Справа № 161/364/16-ц
Провадження № 4-с/161/17/16
У Х В А Л А

02 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

скаржника ОСОБА_2,

представника скаржника ОСОБА_3,

представника субєкта оскарження ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В :

14.01.2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з скаргою на дії державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_5

Скаргу мотивувала тим, що рішеннями Луцького міськрайонного суду від 15.11.2013 року та 30.05.2014 року було визначено проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_2 в м. Луцьк, вул. Словацького, 16/2 та визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. На примусове виконання рішення суду державним виконавцем 19.09.2014 року відкрито виконавче провадження. В ході виконавчого провадження, державним виконавцем було складено акт від 27.10.2015 року, яким встановлено, що при виході 27.11.2015 року за місцем проживання ОСОБА_2 двері ніхто не відкрив, рішення суду не виконано. Вважає, даний акт неправомірним, оскільки обставини викладені в ньому не відповідають дійсності. Крім того, про вчинення виконавчих дій її повідомлено не було, з даним актом не ознайомлено.

А тому, просила визнати дії державного виконавця неправомірними, а складений акт скасувати.

08.02.2016 року до участі у справі за вищевказаною скаргою було залучено заінтересовану особу ОСОБА_7

Скаржник та її представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав викладених в скарзі. Скаржник додатково суду пояснила, що 27.11.2015 року о 08:00 год. дитини вже не було вдома, оскільки дитина навчається в школі с. Липини, і завжди виходить з дому о 07:20 год. Батько дитини знає, що дитина по пятницях навчається. Про те, що він прибуде в цей день до квартири на вул. Словацького, 16/2 в м. Луцьку, він їй не повідомляв. Крім того, в цей день, пізніше, батько дитини бачився з дитиною в школі. Представник скаржника, крім того, вказував на те, що свідком при складанні оскаржуваного акту була особа, яка пізніше стала працівником ДВС.

Представник ДВС в судовому засіданні вимоги скарги не визнав. Суду пояснив, що рішення перебуває на виконанні у Першому ВДВС Луцького МУЮ понад 1 рік. Проводити виконавчі дії в с. Липини не можуть, оскільки це не їхня територія. Зазначена в акті свідок ОСОБА_8 на час складання акту не працювала в ДВС, однак, за законом державний виконавець може і сам засвідчити факт передавання дитини. Вважає дії виконавця щодо складання акту такими, що відповідають вимогам закону. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 ОСОБА_9 подав письмові заперечення на скаргу. Просив розгляд скарги проводити у його відсутності. У задоволенні скарги відмовити з підстав викладених в запереченнях, в яких, зокрема вказував на те, що кожен приїзд батька дитини перетворюється для ОСОБА_2 на проблему, хоча батько дитини приходить о 08:00 год. і має бажання завезти дитину на навчання. Про виконавчі дії ОСОБА_2 завжди повідомляється завчасно. Рішення суду не виконується скаржницею системно і тривалий час. Вона навіть перевела дитину з школи №9 в м. Луцьку до школи с. Липини, оскільки вчителі школи №9 дозволяли спілкуватися дитині з батьком. За невиконання рішення суду на ОСОБА_2 було накладено штрафи, які сплачені. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали скарги та виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 травня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод в особистому спілкуванні ОСОБА_7 з малолітнім сином ОСОБА_6 та вихованні ним дитини. Визначено ОСОБА_7 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином в останні вихідні з 08:00 год. пятниці до 20:00 год. неділі один раз на два місяці з повідомленням відповідача про місце їх перебування, та встановити спільний відпочинок батька з дитиною протягом двох тижнів влітку та одного тижня взимку в період шкільних канікул (а.с.6-7).

Постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ від 19.09.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення (а.с.10).

Стягувач ОСОБА_7 проживає в м. Харків.

З повідомлення Служби у справах дітей Луцької міської ради стягувачу ОСОБА_7 від 22.08.2014 року №31-1598 вбачається, що 22.08.2014 року о 08:00 год. працівниками служби був відвіданий малолітній ОСОБА_10 за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, але працівникам служби двері ніхто не відкрив. Мати малолітнього ОСОБА_2 була відвідана за місцем роботи, і повідомила, що не бажає виконувати рішення суду і зробить все, щоб батько не побачив сина. Враховуючи вказане, служба не змогла виконати прохання стягувача щодо сприяння зустрічі з сином.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_2 щоразу завчасно направляються повідомлення про проведення виконавчих дій, в яких зазначається дата та година проведення виконавчих дій. В усіх повідомленнях година початку виконавчих дій 08:00 год. 18.11.2015 року ОСОБА_2 також було направлене відповідне повідомлення про те, що 27.11.2015 року 0 08.00 год. будуть проводитись виконавчі дії.

Актом державного виконавця від 27.11.2015 року (виправлення в дату внесено постановою від 05.02.2016 року), який був складений в присутності стягувача ОСОБА_7, свідка ОСОБА_8, встановлено, що 27.11.2015 року о 08:00 год. при виході за адресою: м. Луцьк, вул. Словацького, 16/2, ОСОБА_7 сина ОСОБА_6 на зустріч не надали. На стукіт в двері ніхто не відкрив. Рішення суду не виконано (а.с.11).

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний , в тому числі, утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Частиною 7 цієї статті установлено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Рішенням суду чітко встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином в останні вихідні з 08:00 год. пятниці до 20:00 год. неділі один раз на два місяці. Час початку виконавчих дій визначено з 08:00 год. Місця виконання рішенням суду не встановлено.

Тобто, боржник ОСОБА_2 зобовязана вжити заходів для виконання рішення починаючи саме з 08:00 год.

Вказуючи на те, що початок виконавчих дій за місцем проживання дитини з 08:00 год. у пятницю не можливий, скаржник ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що нею вживалися заходи забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій щодо передачі дитини батькові у вказаний час в іншому місці.

Учасники судового процесу не заперечували, що жодного разу батько дитини не зустрівся з сином о 08:00 год. пятниці.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження містять численні акти державних виконавців, якими встановлено, неможливість виконання рішення суду. Причинами невиконання, в тому числі, зазначено не відкривання дверей в квартирі по вул. Словацького, 16/2 в м. Луцьку та неодноразова відмова матері дитини надати дитину. За невиконання рішення суду на ОСОБА_2 неодноразово накладалися штрафи. Тобто, має місце вчинення скаржником дій, що ускладнюють виконання рішення та несумлінне користування своїми правами.

Статтею 13 ЦК України установлено, в тому числі і, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною 3 ст.16 ЦК України установлено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.

Скаржник не надала суду жодних доказів незаконності дій державного виконавця при складанні оскаржуваного акта. Разом з тим, і дії і бездіяльність скаржника, ускладнюють виконання рішення, свідчать про порушення нею ч.ч. 2-4 ст.13 ЦК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209-210, 386-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з моменту проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій