АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/941/16 Справа № 2-1919/11 Головуючий у 1 й інстанції - Мовчан Д. В. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Дніпропетровська міська рада, про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулись до суду із указаним позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Із урахуванням уточненої позовної заяви ОСОБА_4 зазначав, що 31 жовтня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, позначені на плані літерами: Е-1, Е1-1, О-1, Х-1, Х1-2, Х2-1, х-1. За вказаною адресою також, на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2003 року ОСОБА_5 набула право власності на приміщення магазину, позначеного на плані АД-1.

Земельні ділянки на яких розташовані об'єкти нерухомості Дніпропетровська міська рада передала ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в оренду.

Позивач зазначив, що відповідно до усної домовленості досягнутої між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, сторони домовились провести реконструкцію нерухомого майна та використовувати в подальшому для спільної діяльності, а саме: організації м'ясопереробного цеху по виробництву харчових домішок, сумішей та композицій.

ОСОБА_5 та позивачем були витрачені власні грошові кошти на придбання будівельних матеріалів та оплату ремонтно-будівельних робіт на об'єктах нерухомого майна, в період з лютого 2004 року по травень 2006 року.

Відповідач свої зобов'язання не виконав у повному обсязі, від здійснення спільної діяльності ухилявся, чинив перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у користуванні об'єктом нерухомості.

За таких обставин позивач вважав, що відповідач без достатньої правової підстави збагатився за рахунок ОСОБА_5 та ОСОБА_4, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість безпідставно отриманого майна у розмірі 737856,00 грн. (т. 1 а.с. 4-9, т. 4 а.с. 184-185).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування вартості безпідставно отриманого майна грошову суму в розмірі 737856,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрати, що пов'язані із проведенням судової експертизи, в розмірі 4 112 грн. (т. 4 а.с. 195-201).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог (т. 4 а.с. 217-2253).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року залишено без змін (т. 5 а.с. 58-61).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 23 вересня 2015 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 5 а.с. 129-132).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач збільшив вартість свого майна через невід'ємні поліпшення нерухомого майна, зроблені за кошти позивача без будь-якої правової підстави, а тому повернув безпідставно отримане майно позивачеві, застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 1213 ЦК України, відповідно до змісту якої у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи про повернення майна.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 жовтня 2003 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, позначені на плані літерами : Е-1, Е1-1, загальною площею 90,9 кв.м; О-1, загальною площею 79,1 кв.м.; Х-1, Х1-2, Х2-1,Х3-1, х-1, загальною площею 445,5 кв.м та зареєстрував в державному реєстрі 03.12.2003 року (а.с.10 т.1, а.с.41-56 т.6). За даною адресою, в цей час 31жовтня 2003 року, ОСОБА_5 також придбала за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу об'єкт нерухомості - будівлю магазину загальною площею 126,1 кв.м, який позначений на плані літерою АД-1, ганок, ганок, та зареєструвала в державному реєстрі (а.с.20 т.1).

Зазначені об'єкти нерухомого майна були придбані ОСОБА_5 .та ОСОБА_3 з метою їх подальшої реконструкції та використання для здійснення господарської діяльності, а саме м'ясопереробного цеху по виробництву харчових домішок, сумішей та композицій. Однак договір у належній формі не був укладений.

З метою подальшого використання об'єкту нерухомого майна та його обслуговування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали з Дніпропетровською міською радою договори оренди земельної ділянки, яка була їм виділена у спільну оренду, за зміненою адресою АДРЕСА_1, загальною площею 0,3378 га, кожному із них по 50% або 0,1689 га, про що свідчать договори оренди від 18.11.2004 року та від 17.11.2004 року, відповідно. Крім того, кожний із них уклав також окремі договори оренди щодо інших земельних ділянок, так, ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,0918 га, ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0,0248 га (а.с.12,16 т.1, а.с.243 т.3, а.с.71,108 т.6).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2008 року (справа № К39/57-08) по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Третя особа ТОВ «Магія Смаку» про визнання права власності на частку у статутному фонді товариства, було встановлено, що 16 листопада 2004 року було зареєстровано статут ТОВ «Магія Смаку», засновниками якого виступили ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та ухвалено рішення про визнання за ОСОБА_4 право на 100 % частку у статутному фонді товариства (а.с.143-147 т.3). Згідно статуту юридична адреса місцезнаходження ТОВ «Магія смаку» є АДРЕСА_1 (а.с.24 т.6)

Відповідно до договору № 1 оренди приміщень від 18 листопада 2004 року ОСОБА_3 передав ТОВ «Магія смаку» в тимчасове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 104,31 кв.м по АДРЕСА_1. Даний договір було підписано сторонами, в тому числі від імені товариства - директором ОСОБА_5 (а.с.133-135).

