Справа № 381/2504/15-ц Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/565/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 27.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» звернулось в суд із вказаним позовом та просило стягнути в порядку регресу із ОСОБА_2 на свою користь виплачене страхове відшкодування у розмірі 49 490 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 лютого 2014 року в м. Фастів з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, було скоєно дорожно-транспортну пригоду, а саме зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортний засіб потерпілої ОСОБА_3 зазнав механічних пошкоджень.

На час скоєння дорожно-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 вересня 2013 року, укладеного із ОСОБА_2

За заявою ОСОБА_3, власника автомобіля НОМЕР_2, про настання страхового випадку позивачем складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн.

Зазначало, що постановами Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП, а тому у позивача у відповідності до підпункту «а» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після здійснення ним виплати страхового відшкодування виникло право звернутись до суду з регресним позовом до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожно-транспортну пригоду і керував транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» 49 490 грн. страхового відшкодування та судовий збір в сумі 494,90грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Статтею 1191 ч.1 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст..993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АС/6262277), за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.5).

13 лютого 2014 року в м. Фастів з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, було скоєно дорожно-транспортну пригоду, а саме зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,.(а.с.8).

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Субєктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт № 130 від 18 лютого 2014 року згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 64378,23грн.

23 березня 2014 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» із заявою про виплату страхового відшкодування на СТО ФОП «Корчак». (а.с.7).

На підставі Страхового акту та Заяви, у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за №3305, №3188 та №2787 (а.с.40-42).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_2 було скоєно дорожно-транспортну пригоду, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Нісан» реєстраційний номер НОМЕР_4 і страховою компанією було виплачено постраждалому від ДТП страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн.

В рішенні суду вказано, що оскільки ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди у порушення вимог п.п. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страховика у строки і за умов про настання дорожньо-транспортної пригоди, то відповідно до підпункту «ґ» п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в порядку регресу із нього на користь страхової компанії ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» підлягає стягненню в порядку регресу виплачене страхове відшкодування.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись із вказаними висновками, так як вони не в повній мірі відповідають обставинам справи і вимогам закону з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» посилалось на те, що відповідачем було скоєно дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного спяніння, що є підставою для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з винної особи.

Правовими підставами позовних вимог позивачем визначено положення ст..27 Закону України «Про страхування», пп. «а» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст..ст.625 ч.2, 993, 1187 ЦК України.

Встановлено, що згідно Відомостей про дорожньо-транспортну пригоду №9349345 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, а саме керування автомобілем у нетверезому стані та перевищення безпечної швидкості (а.с. 6).

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. (а.с.9),

Відповідно до пп. «а» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, а тому прийшов до помилкового висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав передбачених пп. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову ПрАТ «Страхове товаристо «Іллічівське» з підстав передбачених пп. «а» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В іншій частині про стягнення судових витрат рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2015 року є законним і підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів отримання потерпілим страхового відшкодування не заслуговують на увагу суду, оскільки право на звернення з регресним позовом пов'язане саме з виплатою страхового відшкодування, а не отриманням такої.

Крім цього, виплата страхового відшкодування підтверджується відповідними платіжними дорученнями за №3305, №3188 та №2787 (а.с.40-42).

Доводи апеляційної скарги на те, що відповідач в порушення пунктів 5.2, 7.17, 7.18 та 7.20 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року за №142/5/2092 не був запрошений на проведення огляду автомобіля НОМЕР_2 , а тому вважає, що вартість матеріального збитку була визначена з порушенням чинного законодавства, підлягають відхиленню.

Як вбачається із матеріалів справи звіт про оцінку майна №130 від 18.02.2014 року був виконаний суб»єктом оціночної діяльності ТОВ «Сальватор» на підставі заяви приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське».

Вказаний звіт про оцінку майна відповідає вимогам, визначеним положенням ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року за №142/5/2092 і в установленому законом порядку ОСОБА_2 не спростовано.

Інші доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову є необґрунтованими та відхиляються колегією суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регрессу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» 49 490 грн. страхового відшкодування.

В іншій частині про стягнення судових витрат рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: