н/п 2/490/2702/2016 Справа № 490/6967/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
17 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.,
при секретарі Гудковій Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобовязання звільнити приміщення та надати до них доступ , -
В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправними дії ОСОБА_2 із перешкоджання йому у користуванні належної на праві власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користування шляхом покладання на відповідачку обовязку надати доступ до належної йому 1/2 частки цієї квартири та не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що є співвласником вказаної квартири, друга частка якої належить відповідачці, яка є його племінницею. Вони через неприязнені стосунки не могли дійтии згоди між собою щодо порядку користування вказаною квартирою, і такий порядок був встановлений за рішенням суду. Проте відповідачка чинитть йому перешкоди у користуванні належної часткою квартири, чим грубо поршуються його права власника.
Позивач в судове засідання не з'явився, направив для участі у справі свого представника.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в порядку заочного провадження.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
19 травня 2009 року ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири, яку прийняли її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки звернулися в передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2013 року виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, при цьому свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частину вказаного спадкового майна не було видане.
26.05.2012 року ОСОБА_5 помер та після його сперті спадщину прийняла його донька - ОСОБА_2, однак свідоцтво про право на спадщину нею отримано не було.
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування май ном, що є їхньою спільною власністю. При наявності розбіжностей між співвласниками щодо здійснення повноважень по володінню та розпорядженню спільним майном спір може бути вирішений в судовому порядку.
Відповідно до ст. ст. 41, 47 Конституції України та ст.98 ЖК України державою гарантовано право громадянина на власність та житло.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності (володіння, користування, розпорядження) може бути обмежено чи припинено або власника може бути зобов'язано надати право користування його майном іншим особам лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Право власності є непорушним.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На квартиру, яка є об'єктом права власності розповсюджується такий же правовий режим. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право володіти, користуватися та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Квартири, що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством України. Якщо квартира є об'єктом права спільної часткової власності, то зазначені положення стосуються усіх співвласників.
За ст. 358 ЦК України та п. 14 постанови Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому, кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди про таке, спір вирішується судом за такими ж правилами. При цьому квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.
Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_3 є чотирьохкімнатною, має загальну площу 86,5 кв.м., житлову площу 65,3 кв.м.
Рішенням Центрального районного суду від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 визначено порядок користування квартирою №45 по вул. Адміральська, 2-а у м. Миколаєві та виділено у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 19,8 кв.м., балкон площею 0,70 кв.м., житлову кімнату площею 13,2 кв.м., що складає 51/100 частину вищевказаної квартири. Виділено у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 15,4 кв.м., житлову кімнату площею 16,9 кв.м. що складає 49/100 частин вищевказаної квартири.

Коридор площею 0,8 кв.м., ванну площею 2,9 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., кухню площею 7,7 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м. залишено в загальному користуванні.

Як слідує із матеріалів справи , позивач неодноразово робив спроби для вселення до спірної квартири , однак із-за неприязнених стосунків сторони не змогли дійти згоди.

Таким чином, судом встановлено, що позивач як співвласник 1/2 частин квартири має право на користування своїм нерухомими майном.

Відповідно до положень ст..ст. 317,321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст . 383 цього Кодексу, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За статтею 391 цього Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 9, 150 ЖК України, наведених статей ЦК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню .

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. .

Керуючись ст. ст. 208, 209,212-215 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В :

Позов -задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою №45 по вул. Адміральська, 2-а у м.Миколаєві та зобов'язати ОСОБА_2 надати доступ ОСОБА_1 до житлової кімнати площею 19,8 кв.м., балкону площею 0,70 кв.м., житлової кімнати площею 13,2 кв.м., що складає 51/100 частину вищевказаної квартири та не чинити перешкод у користуванні цтими приміщеннями та приміщеннями загального користування коридором, ванною, вбиральнею , кухнею та вбудованою шафою.

У задволенні позовних вимог прро визнання дій протиправними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

СУДДЯ О.А. Гуденко