ОСОБА_5, як директор ТОВ «Магія Смаку», 18 листопада 2004 року (а.с.129 т.2) та 05 квітня 2005 року (а.с.178 т.2) звернулася до директора НПФ «Укрбудпроект» з приводу виготовлення проектів переобладнання нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 під цех по виробництву харчових добавок. НПФ «Укрбудпроект» підготував проекти та передав їх замовнику, з урахуванням зазначеного вище договору оренди нежитлових приміщень, переданих ОСОБА_3 (а.с.110, а.с.152 т.2).

Згідно технічних паспортів на нерухоме майно, матеріалів інвентарної справи, нежитлові приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , станом на 2006 рік, зазнали суттєвих змін (а.с.2-70 т.6).

Ці обставини сторони визнали та підтвердили, однак вони мають спір стосовно того, за чиї саме грошові кошти (позивача чи відповідача) вони були проведені.

ОСОБА_4 особисто та як, правонаступник ОСОБА_5, посилається на те що під час переобладнання нежитлових приміщень, що належать ОСОБА_3, були затрачені їх особисті приватні кошти, які згідно судово-будівельної експертизи складають в сумі 737 856,00 грн., і які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 посилається на наявні в матеріалах справи копії товарних чеків, видаткових накладних та квитанцій про придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів на загальну суму 707052,24 грн., які було витрачено на поліпшення належних ОСОБА_3 приміщень (т. 1 а.с. 21-71).

Крім того, за клопотанням позивачів Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судова будівельно-технічна експертиза від 22 травня 2013 року № 2717/2718-13 (т.4 а.с. 18-29).

Згідно до висновку даної експертизи дійсна ринкова вартість робіт та будівельних матеріалів, що були виконані з будівельних матеріалів позивача у нежитлових приміщеннях: Е-1, Е1-1, О-1, Х-1, Х1-2, Х2-1, по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, а також прилеглих до них площ замощення складає 737856,00 грн. (т.4 а.с. 28).

Крім того, експертизою було встановлено, що при реконструкції будівель під літерами Е-1, Е1 -1, О-1, Х-1, X1 -2, X2 -1 так і будівель під літерами АД1-1, АД2 -1, із переліку матеріалів були використані наступні матеріали: віконні та дверні блоки в усіх приміщеннях з роботами по їх монтажу та встановленню; керамічна плитка для оздоблення стін; сайдинг; крівля; утеплювач даху та фасадів; замощення та роботи по влаштуванню основи та плитки ФЕМ.

За об'ємами, кількістю, видом, формами, площами і габаритами тощо, вказаних матеріалів достатньо для задоволення потреб у даних матеріальних ресурсах у будівлях під літерами Е-1, Е1 -1, О-1, Х-1, X1 -2, X2 -1 і під літерами АД1-1, АД2 -1.

За проведеними співставленнями і розрахунками, згідно переліку будівельних матеріалів, при реконструкції будівель під літерами Е-1, Е1 -1, О-1, Х-1, X1 -2, X2 -1 були використані дверні блоки із цінних порід дерева в будівлі літ Х -2 та опалювальні котли та бойлер.

Матеріали, що зазначені у переліку і використані у будівлях під літерами Е-1, Е1 -1, О-1, Х-1, X1 -2, X2 -1 і під літерами АД-1,АД -1, але яких за кількісно недостатньо для задоволення потреб у ресурсах одночасно в усіх будівлях, питання по встановленню під час будівництва якої групи об'єктів нерухомого майна були фактично виконані роботи та використані дані матеріальні ресурси експертом не визначалося і відповідно не враховувалося використання даних матеріалів в будівлях під літерами Е-1, Е1 -1, О-1. Х-1, X1-2, Х2-1 (т.4 а.с. 28).

В свою чергу, відповідачем також було надано докази, які свідчать про те, що він поніс відповідні витрати на ремонт та поліпшення належних йому нежитлових приміщень по АДРЕСА_1.

Зокрема, в матеріалах справи міститься договір підряду від 02 лютого 2004 року № 02/02/04, згідно з умовами якого ОСОБА_7 (замовник) та ПП «Будгазмонтаж» (виконавець) уклали договір про те, що замовник бере на себе зобов'язання з виконання ремонтно-будівельних робіт нерухомого нежитлового майна, котре належить на праві приватної власності замовнику та яке позначене на плані літерами: Е-1, Е1-1, 0-1, Х-1, Х1-1, Х2-1, Х3-1, х-1 (т.2 а.с. 65).

