Справа № 735/1121/15-ц Провадження № 22-ц/795/138/2016 Головуючий у I інстанції: Корзюк Т. П.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

26 січня 2016 року м. Чернігів

«26» січня 2016 року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Губар В.С., Харечко Л.К.,

При секретарі :Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу грошових коштів в сумі 3600 грн та судових витрат.

Позовні вимоги мотивувало тим, що між ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та Zelinger Viktor було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АС/3173138, відповідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність, повязану з експлуатацією автомобіля BMW реєстраційний номер FWY 7324.

20.01.2014 року в м. Києві по просп. Броварському, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля BMW, д.н.з. FWY 7324 під керуванням ОСОБА_1, в результаті якої зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Коропського районного суду Чернігівської області від 17.03.2014 року водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП, оскільки останній, керуючи забезпеченим автомобілем порушив вимоги п.п. 10.1; 2.5 ПДР, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» зазначену дорожньо-транспортну пригоду було визнано страховою подією, та згідно платіжного доручення № 16258 від 10 квітня 2014 року проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 3600,00 грн.

ОСОБА_1, як водій транспортного засобу, що причетний до дорожньо-транспортної пригоди, повинен був невідкладно, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, подати страховику - Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Український страховий стандарт», з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, однак цього не зробив.

Крім вказаного, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 вчинив ДТП, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, а тому, виходячи з положень ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив суд в порядку регресу стягнути з ОСОБА_1 шкоду в сумі 3600,00 грн. та 1218 грн. 00 коп. судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви до суду.

Заочним рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ«Страхова компанія «Український страховий стандарт» поставлено питання про скасування рішення суду першої інстанції через невірне застосування норм матеріального і процесуального права. Звернуто увагу апеляційного суду на ту обставину, що вимога про стягнення в порядку регресу шкоди в сумі 3600 грн. з відповідача була заявлена у звязку з тим, що ОСОБА_1 вчинив ДТП, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, а тому, виходячи з положень ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування вправі подати регресний позов до водія, який керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, оскільки вказаний стан водія знижує увагу та швидкість реакції та призвів до скоєння ДТП.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу грошових коштів в сумі 3600 грн , суд першої інстанції виходив з того, що судом першої інстанції було встановлено той факт, що ОСОБА_1 протягом трьох робочих днів з дня скоєння дорожньо-транспортної пригоди не подав страховику - Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Український страховий стандарт», з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, як це передбачено у ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак вказана обставина не стала перешкодою для страховика у зясуванні та перевірці обставин ДТП та не потягла для страховика необґрунтованих виплат, оскільки таке повідомлення було вчасно здійснено 21 січня 2014 року постраждалою особою.

Аналогічний підхід до застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах було висловлено Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.

За змістом указаної правової позиції, приписами п.п. 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки судами у справі було встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Враховуючи обставини даної справи , положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та правовий висновок Верховного Суду України, який є обовязковим для всіх судів України, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про те, що факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не призвів до неможливості визначення суми страхового відшкодування або необґрунтованих витрат страхувальника.

Довід апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишилась та обставина, що позивачем було заявлено регресний позов про відшкодування шкоди, заподіяної з вини водія, окрім підстави неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, з підстави вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного спяніння, не може бути врахованим апеляційним судом, виходячи з такого.

З постанови Коропського районного суду Чернігівської області від 17.03.2014 року та справи про адміністративне правопорушення, витребуваної та оглянутої в засіданні апеляційного суду, було встановлено, що керуючи автомобілем БМВ Х-5, д.н.з. FWV 7324 у м. Києві по проспекту Броварський, ОСОБА_1 20 січня 2014 року близько 08 год. 10 хв не врахував дорожню обстановку, змінюючи напрямок руху праворуч, здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_2, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Крім того, 20 січня 2014 року, близько 09 год. 00 хв., в м. Києві на площі ВВВ, ОСОБА_1, керував автомобілем БМВ Х-5, д.н.з. FWV 7324, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медогляду на стан спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

За змістом постанови суду, винність ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення АА2 № 906341 від 20.01.2014 року та АА2 № 906179 від 20.01.2014 року.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення дійсно міститься два протоколи про адміністративне правопорушення, складені на ОСОБА_1, з яких вбачається, що о 08год.10 хв. останнім було скоєно ДТП, про що було окремо складено протокол за порушення п. 10.1 ПДР України, а через 50 хвилин, о 09 год.в той же день водія ОСОБА_1 було затримано на площі ВВВ, під час керування автомобілем БМВ Х-5, д.н.з. FWV 7324, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), у звязку з чим працівниками міліції транспортний засіб було тимчасово вилучено у водія .

З наведених вище доказів не вбачається, що саме під час скоєння ДТП відповідач ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, оскільки такий його стан було зафіксовано працівниками міліції окремим протоколом лише через проміжок часу тривалістю у 50 хвилин після настання події ДТП , правопорушником при цьому було надано пояснення про те, що на медичне обстеження немає необхідності їхати, оскільки після ДТП вживав пиво для зняття стресу.

За таких обставин, коли за матеріалами справи не було добуто доказів про вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного спяніння , підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В::

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» відхилити, а заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :