Справа № 301/1602/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Павліченка С.В., Бондаренка Ю.О.,

секретарі Рогач О.Я.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представників Сілецької сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Сілецької сільської ради, Управління Держгеокадастру в Іршавському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання погодити технічну документацію із землеустрою, скасування в Державному земельному кадастрі запису про земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що згідно спільного рішення виконкому Зарічанської сільської ради народних депутатів та земельної комісії від 27.05.1993 року за №15 їй надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,12 га в урочищі «Біля Берізки» для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і відповідно у травні 2015 року виготовлено технічну документацію, виконано комплекс топографічно-геодезичних робіт щодо встановлення меж земельної ділянки розміром 0,1266 га. Сільський голова с.Сільце, Іршавського району ОСОБА_3 підтримав акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, але відмовився засвідчити зазначений акт та погодити технічну документацію із землеустрою даної ділянки, а звернення про надання письмової відповіді про мотиви такої відмови залишено без реагування.

Посилаючись на вказані обставини просила визнати неправомірною відмову сільського голови с.Сільце, Іршавського району у погодження технічної документації із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою с.Сільце, урочище «Біля Берізки» Іршавського району, площею 0,1266 га та зобовязати Сілецьку сільську раду погодити дану технічну документацію.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_6, кадастровий номер :05:001:0055 і така реєстрація порушує права позивача та просила також скасувати в Державному земельному кадастрі запис про дану земельну ділянку за ОСОБА_7.

Рішенням Іршавського районного суду від 04 грудня 2015 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, представників Сілецької сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

З оглянутого в суді апеляційної інстанції оригіналу із витягу спільного рішення виконкому Зарічанської сільської ради народних депутатів та земельної комісії від 27.05.1993 року №15, копія якого міститься в матеріалах справи а.с.4 вбачається, що згідно ст.67, 17 ЗК УРСР надано земельні ділянки у власність розміром 0,12 га в урочищі «Ізок» та «Біля Берізки» для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ОСОБА_1.

Встановлено, що Сілецька сільська рада була утворена 28 грудня 1999 року, а депутати сільської ради і сільський голова приступили до виконання своїх обовязків лише в липні 2000 року, після проведення відповідних виборів.

Із пояснень даних в суді апеляційної інстанції головою Сілецької сільської ради ОСОБА_3 стверджується, що при створенні Сілецької сільської ради земельні ділянки в урочищі «Ізок» залишились на території Зарічанської сільської ради, а земельні ділянки в урочищі «Біля Берізки» за Сілецькою сільською радою.

У відповідності до ст.ст.22, 23 ЗК України (1991 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами народних депутатів.

Позивачка в порядку передбаченому ст.60 ЦПК України не довела ті обставини та не надала доказів, що земельна ділянка у відповідності до рішення Зарічанської сільської ради від 27.05.1993 року їй була виділена в натурі (на місцевості) і встановлювалися межі земель та приступила до її використання, сплачувала податок за землю.

На момент звернення ОСОБА_1 у травні 2015 року до Сілецької сільської ради спірна земельна ділянка вже була виділена учаснику АТО ОСОБА_6 за рішенням депутатів сільської ради відповідно до листа Управління Держземагенства в Іршавському районі від 18.05.2013 року (а.с.37), що в урочищі «Біля Берізки» с.Сільце є вільна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_8.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 збільшив позовні вимоги та просив скасувати в Державному земельному кадастрі запис про дану земельну ділянку за ОСОБА_6, який не залучався до участі у справі, оскільки дане питання впливає на його права та обовязки.

За таких обставин, на момент звернення ОСОБА_1 до Сілецької сільської ради спірна земельна ділянка не була вільною, правовстановлюючі документи на земельну ділянку ОСОБА_6 не були скасовані в установленому законом порядку, а тому відмова сільського голови с.Сільце, Іршавського району в погодженні ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі є правомірною.

Крім того, судова колегія констатує, що позивачка на підставу своїх вимог посилається на рішення Зарічанської сільської ради від 27.05.1993 року про видання їй у власність земельної ділянки в розмірі 0,12 га, а просить погодити технічну документацію із землеустрою встановлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с.Сільце, урочище «Біля Берізки» 0,1266 га та зобовязати Сілецьку сільську раду погодити технічну документацію, але правових підстав для надання їй у власність земельної ділянки розміром 0,1266 га не зазначає.

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_9