Відповідно до актів прийому виконаних робіт із доданими до них довідками про вартість виконаних підрядних робіт, що були видані підрядником, квитанціями про сплату таких робіт та будівельних матеріалів, відповідач підтверджує, що об'єкти були реконструйовані та переобладнані саме за його рахунок, на загальну суму 432150,00 грн. (т.2 а.с. 46-97).

При цьому заперечення позивача стосовно того, що ПП «Будгазмонтаж» ліквідовано спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема ухвалою господарського суду м. Києва від 25 лютого 2009 року (т.4 а.с. 226).

Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 2717/2718-13 від 22 травня 2013 року колегія суддів вважає, що даним висновком встановлений факт проведення поліпшення спірного нерухомого майна, внаслідок чого збільшилась його вартість та розмір грошових коштів, на який така вартість збільшилась. Проте, з експертного висновку не вбачається, яка саме сума та конкретно ким із сторін була витрачена на таке поліпшення.

Між тим, порівнюючи перелік виконаних робіт та застосованих матеріалів, які були встановлені експертом, з переліком робіт згідно актів виконаних робіт до договору підряду від 02 лютого 2004 року № 02/02/04, вбачається, що вказані акти містять роботи та матеріали по встановленню дверних та віконних блоків; сайдингу; утеплення даху та стін; кровлі, керамічної плитки (т.2 а.с. 67-98).

Отже, відсутні підстави беззаперечно вважати, що поліпшення спірних будівель відбулось виключно за рахунок ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки, згідно до наданих відповідачем доказів, ним також замовлялись та оплачувались ремонтно-будівельні роботи будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, судова колегія вважає, що роботи по влаштуванню замощення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , які згідно висновку експертизи виконані єдиним масивом, згідно наявних в матеріалах справи доказів оплачені за кошти ОСОБА_5, так само як і купівля фабричного 300 л бойлеру Viessmann Vitocell 100 та накривки на паркан (а.с.29,30,45 т.1, а.с.220-221 т.2)

Загальна вартість робіт та матеріалів замощення, згідно розділу 18 додатку 1 до висновку експертизи від 22.05.2013, становить 210 860,00 грн. (т. 4 а.с. 55).

Згідно до висновку судової експертизи вартість бойлеру становить 13735,00 грн. та його установка 622,00 грн., загалом - 14357,00 грн.

Вартість накривок на паркан експертом не визначалась, тому суд приймає їх вартість у розмірі 9900,00 грн., згідно до товарного чеку від 24 березня 2006 року (т.1 а.с. 45).

Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги, що висновком проведеної судової експертизи достеменно не встановлено яка саме сума та конкретно ким із сторін була витрачена на поліпшення саме спірних будівель, судова колегія приходить до висновку що матеріалами справи підтверджується витрати позивачів з облаштування замощення за адресою розташування як спірних будівель, так і належних їм будівель, а також витрати з купівлі та встановлення бойлеру Viessmann Vitocell 100 та накривок на паркан, при цьому враховується також той факт, що замощення зроблено на ділянці, яка знаходиться в спільному користуванні сторін, як фізичних осіб, (по 50% у кожного) відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки (т.1 а.с. 12) та рішення Дніпропетровської міської ради від 22 вересня 2004 року (т. 3 а.с. 243).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правилами ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 50% вартості замощення, що складає 105 430,00 грн., а також 24257,00 грн. за облаштування бойлера Viessmann Vitocell 100 та накривок на паркан.

Що стосується інших витрат ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, то колегія суддів вважає, що надані товарні чеки, накладні, квитанції в більшості не містять інформації ким була проведена оплата, місце доставки, також інша частина цих документів стосується ТОВ «Магія Смаку».

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в підлягає зміні в частині розміру стягнутих з відповідача коштів, зменшивши розмір стягнутих коштів з 737 856,00 грн. до 129 687,00 грн. Зміні підлягає також і сума стягнутого з відповідача судового збору зменшивши розмір суми з 1700,00 грн. до 1296,87 грн.,.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року - змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_3 коштів та судового збору, зменшивши розмір стягнутих коштів з 737 856,00 грн. до 129 687,00 грн., та розмір стягнутого судового збору з 1700,00 грн. до 1296,87 грн., в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: