його резолютивній частині словосполучення «зазначеному в договорі іпотеки, а саме 277750 гривень» змінити на словосполучення «не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.Є. Лісова