АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №760/7131/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4457/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
24 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Панченка М.М. при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю в період з 18.07.07р. по 16.07.10р.; в порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.; стягнути з ОСОБА_3 Ѕ частину сплачених коштів за придбання вантажного автомобіля марки ГАЗ 3302-414, 2000 року випуску, а саме 43 105 грн.; визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на вантажний автомобіль марки ГАЗ 3302-414, 2000 року випуску. Посилається на те, що вона взяла шлюб з ОСОБА_3 18.11.2007р. Вінчання проходило в Храмі св.. Кирила і Афанасія про що сторонами було отримано Свідоцтво про вінчання. Після вінчання сторони стали проживати разом за адресою: м. Київ, пр.. Артилерійський,5, кв.33, вести спільне господарство. Позивач зазначає, що вона потоваришувала з матір'ю відповідача і коли вона стала потребувати сторонньої допомоги допомагала їй у всьому, а після її смерті допомагала в організації похорону. Крім того, сторонами було спільно придбано автомобіль ГАЗ 3302-414 за ціною 86 210 грн.. 17.07.2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ в м. Києві. Шлюб було розірвано за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2012 року. ОСОБА_4 зазначає, що в період шлюбу за спільні кошти на підставі договору купівлі - продажу набуто спірну квартиру, вартість якої становила 49 000 дол. США, що станом на 15.09.2010 року становило 387 100 грн..

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року позов задоволено частково. В порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. В порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в сумі 1 935,50 грн.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують те, що спірна квартира належить відповідачу на праві приватної власності та не належить до спільного майна подружжя, оскільки придбана 15.09.2010 року за кошти в сумі 49 000 дол. США, які він отримав від продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_2, яку він успадкував від померлої дружини ОСОБА_7 та на особисті кошти, які він збирав. Крім того, посилається на те, що позивачем не доведено факт, що спірна квартира була придбана на спільно-нажиті кошти під час шлюбу, а сам факт придбання майна в шлюбі не є підставою вважати спірну квартиру спільним майном подружжя.

В апеляційній скарзіОСОБА_4 просить рішення змінити в частині відмови щодо встановлення факту проживання однією сім'єю та стягнення коштів за придбання вантажного автомобіля в розмірі 43105 грн. та задовольнити вказані позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну дослідження та оцінку доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За умовами ст. ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу якого частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17.07.2010 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 817 від 17.07.10 року (а.с. 11).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2012 року у справі № 2-2615/12 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12).

В період шлюбу за спільні кошти сторін на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаренко О.С., сторонами набуто спірне майно - квартира АДРЕСА_1, вартістю 49 000 дол. США, що станом на 15.09.2010 року становило 387 100, 00 грн. (а.с. 15-16).

Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що спірна квартира була придбана хоч і в період шлюбу, але за його особисті кошти слід зазначити наступне.

ОСОБА_3 зазначає, що частково кошти на придбання квартири були отримані ним з депозитних рахунків, відкритих на його ім'я в період з 2005-2007 року, а частина коштів, отримана від продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, отриманої ним у спадщину.

Проте, належних та допустимих доказів, що саме вказані кошти були витрачені на купівлю спірної квартири у 2010 році суду не надано.

Не надано відповідних доказів і на підтвердження доводів ОСОБА_4 стосовно того, що частина коштів, за які була придбана спірна квартира, належала їй особисто як кошти, які були отримані від продажу Ѕ частини квартири, яка належала її матері.

Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбних договором.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірна квартира є спільним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і підлягає поділу між ними з визначенням рівних часток сторін.

Вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період з 18.07.07 р. по 16.07.10 р. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, допитані в суді першої інстанції в якості свідків, зі сторони ОСОБА_4- ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили доводи позивачки про те, що сторони після вінчання в 18.11.2007 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство.

Проте, допитані в якості свідків, з боку ОСОБА_3 - ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 зазначили, що в період 2007-2009 років, аж до смерті першої дружини відповідача ОСОБА_7, відповідач проживав разом з нею однією сім`єю, піклувався про неї, доглядав її під час хвороби.

Свідок ОСОБА_15 показала, що їй було відомо про вінчання сторін, разом з цим, сторони після вінчання не проживали однією сім`єю. ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2009 рік, аж до смерті першої дружини, проживав з нею, доглядав її.

Оскільки надані показання свідків різняться між собою, суд не може прийняти їх як належний доказ того, що сторони з 18.07.2007 по 16.07.2010 року проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Враховуючи вищевикладене, доводи на які посилалися сторони, відсутність належних доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з 18.07.07 р. по 16.07.10 р.

Судом встановлено, що спірний автомобіль марки ГАЗ 3302-414, 2000 року виписку, реєстраційний номер № НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, був придбаний 17.06.2008 року за 86 210, 00 грн., що підтверджується рахунком - фактурою № ДА-0005221 від 17.06.2008 року (а.с. 10).

Оскільки судом не встановлено факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період коли був придбаний вказаний автомобіль, колегія вважає безпідставним задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації Ѕ частини вартості спірного автомобіля.

Крім того, спірний автомобіль був відчужений ОСОБА_3 і на даний час право власності на нього зареєстровано за іншою особою.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-