Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від

8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від

20 серпня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) від 20 червня 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариствома «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та нею, вона внесла кошти в сумі 8 598 доларів США, на умовах, визначених договором, на строк до 17 грудня

2014 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звернулася в банк із заявою про повернення коштів, проте отримала відмову. За викладених обставин, ураховуючи заяву про зменшення позовних вимог просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 1 129,18 доларів США.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від

8 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1 129,18 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що строк дії договору банківського вкладу закінчився 17 грудня 2014 року, а тимчасова адміністрація була запроваджена з 3 березня 2015 року, тому обмеження, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» застосуванню не підлягають. Позивач має право на повне повернення її вкладу, оскільки банк неправомірно відмовив, вклад підлягає стягненню в судовому порядку.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Установлено, що 20 червня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США, згідно з яким остання внесла кошти в сумі 8 598 доларів США, на строк до 17 грудня 2014 року. Банк відкрив вкладнику вкладний (депозитний рахунок ) та зобов'язався сплачувати проценти за ставкою 9,85% річних. Договором передбачено, що нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченні строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, що відкритий в установі банку, з використанням платіжної картки.

У зв'язку із закінченням дії договору, ОСОБА_3 25 грудня

2014 року звернулася з заявою про повернення вкладу.

Листом банку від 28 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволені заяви з посиланням на постанову Правління Національного банку України від 1 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За змістом ч. 1ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

3 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Дана правова позиція викладене Верховним Судом України в постанові № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Установлено, що 30 червня 2015 року ОСОБА_3 частково було повернуто суму вкладу у розмірі 194 328,55 грн.

Сума неповернутого вкладу складає 1 129,18 доларів США.

Задовольняючи позов суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, а на момент ухвалення судових рішень як судом першої інстанції (8 липня 2015 року) так і апеляційним судом (20 серпня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонам доказами, відповідно до них не визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від

8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від

20 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська