Справа № 351/401/16-ц
Номер провадження №2/351/435/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Боднарука М.В.,

секретар Лакуста М.З.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про переведення прав та обов'язків співвласника боржника , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом, в якому просить перевести не неї право власності на належну відповідачу частку у спільному майні в рахунок погашення заборгованості за аліментами, мотивуючи тим, що у відповідності із договором дарування житлового будинку від 26 листопада 2002 року, Позивачці та Відповідачеві по справі на праві спільної часткової власності належить житловий будинок №11 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Січових Стрільців у с. Стецева. Згідно із умовами договору, кожному із них належить 1/2 будинку, в ідеальних долях частики сторін, є абсолютно рівними. Станом на дату укладення договору вартість будинку складала 23212,00 грн.

На момент складання договору дарування сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а тому реальне виділення часток у будинковолодінні не проводилося. Однак, спільне сімейне життя у них не склалося, а тому, 2 листопада 2010 року, рішенням Снятинського районного суду, шлюб між ними було розірвано. Рішенням Снятинського районного суду від 14 березня 2006 року було зобовязано відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2006 року у користь відповідачки. Проте, не зважаючи на існуюче рішення суду про стягнення аліментів, свої зобовязання по утриманню дітей, відповідач не виконує, а тому станом на момент звернення з цим позовом, заборгованість по аліментних зобовязаннях Відповідача складає 28464,80 грн., при цьому, ніякої можливості сплатити суму боргу в грошовому вигляді у відповідача не має, оскільки він не працевлаштований і доходів, які дозволили йому сплатити борг у нього не має, також відповідач має чималу прострочену заборгованість по банківським кредитам, що також не сприяє ліквідації заборгованості по аліментах, майна, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок ліквідації боргу, окрім частки у житловому будинку № 11 по вул. Січових Стрільців у с. Стецева, у відповідача іншого майна немає.

Позивачка вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача із пропозиціями про передачу своєї частки в рахунок погашення боргу по аліментах, однак, він їх постійно відхиляв. Тому позивачка звернулася до Снятинського районного суду із вимогою про переведення на неї права власності на частку ОСОБА_3 у будинку № 11 по вул. Січових Стрільців у с. Стецева, але Рішенням Снятинського районного суду від 10 червня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2014 року та ухвалою ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 лютого 2015 року, в задоволенні позову позивачці було відмовлено, на підставі того, що позивачкою не надано доказів звернення до боржника із вимогою про продаж частки у спільному майні і останній відмовився таку вимогу виконати. Тому вона звернулася до відповідача з відповідним листом - вимогою, в якому наголошувала на необхідності врегулювання питання ліквідації заборгованості по аліментних зобовязаннях шляхом передачі її в рахунок погашення заборгованості за аліментними зобовязаннями, яку згідно із повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідач отримав 10 грудня 2015 року, однак, відповідач її проігнорував, що свідчить про відмову виконати її.

Оскільки, реальне виділення часток співвласників у житловому будинку № 11 по вул. Січових Стрільців у с. Стецева, неможливе, враховуючи, що позивачка є одночасно і співвласником і кредитором відповідача, а діюче законодавство надає їй право вибору способу захисту порушеного права: передачі її в рахунок погашення заборгованості по аліментах на 1/2 частину жилого будинку, що належить відповідачу.

Згідно із Звітом про незалежну оцінку №13-149 К від 20 вересня 2013 року, ринкова вартість усього будинку № 11 по вул. Січових Стрільців у с. Стецева, складає 48725,28 грн.. Враховуючи, що відповідач є власником 1/2 будинку, - вартість належної йому частки складатиме: 48725,28 х 1/2 = 24362,64 грн.

Таким чином, враховуючи, що є всі правові підстави для звернення до суду, позивачка просить суд в рахунок погашення заборгованості по аліментах в розмірі 28464,80 грн., перевести на неї право власності на частку ОСОБА_3 у будинку № 11 по вул. Січових Стрільців у с. Стецева, що складає 1/2 будинку в ідеальних долях, вартістю 24362,64 грн., та покласти на відповідача всі судові витрати.

