У Х В А Л А

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним наказ комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства») від 15 червня 2015 року № 136-к про звільнення ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера-будівельника ремонтно-будівельної дільниці КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» із 15 червня 2015 року.

Стягнуто з КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2015 року до часу поновлення на роботі з урахуванням виплачених при звільненні виплат.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року та передачу справи на розгляд до суду касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 43 КЗпП України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня та 11 листопада 2015 року, постанову Судової палати у цивільних Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивача з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників відбулося із дотриманням вимог чинного трудового законодавства України, а саме - статті 49-2 КЗпП України.

При цьому, хоча профспілковий комітет у своєму висновку відмовив у наданні згоди на звільнення позивача із вказівкою на те, що неефективні методи управління адміністрацією підприємства не є підставою для скорочення працівника, але у цьому висновку було відсутнє правове обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, а містилося лише економічне обґрунтування відсутності підстав для звільнення.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що звільнення позивача було проведено з порушенням положень КзПП України.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що згідно з постановою президії обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України згоди на звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КзПП України не надано. Зазначена постанова містить обґрунтування ненадання такої згоди.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогули без поважних причин.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Крім того, у наведеній заяві ОСОБА_4 просить поновити строк подання заяви про перегляд судового рішення, у поновленні якого немає необхідності, оскільки вищезазначена заява подана в межах строку, установленого в частині першій статті 356 ЦПК України.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук