Провадження № 2/235/111/16
Справа № 235/9649/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року місто Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Карабан І.І.

при секретарі Димитрієвій О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції,-

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АВТО ПРОСТО про визнання правочину недійсним та застосування реституції, а саме просив визнати недійсною з моменту укладання угоду № 301215 від 17 серпня 2009 року, укладену між ним та відповідачем, та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 80322,79 грн. Обґрунтовуючи вимоги зазначив, що 17 серпня 2009 року між ними укладено угоду № 301215, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Відповідно до Додатку № 1 до ОСОБА_2 метою її укладення було отримання автомобіля Daewoo Lanos 1,5 вартістю 66300 грн. Перед укладенням угоди позивач ознайомився з нею, але мало що зрозумів з неї. Ні в угоді, ні в додатках до неї не вказані підприємства, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистрибютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самої угоди. Вважає, що угода була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваної угоди, діє відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. При розясненні всіх умов та наслідків даної угоди, позивач би не погодився в на її укладання. Умови угоди є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача. Позивач вважає, що угода не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує права позивача як споживача послуг та як громадянина України, угода не відповідає внутрішній волі позивача на момент укладання та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсною. Умови угоди є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності її наслідком ґ істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Спірна угода не містить строків та (або) термінів отримання учасником автомобіля, а також строку, після якого угода припиняє свою дію. Також в угоді не зазначена відповідальність відповідача у випадку порушення або не виконання умов угоди, що є порушенням ч.ч.1, 2 та 3 ст.18 Закону України Про захист прав споживачів,що є несправедливими умовами. Несправедливою є умова договору, що стосується ціни товару, оскільки зазначення в такій формі призводить до значного та постійного збільшення витрат позивача на виконання ним умов спірної угоди. Крім того, відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність, оскільки під час пропонування продукції споживачу не надається або надається в нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення вибору. Правочин здійснений юридичною особою без наявності ліцензії, що є обовязковим при надання фінансових послуг. Оскільки недійний правочин не створює юридичних наслідків, а тому відповідач повинен відшкодувати вартість того, що одержав.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити, та пояснив, що консультант не повністю надала інформацію про договір, його не примушували підписувати договір, але він сподівався на чесність, повірив розповідям. Крім того, в квітні йому запропонували взяти автомобіль, але його не задовольнили умови, що були запропоновані для цього, і які відрізнялися від умов угоди. Оскільки він відмовився, то йому відстрочили його право на три аукціони.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та письмові заперечення щодо позову. Обґрунтовуючи заперечення представник зазначив, що угоди, які укладаються з клієнтами системи АВТО ТАК, повністю відповідають діючому законодавству України. Після прийняття Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг ТОВ АВТО ПРОСТО привів свою діяльність у відповідність до зазначеного Закону. Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання, уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом. Крім того, у позивача після підписання було 7 календарних днів від дати підписання угоди для самостійного повторного ознайомлення з умовами угоди та додатків до неї, і у випадку незгоди з умовами розірвати її. Позивач протягом тривалого часу сплачував внески у відповідному розмірі та зясував свою позицію в черзі з метою отримання автомобіля, що також є підтвердженням повного розуміння умов угоди. ОСОБА_2 містить характеристики автомобіля, а відсутність найменування продавця не тягне за собою недійсність угоди. В угоді зазначено строк її дії з моменту підписання обома сторонами та дії до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань. Також угода містить умови щодо відповідальності ТОВ АВТО ПРОСТО. Також угода містить зобов'язання ТОВ АВТО ПРОСТО значно в більшій кількості у порівнянні з обов'язками позивача. Крім того, просили застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 серпня 2009 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_2 № 301215 про надання останньому як учаснику системи «Авто Так», послуг спрямованих на придбання автомобіля. Укладена між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 складається з основного тексту ОСОБА_2, Додатків № 1 та № 2, які є невідємними частинами угоди, а також додатку № 4 . ОСОБА_2 та додатки підписані сторонами та скріплені печаткою юридичною особи. При цьому, учасник системи своїм підписом засвідчував факт ознайомлення та згоду з умовами ОСОБА_2, підтверджує свої права та обовязки за ОСОБА_2, підтверджує здатність набувати прав та обовязків за ОСОБА_2, умови ОСОБА_2 зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе (Додаток № 2) та заявляв , що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_3, уважно прочитав та зрозумів ОСОБА_2 та Додатки до неї (ОСОБА_2). Зазначена угода та додатки до неї містять предмет договору, права та обовязки сторін, порядок розрахунку та сплати внесків, надання права на отримання автомобіля, вибір моделі автомобіля, передача автомобіля, передбачено також порядок розірвання договору, повернення коштів, наслідки невиконання зобовязань сторонами за угодою, вирішення суперечок та інше.

