Справа № 529/786/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті матері ОСОБА_2 вона, як спадкоємець за заповітом та законом, прийняла спадщину, що складається з домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 однак через відсутність реєстрації за померлою права власності на цей будинок позбавлена можливості нотаріально оформити право власності на це майно, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач - Великобудищанська сільська рада Диканського району Полтавської області /далі - Великобудищанська сільська рада/ - подав лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Треті особи - приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Шимка О.І. /далі - приватний нотаріус Шимка О.І./ та ОСОБА_4 - заперечень проти позову не подали, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представника відповідача, а також третіх осіб приватного нотаріуса Шимки О.І. та ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Писарівщина Диканського району Полтавської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 09 листопада 2015 року виконавчим комітетом Великобудищанської сільської ради.

За життя нині померла ОСОБА_2 побудувала житловий будинок з додержанням всіх вимог, встановлених законодавством на час його будівництва, який розташований по АДРЕСА_1 але до цього часу жодного дозвільного документа про це не збереглось. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 02 червня 2016 року Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", дане домоволодіння в цілому складається з житлового будинку - літ.А-1, літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В. Однак реєстрація права власності на це майно позивачем у вказаному підприємтсві проведена не була, хоча померла ОСОБА_2 ним володіла, як власник.

З довідок Великобудищанської сільської ради також вбачається, що нині померла ОСОБА_2 була зареєстрованою та проживала у будинку за вище вказаною адресою, яке згідно погосподарської книги № 13 числиться за нею, як за власником майна.

Окрім того, земельна ділянка, на якій знаходиться вказане спірне домоволодіння, належить померлій ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим 15 вересня 2009 року Великобудищанською сільською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки за життя ОСОБА_2 правомірно набула право власності на спірне домоволодіння шляхом його будівництва, хоча право власності на нього зареєстроване належним чином не було, але проживала у ньому та користувалась ним, як власник, суд приходить до висновку, що це майно належало їй на законних підставах, а тому є спадковим.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу її відкриття не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 17 жовтня 2005 року Великобудищанською сільською радою, нині померла ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно,позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - третій особі по справі.

З довідки приватного нотаріуса ОСОБА_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа, в якій знаходяться заява про прийняття спадщини від позивача ОСОБА_1 та заява ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини, який є третьою особою по справі. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно через відсутність реєстрації права власності за померлою на це майно.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутніості заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом всієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Позивач по справі - донька померлої ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 29 листопада 1958 року, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги її майна.

Враховуючи, що вказане вище домоволодіння є спадковим майном, яке належало померлій ОСОБА_2 на законних підставах, позивач, як спадкоємець за заповітом та законом, прийняла спадщину після її смерті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233-1236, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок, який в цілому складається з житлового будинку - літ.А-1, літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В., розташованого по АДРЕСА_1 який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: