Справа № 484/5761/15-ц
Провадження № 2/484/884/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року м.Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі :

судді-Сотської С.О.

секретаря судового засідання - Бикової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом виконавчого комітету Первомайської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - комунальне підприємство Первомайської міської ради "Затишок" про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року виконавчий комітет Первомайської міської ради, третя особа - комунальне підприємство Первомайської міської ради "Затишок" звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_3. Квартира не приватизована. Наймачем квартири є ОСОБА_2, вітчим відповідачки. Спірна квартира була надана ОСОБА_2 на сім»ю із чотирьох осіб згідно ордера НОМЕР_1 від 23.08.2001 року. У 2006 році ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4 знялися з реєстрації та виїхали до місця служби ОСОБА_2, АР Крим, місто Феодосія. З 2010 року в квартирі зареєстрована ОСОБА_1, але не проживає протягом п'яти років, використовує квартиру не за цільовим призначенням, зокрема здає в оренду іншим громадянам.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачка відсутня в квартирі з поважних причин, так як вимушено виїхала на роботу в іншу місцевість. Її речі, меблі знаходяться в квартирі, куди вона періодично приїжджає, постійно сплачує комунальні послуги. Іншого житла вона не має, має намір реалізувати своє право приватизації квартири. Інтересу щодо користування квартирою вона не втрачає.

Здачу квартири в оренду іншим особам заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність. Відношення до позову не висловили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ст.. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.. 71 ЖК УРСР), члені сім»ї власника жилого приміщення протягом року (ст.. 405 ЦК України).

Відповідно до ст.. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Не проживання у житловому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.. 72 ЖК УРСР, 405 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі -Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 Конвенції, є виправданим. Таке втручання має бути передбачено законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної та громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Згідно з роз'ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 (із мінами) « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судом Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з"ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпний перелік таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв'язку з чим вказане питання вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає у жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав на сім»ю із чотирьох осіб, в тому числі дружину ОСОБА_3, сина ОСОБА_4, падчерку ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується даними талону до ордену НОМЕР_1 від 23.08.2001 року. Особовий рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_2

В 2006 році ОСОБА_2 переїхав до нового місця служби в місто Феодосію АР Крим разом з членами сім»ї і знялися з реєстрації.

На даний час ОСОБА_2 проходить службу в Чернігівській області, житлом не забезпечений, що підтверджується довідкою Чернігівського центру соціальної адаптації бездомних та безпритульних.

З 2010 року в квартирі зареєстрована ОСОБА_1 Дана інформація знайшла підтвердження даними адресної довідки Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області від 11.01.2016 року за №27.

Установлено, що з позовом позивач звернувся до суду 30.12.2015 року. Як на підставу заявлених вимог вказував, що відповідач за даною адресою не проживає з 2010 року., в квартирі проживають квартиранти.

Відповідно до наявних у справі актів від 04.09.2013 року, 23.10.2015 року, 20.11.2015 року складених мешканцями будинку ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 в квартирі не проживає з 2010 року без зазначення причин.

Судом допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які повідомили суду, що в квартирі АДРЕСА_2 посторонні особи, ОСОБА_1 в квартирі не проживає. Свідки також пояснили суду, що в квартирі вони не були, особисто ОСОБА_1 вони в обличчя не знають, та пояснити чи знаходяться в квартирі особисті речі відповідачки вони не можуть і їм це невідомо. Хто саме з посторонніх осіб, які знаходяться в квартирі і яке вони мають відношення до відповідачки не знають.

ОСОБА_5 також заявив, що він неодноразово звертався в різні інстанції з приводу проживання в спірній квартирі посторонніх осіб, які порушують його спокій як сусіда.

Інших доказів постійного не проживання відповідачки в квартирі понад 6 місяців суду позивачем надано не було.

Заперечуючи проти позову, представник відповідачки посилався на поважність причин її відсутності, яка пов'язана з працевлаштуванням в іншій місцевості, в органах поліції, так як в місті Первомайську за фахом вона працевлаштуватись не могла.

Крім того, в спірній квартирі знаходяться особисті речі, меблі відповідачки. Іншого житла в неї немає. Періодично вона проживає в квартирі, сплачує всі комунальні платежі.

Ці твердження представника відповідачки спростовані належними та допустимими доказами не були.

Відповідно до приписів ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано беззаперечних доказів про відсутність відповідачки в квартирі без поважних причин, тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,209,212 - 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні вимог про визнання ОСОБА_1, 1992 року народження такою, що втратила право користування жилим приміщенням АДРЕСА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: