ЄУН № 337/6658/15-ц
Провадження 2/337/216/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Хортицького районного відділу у м.Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача вказуючи, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Квартира була придбана нею 13.11.2015р. за договором купівлі-продажу у відповідача ОСОБА_2, який повинен був знятися з реєстраційного обліку. Однак він до теперішнього часу залишається зареєстрованим в АДРЕСА_3 та без його згоди зняття з реєстрації неможливо. Добровільно відповідач з реєстрації не знімається. Відповідач ні є членом її родини, його реєстрація для неї складає незручності, порушує її права в розпорядженні квартирою, на нього нараховуються комунальні витрати, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, суду надана письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечує.

Представник Хортицького РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню через наступне.

Суд встановив, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О., реєстровий номер 3762, належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 (а.с.6).

Право власності позивачки на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, квартира була придбана позивачкою у відповідача ОСОБА_2 та співвласників ОСОБА_4, , ОСОБА_5, ОСОБА_6, які згідно п. 8 вищевказаного договору, зобов'язалися до 04.12.2015 року зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих в квартирі осіб.

Відповідно до довідки Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів МКП «Основаніє» від 12.11.2015р. та довідки сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 23.12.2015р. відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.10,15). Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично в даній квартирі не приживає та не з'являється.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивачі вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і мають право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач не користується спірним житловим приміщенням, не є членом її родини, інших домовленостей між сторонами немає.

При цьому суд враховує, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Щодо зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстрації в квартирі позивачки, то суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення через наступне:

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що підставою для зняття з реєстрації є рішення суду, що набрали законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Виходячи з вищевикладеного та діючого законодавства, питання щодо реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції суду.

Таким чином, суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Коституції України, ст.ст. 316, 321, 317, 319, 391, 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130, 159, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В.Сидорова

27.01.2016