Відповідач проти позову заперечує пояснивши суду, що відповідно до рішення Снятинського райсуду від 14.03.2006 р. він зобовязаний до сплати аліментів на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до повноліття дітей в користь позивачки. Враховуючи те, що шлюб із позивачкою розірвано 2.11.2010 р. і до того і після того він працював на роботі за кордоном в республіці Чехія і регулярно зароблені кошти привозив і віддавав позивачці для потреб сімї, оскільки позивачка сказала йому, що забрала виконавчий лист з ДВС в Снятинському районі, і недавно довідався, що у нього є заборгованість по аліментах і будучи пенсіонером подав заяву в квітні 2014 р. про стягнення із нього аліментів із пенсії на утримання дітей і стягнення проводиться ДВС в Снятинському районі по даний час. Щодо позовних вимог позивачки то просить в задоволенні їх відмовити, оскільки заборговані кошти по аліментах мають цільове призначення і повинні належати дітям, а не позивачці. Крім того, позбавивши його права власності на належну половину будинку він буде позбавлений права на проживання оскільки іншого житла в нього не має. Заборгованість по аліментах на утримання дітей в повному обсязі він погасить.

Суд вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях:

- із пояснень сторін, рішення Снятинського районного суду від 14.03.2006 р., довідки ДВС в Снятинському районі вбачається, що із відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 500 грн. і станом на 01.03.2016 р. в нього утворилась заборгованість по аліментах в сумі 28464,80 грн.

- із договору дарування житлового будинку вбачається, що сторони є співвласниками жилого будинку в рівних долях, вартість якого згідно звіту про оцінку майна становить 48725,28 грн.

- із змісту ст. 366 ЦК України вбачається, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

Позивачка із вимогою про виділ частки в натурі до суду не зверталася, а тому суд не може взяти до уваги довідку Відділу архітектури, містобудування та містобудівного кадастру Снятинської РДА про неможливість виділу частки у житловому будинку в натурі.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обовязків співвласника - боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Вищенаведене дає підстави суду вважати, що для задоволення позову відповідно до вимог ст.366 ЦК України необхідно щоб позивачка предявила позов про виділ частки в натурі, а в разі неможливості такого виділу, що має визначити експерт, позивачка має право вимоги до відповідача про продаж його частки з направленням суми виторгу на погашення боргу, а в разі відмови від цього можна звертатись до суду із таким позовом. Позивачка із вимогою про виділ частки в натурі до суду не зверталася, а тому суд не може взяти до уваги довідку Відділу архітектури, містобудування та містобудівного кадастру Снятинської РДА про неможливість виділу частки у житловому будинку в натурі. Враховуючи, що вищенаведеного порядку позивачкою не дотримано, суд вважає, що її позов є передчасним.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, та згідно ч.1 ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законних підстав для примусового позбавлення ОСОБА_3 житла суд не вбачає, а тому вважає, що у позові слід відмовити.

Приймаючи до уваги, що позивачем не дотримані вимоги ст. 366 ЦК України, доказів на підтвердження наявності умов, з якими закон пов'язує виникнення в кредитора права вимагати переведення на себе прав та обов'язків боржника, не надано, суд вважає, що у позивача не виникло право вимагати переведення на себе прав та обов'язків відповідача на його частку спірної квартири та позивач передчасно звернулася до суду з такими позовними вимогами.

Крім того із пояснень сторін, довідки ДВС в Снятинському районі, висновку органу опіки та піклування вбачається, що аліменти стягнуто в користь позивачки на утримання дітей. На думку суду, переведення на неї права власності на частку відповідача буде порушувати права дітей, оскільки аліменти стягуються на утримання дітей і мають цільове призначення.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до статті 2 Закону України Про державну виконавчу службу примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 74 Закону України Про виконавче провадження визначено порядок стягнення аліментів.

Відповідно до частини 2 цієї статті у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Згідно з частинами 1 та 6 статті 52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Частиною 1 статті 63 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Порядок проведення оцінки майна боржника та реалізації майна, на яке звернено стягнення, визначено статтями 58 та 62 Закону України Про виконавче провадження.

Таким чином виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів має здійснюватись у примусовому порядку відповідно вимог Закону України Про виконавче провадження та інших актів, які регулюють здійснення виконавчого провадження.

Крім того враховуючи, що у відповідача немає ніякого іншого місця для проживання, а право на житло в Україні гарантовано ст.47 Конституцієї України, згідно якої кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

На підставі наведеного, ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, ст.366 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про переведення прав та обовязків співвласника боржника відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Голова Снятинського районного суду ОСОБА_4