Справа № 565/87/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі судового засідання Руднік Л.С.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання. В позові вказує, що відповідач є батьком ОСОБА_4, який після досягнення повноліття продовжує навчання і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги. Витрати, пов"язані з навчанням, харчуванням та проживанням повнолітнього сина несе виключно позивач. В свою чергу відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує заробітну плату.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав, вказаних у позові. Також пояснила, що її заробіток недостатній для утримання сина і забезпечення власних матеріальних потреб. В свою чергу, заробіток відповідача дозволяє сплачувати аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку.

Відповідач в судовому засіданні, що відбулось 18.03.2016 року, позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не ухиляється від надання коштів сину і згідний сплачувати 1/6 частку від свого заробітку.

Представник відповідача позов визнав частково. Також пояснив, що відповідач відкрив на ім»я ОСОБА_5 рахунок в банку, на який у 2015 році перерахував 1200 гривень, проте в січні 2016 після звернення позивача з позовом про стягнення аліментів припинив перераховувати сину кошти.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази та керуючись законом, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідач є батьком ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження. З довідки №04-2/119 від 22.03.2016 (а.с.56) слідує, що ОСОБА_4 навчається у Рівненському автотранспортному коледжі на другому курсі денного відділення, форма навчання державна, дата закінчення коледжу 30.06.2018 року. Коледж розташований в місті Рівне, ОСОБА_4 проживає у гуртожитку коледжу та у 2016 році сплатив за проживання 1300 гривень. З пояснень позивача слідує, що 1000 гривень для оплати за проживання сина в гуртожитку надав відповідач. Згідно із довідкою про доходи позивача (а.с.66) розмір нарахованої заробітної плати з вересня 2015 по лютий 2016 року становить 34856 гривень 28 копійок. З довідки про доходи ОСОБА_4 за місцем навчання (а.с.71) слідує, що він у 2015 році отримував стипендію, проте у 2016 році стипендія йому не призначена. З витягу від 17.03.2016 з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 з дитячої поліклініки слідує, що у дитинстві він перебував під наглядом лікаря у зв»язку із хворобою, згідно витягу останній запис про лікування зроблено 03.01.2012.

Згідно із ч.1 та ч.3 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в інтересах повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, мають самі дочка, син, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності із ст.200 СК, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, зазначені у ст.182 СК та можливість надання утримання другим з батьків.

Як передбачено п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення особою віку 18 років, але не більше 23 років; продовження цією особою навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, суд має врахувати: стан здоров»я та матеріальне становище платника і отримувача аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач і відповідач в судовому засіданні визнали, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги. Представник відповідача пояснив, що у січні 2016 відповідач припинив надавати сину матеріальну допомогу. Суд вважає, що позивач несе витрати, пов»язані з навчанням ОСОБА_4 в місті Рівне, зокрема з придбання одягу, проїзду, харчування. Проте, більшу частину витрат за проживання ОСОБА_4 в гуртожитку коледжу за 2016 рік несе відповідач. Отже суд прийшов до висновку, що відповідач надає повнолітньому сину, який продовжує навчання і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги, недостатньо грошових коштів для забезпечення його матеріальних потреб, хоча відповідач має таку можливість.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд врахував матеріальне становище відповідача, а саме розмір його заробітку та наявність у відповідача зобов»язань по утриманню малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також враховано те, що позивач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки працює і отримує заробітну плату. Крім того, ОСОБА_4 навчається на державній формі навчання і має право отримувати стипендію, а також може працювати у вільний від навчання час.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, керуючись законом і внутрішнім переконанням, суд вважає, що присудження з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення сином навчання, забезпечить як матеріальні потреби позивача, так і надасть змогу відповідачу забезпечити власні матеріальні потреби та потреби своєї сім»ї.

Позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів. Таким чином, на підставі п.3 ч.1 ст.80, ч. 3 ст.88 ЦПК та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок (0,4 розміру мінімальної заробітної плати) підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 182, 183, 198 -200 СК України, ст.ст. 80, 88, 212-215,367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 23 січня 2016 року до припинення ОСОБА_4навчання 30 червня 2018 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий