17 березня 2016 року
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Дмитрієва О.Ф. при секретарі Рисованій Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення неповернутої частини позики, процентів за користування коштами, суми інфляційного збільшення, трьох процентів річних і неустойки,-
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08.02.2008 року між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 57.000 доларів США зі строком повернення до 08.02.2011 року. В забезпечення виконання зобов»язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Між тим боржники умови договору не виконали та повернули лише 5 250 грн, у зв»язку з чим 22 вересня 2010 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з боржників за період з 09 жовтня 2008 року по 22 вересня 2010 року боргу у розмірі 72 675 грн. та неустойки у розмірі 273 500 грн.
Позивач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що в судове засідання з»явитися не може,просить слухати справу за його відсутності,позовні вимоги підтримує та проти заочного разгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, бувли повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Умовами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 626, 530 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Судом встановлено, що
08.02.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 57.000 доларів США зі строком повернення до 08.02.2011 року. Вказаний договір був посвідчений нотаріально та зареєстрованим в реєстрі за № 497.( а.с. 20)
В забезпечення виконання зобов»язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. відповідно до умов якого ОСОБА_4 поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2, ОСОБА_3 позичених коштів.(а.с. 21)
Між тим боржники умови договору не виконали та повернули лише 5 250 грн.
22 вересня 2010 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3 боргу починаючи з 09.10.2008 року у розмірі 72 675 грн. та неустойки у розмірі 273 500 грн.
Отже неповернутою залишилася сума боргу у розмірі 51 750 доларів США.
У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 17.03.2015 року курс НБУ - ( 26. 84 грн./долар США), отже заборгованості в сумі 51 750 доларів США, станом на 17.03.2015 року за курсом НБУ складає 1 388 970 грн. (26.84 грн./долар США * 51 750 доларів США), а тому суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів боргу в сумі 1 388 970 грн.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування коштами у розмірі 28 309 доларів США, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Розрахунок відсотків за користування позикою розраховується за наступною формулою: (сума боргу х кількість днів прострочення х облікову ставку НБУ/ 100/ 365 ) :
За період з 22.09.2010 по 23.03.2012( 51 750 доларів США х 548 х 07,75 %/100/365 ) = 6 021 доларів США;
За період з 23.03.2012 по 10.06.2013 ( 51 750 доларів США х 444 х 07,50 %/100/365 ) = 4 721 доларів США;
За період з 10.06.2013 по 13.08.2013( 51 750 доларів США х 64 х 07,00 %/100/365 ) = 635 доларів США;
За період з 13.08.2013 по 15.04.2014 ( 51 750 доларів США х 245 х 06,50 %/100/365 ) = 2 257 доларів США;
За період з 17.07.2014 по 13.11.2014 ( 51 750 доларів США х 119 х 12,50 %/100/365 ) = 2 108 доларів США;
За період з 13.11.2014 по 06.02.2015( 51 750 доларів США х 85 х 14,00 %/100/365 ) = 1 687 доларів США;
За період з 06.02.2015 по 04.03.2015 ( 51 750 доларів США х 26 х 19,50 %/100/365 ) = 718 доларів США;
За період з 04.03.2015 по 28.08.2015 ( 51 750 доларів США х 177 х 30,00 %/100/365 ) = 7 528 доларів США;
За період з 28.08.2015 по 25.09.2015( 51 750 доларів США х 28 х 27,00 %/100/365 ) = 1 071 доларів США;
За період з 25.09.2010 по 05.10.2015( 51 750 доларів США х 10 х 22,00 %/100/365 ) = 311 доларів США;
Отже, загальна сума відсотків за користування позикою склала 28 309 доларів США, що еквівалентно на день ухвалення рішення 759.813.56 грн.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми та суми інфляційного збільшення, суд виходить з наступного.
У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов»язання розраховується за наступною формулою: (сума боргу х 3 % річних/ 100/ 365 х кількість днів) :
За період з 22.09.2010 по 05.10.2015 ( 51 750 доларів США х 3 /100/365 х 1 839) = 7 822 доларів США.
Отже, загальна сума 3 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов»язання склала 7 822 доларів США, що еквівалентно 209 942. 48 грн.
Розрахунок суми інфляційного збільшення розраховується за наступною формулою: (сума боргу х ( індекс інфляції -100 %) / 100% )
сума боргуперіодіндекс інфл.сума
51 750Вересень 2010102.91 500
Жовтень 2010100.5258
Листопад 2010100.3155
Грудень 2010100.8414
Березень 2011101.4724
Квітень 2011101.3672
Травень 2011100.8414
Червень 2011100.4207
Вересень 2011100.151
Листопад 2011100.151
Грудень 2011100.2103
Березень 2012100.3155
Вересень 2012100.151
Грудень 2012100.2103
Жовтень 2013100.4207
Листопад 2013100.2103
Грудень 2013100.5258
Березень 2014102.21 138
Квітень 2014103.31 707
Травень 2014103.81 966
Червень 2014101.0517
Серпень 2014100.8414
Жовтень 2014102.41 242
Листопад 2014101.9983
Січень 2015103.11 604
Лютий 2015105.32 742
Березень 2015110.85 589
Квітень 2015114.07 245
Травень 2015102.21 138
Червень 2015100.4207
Вересень2015 Жовтень 2015Дані не опрелюднені
Отже, сума інфляційного збільшення становить 36 932 доларів США, що еквівалентно 991 254.88 грн.
Що стосується вимоги про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов»язання, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання.
Згідно положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання Боржник зобов'язаний сплатити неустойку у відповідності до умов Договору.
Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Догором позики передбачено, що за несвоєчасне поверхня позики відповідач зобов»язується сплатити неустойку у розмірі 500 грн. за кожний день прострочення.
Відповідач допустив 1 839 днів прострочення( з 22.09.2010 року по 05.10.2015 року), отже неустойка становить 919 500 грн. ( 1 839*500)
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити .
Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 51 750 доларів США, проценти за користування боржниками коштами за період з 22 вересня 2010 року по 05 жовтня 2015 року в сумі 28 309 доларів США, три проценти річних від простроченої поверненням позики за період з 22 вересня 2010 року по 05 жовтня 2015 в сумі 7 822 доларів США , суму інфляційного збільшення від належної до стягнення неповернутої частини позики в сумі 36 932 доларів США, а всього 124.813 доларів США,що еквівалентно 3 349 980.92, а також неустойку за період з 22 вересня 2010 року по 05 жовтня 2015 року в розмірі 919 500 грн.
Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі по 2 297 грн. з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто судом , який його ухвалив за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дати отримання копії рішення.
Суддя: