У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М.., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПД Актив», ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДТЗ» про припинення поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПД Актив» (далі - ТОВ «КПД Актив»), ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДТЗ» (далі - ТОВ «Торговий дім «ДТЗ») про припинення поруки.

Позивачка посилалась на те, що 12 серпня 2013 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ТОВ «КПД Актив» було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким позикодавець надав позичальнику 470 тис. грн зі строком повернення 15 серпня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_4 12 серпня 2013 року було укладено договір поруки.

24 вересня 2014 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення права вимоги.

Позивач вважала, що дія договору поруки припинилася, оскільки строк повернення позики було встановлено 15 серпня 2013 року і від цього строку минуло більше шести місяців.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 серпня 2013 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ТОВ «КПД Актив» було укладено договір безвідсоткової позики зі строком виконання до 15 серпня 2013 року на суму 470 тис. грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_4 12 серпня 2013 року було укладено договір поруки.

24 вересня 2014 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення права вимоги.

За положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 559 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Підстави припинення поруки визначені ст. 559 ЦК України. До них, зокрема, відносяться: припинення забезпеченого нею зобов'язання, а також зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; якщо у випадку настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Частина 4 ст. 559 ЦК України визначає, що у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2013 року до договору поруки було укладено додаткову угоду та викладено п. 6.1 у наступній редакції: «Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але не довше моменту припинення дії основного договору». Вказаний договір підписано ОСОБА_4

Оскільки у договорі поруки встановлено строк її дії - 31 грудня 2016 року, то кредитор має право звернутися з вимогою до поручителя протягом встановленого договором строку, а отже суд дійшов правильного висновку про те, що порука не є припиненою, а тому відмовив у позові.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

МазурЛ.М. Нагорняк В.А. ПисанаТ.О.