Згідно з умовами вказаного договору відповідач є виконавцем певних послуг з придбання автомобіля, а позивач зобовязується сплачувати внески та виконувати інші обовязки .

Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак встановлені в Додатку № 2, що є невідємною частиною угоди.

За умовами угоди ОСОБА_1, якого включено до групи 001002 під порядковим № 109, щомісяця здійснював платежі відповідно до умов угоди, загальна сума платежів з вересня 2009 року по серпень 2015 року склала 80322,79 гривень.

Згідно Додатку № 1 вказаного договору учасник зобов'язаний сплатити: вступний внесок 2386,80 грн, щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38 %, щомісячний страховий внесок - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3 %.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справ та обовязків.

Частиною 1 статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Із тексту угоди та додатків до неї вбачається, що сторони досягнули згоди з усіх істотних умов договору, а тому договір є укладеним. Та обставина, що сторони досягнули домовленості щодо всіх істотних умов договору, які були зрозумілі позивачу, підтверджується діями позивача, який протягом 6 років щомісяця сплачував необхідні внески, в розмірі, що визначені угодою.

Положеннями статті 203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Предметом оспорюваної ОСОБА_2 є надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля. Відповідач не продає за ОСОБА_2 автомобіль позивачу. Таке придбання здійснюється учасником безпосередньо у виробника або імпортера шляхом укладення окремої ОСОБА_2, що і гарантує відповідач.

Вказані умови ОСОБА_2 не порушують прав позивача, як споживача та відповідають вимогам ст.19 Закону України Про захист прав споживачів .

Відповідно до ч. 5 ст.1 Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 02 червня 2011 року Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг, що введено в дію з 09 січня 2012 року, внесено зміни до ч.1 ст.4 Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг, доповнено п.11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Згідно з Ліцензійними умовами провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затвердженими розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 жовтня 2012 року №1676 діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Відповідно до п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Враховуючи те, що договір між сторонами укладено 19 серпня 2009 року, то при укладанні договору від відповідача не вимагалося мати ліцензію на надання такої послуги.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до ОСОБА_2 учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з ОСОБА_2 та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «Авто Так». При цьому в разі розірвання ОСОБА_2 протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання ОСОБА_2. Однак, встановлено, що позивач із заявою про розірвання ОСОБА_2 в семиденний термін до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами ОСОБА_2.

Таким чином, висновок позивача про наявність обману чи нечесної підприємницької практики в діях ТОВ «Авто Просто» під час укладення ОСОБА_2 є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст.19 Закону України Про захист прав споживачів, а також нормами Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг.

Крім того, звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач посилався на те, що укладений Договір порушує його права, передбачені ст. ст.18,19 Законом України Про захист прав споживача.

У той самий час ст.18 Закону України Про захист прав споживачів містить інші самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Крім того, посилання позивача на відсутність в договорі відповідальності відповідача, наявність дисбалансу у передбачених правах та обовязках та інше, не відповідає дійсності, оскільки всі ці положення передбачені договором, що укладений між сторонами.

Статті 18,19 Законом України Про захист прав споживача передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13, що у відповідності до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Вищевказані обставини свідчать про те, що відсутні підстави для визнання зазначеної ОСОБА_2 недійсною, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

В звязку з відсутністю підстав для визнання договору недійсним, також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплачені за цим договором 80322,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.203, 215, 626-628, 238, ЦК України, ст..ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг, ст..ст.11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПУ України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.І.Карабан