Категорія 30Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 рокум. Вінниц

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Колоса С. С.

суддів : Вавшка В. С., Якименко М. М.

секретар судового засідання Маркевич Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 27 січня 2016 року,

встановила :

Рішенням Вінницького міського суду від 27 січня 2016 року в звзнвченому позові відмовлено .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального права .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог з підстав викладених у скарзі, ОСОБА_5, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_3, який просить скаргу відхилити, а рішення залишити без змін, мотивуючи тим, що воно є законним та обгрунтованим, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного .

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Відмовляючи у задоволенні вимог, судом першої інстанції дано належну оцінку наданим по справі доказам .

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .

З матеріалів вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір згідно якого позикодавець передала у власність, а позичальник отримала 2 850 доларів США та зобов»язувалась повернути 2 000 доларів США протягом 6 місяців, а іншу до червня 2000 року. Так як боржником неналежним чином виконувались зобов»язання рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 28 березня 2002 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 згідно договору 15 169 гривень 12 коп.. Дане рішення не оскаржувалося та набуло законної сили ( а. с. 7 8 ) .

Зазначене вказує на те, що даним рішенням з ОСОБА_3 стягнуто саме 15 169 гривень 12 коп., а не сума еквівалентна до долара США, в зв»язку з чим підстави для стягнення різниці у курсі відсутні .

До моменту звернення з даним позовом рішення суду не виконано .

Відповідно до ст.. 22 ч. 2 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ) ; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено ( упущена вигода ) .

Згідно зі ст.. 36 ч. 1 ЗУ « Про Національний банк України » саме банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його .

Так як, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися ( зростати чи падати ), тому дана обставина не дає підстав стороні у зобов»язанні, спір якого вже вирішено судом, пред»являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці .

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зважаючи на те, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різний період часу є різним, курсова різниця, яку просить стягнути позивач не може по своїй суті бути спричиненою їй шкодою, а також обґрунтовано зазначив, що на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюється законодавство, яке регулює повернення коштів по договору позики та стягнення коштів за невиконання зобов»язання, в тому правові підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні. В той же час позивачка не позбавлена можливості захистити своє порушене право в зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання .

Твердження викладені в апеляційній скарзі, що позивачці спричинено шкоду відповідно до ст. 22 ЦК України є безпідставними та спростовуються вищевикладеним .

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду лише з одних формальних міркувань .

Даючи належну оцінку вищевикладеному, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Вінницького міського суду від 27 січня 2016 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Протягом двадцяти днів з часу проголошення ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : В. С. Вавшко

ОСОБА_6

З оригіналом згідно :