25.01.2016 ЄУН 337/219/16-ц
Провадження № 6/337/13/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста ОСОБА_1 в складі: головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжі подання державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2016 року державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником відділу ОСОБА_4, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом винесення відповідної ухвали.

Як вбачається з подання, необхідність звернення з ним до суду обумовлена тим, що добровільно боржник рішення суду не виконує, з приводу його примусового виконання з Хортицьким ВДВС ЗМУЮ не співпрацює та навіть перешкоджає виконанню судового рішення, а вжитими державним виконавцем заходами встановити місцезнаходження як самого боржника, так і належного йому майна, на яке можна звернути стягнення, не вдалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання представник відділу ДВС Запорізького районного управління юстиції не зявився, але надав клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Вивчивши подання та дослідивши додані до нього матеріали, судом встановлено наступне.

З долучених до подання копій виконавчих листів та постанов про відкриття виконавчого провадження вбачається, що на виконанні Хортицького відділу ДВС ЗМУЮ дійсно перебувають виконавчі провадження № 48038917 та № 48038968 з примусового виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття та аліментів на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку.

31 липня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що свідчить додана до подання копія вказаної постанови.

Згідно копії заяви ОСОБА_5 остання 22 грудня 2015 року звернулася до Хортицького ВДВС ЗМУЮ з заявою про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Разом з тим, статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за умови доведеності того, що така особа, по-перше, ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням; по-друге, його намір вибути за межі України обумовлений метою не виконувати це рішення.

Крім цього, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України) кожна сторона повинна (зобовязана) довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Натомість, крім відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами та накладення арешту на майно боржника з оголошенням заборони на його відчуження, жодного з перелічених державним виконавцем в поданні заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження нерухомого майна боржника, на яке можна накласти стягнення, документально не підтверджено, як і суму вказаної в поданні заборгованості відповідним детальним розрахунком із зазначенням періодів її утворення.

Щодо встановлення місцезнаходження самого боржника (місця його реєстрації та (або) місця фактичного проживання) чи належного йому рухомого майна, то відповідні дії державним виконавцем або не вчинені, або про них не зазначено ані в поданні, ані підтверджено документально.

За таких умов подання як необґрунтоване задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 3771 ЦПК України, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Хортицького районного суду

міста ОСОБА_1 Бредун