№ 336/2869/14-ц
пр. № 6/336/232/2016
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2016 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А., розглянувши заяву державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про звільнення майна з-під арешту, в якій вказав, що на виконанні Шевченківському відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 336/2869/14-ц , виданий 01.12.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у сумі 281106,45 грн.

В процесі виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, що належить боржнику за виконавчим листом ОСОБА_2, автомобіля марки TOYOTA Camry, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску. При підготовці пакету документів на реалізацію державному виконавцю стало відомо що на вказаний автомобіль накладено арешт свідчого по ОВС постановою № 6/99 від 08.01.2010 року.

Посилаючись на те, що зазначене обтяження перешкоджає примусовій реалізації автомобіля TOYOTA Camry, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску належного боржнику за виконавчим документом ОСОБА_2 державний виконавець просить суд зняти арешт свідчого по ОВС постановою № 6/99 від 08.01.2010 року.

Перевіривши обґрунтованість заяви додані до подання матеріали суд прийшов до висновку що провадження по справі не може бути відкрите виходячи з наступного:

Державним виконавцем в обґрунтування заяви, серед іншого, надано копію витягу з інформаційної бази, що до накладеного арешту з якої вбачається, що арешт накладено слідчим, мовою оригіналу: «Следователем по ОВД» від 08.01.2010 року постановою за вихідним номером 6/99.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідні Положення» нового КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України 1960 року.

Статтею 248 КПК України передбачено, що при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Як зазначено у ст. 409 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Враховуючи, що до суду із заявою про звільнення майна з-під арешту звернувся державний виконавець, якому за законом не надано таке право, а розгляд заяви про звільнення майна з-під арешту накладеного постановою слідчого не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Суд керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, ,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою державного виконавця Гусакова про звільнення з-під арешту, автомобіля марки TOYOTA Camry, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, накладеного свідчим по ОВС постановою № 6/99 від 08.01.2010 року.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районнний суд м. Запоріжжя шляхом поданння апеляційної скарги протягом 5 днів з часу проголошення.

Суддя М.А. Голубкова.