Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарях судового засідання Герасимчук М.М., Дадичиній Н.О.

за участі:

представника позивача - адвоката Саюка Ю.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Петришина А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, звернувшись в жовтні 2015 року до суду, просить визнати за ним право вимоги та обов'язків на ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 45,9 квадратних метра, загальною площею 75,2 квадратних метра, за договором б/н на участь у частковому будівництві даної квартири, укладеним 19 лютого 2004 року між замовником - ОСОБА_5 та забудовником - управлінням капітального будівництва Рівненського міськвиконкому.

Просить стягнути з відповідачки на свою користь документально підтверджені судові витрати - сплачений при пред'явленні позову судовий збір в розмірі 686 грн. 50 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за час їхнього з відповідачкою шлюбу у період з 05.08.1994 р. по 13.05.2013 р. ОСОБА_4 набула права вимоги та обов'язки, уклавши 05 жовтня 2010 року з ОСОБА_5 договір №3 відступлення права вимоги (цесії) за договором на участь у частковому будівництві квартири №11 в житловому будинку на АДРЕСА_1), сплативши на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 137300 грн.

Відповідно, розмір ? частки його майнових прав та обов'язків на квартиру становить 68650 грн., з чого і виходив, визначаючи ціну позову.

В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, керуючись нормами статей 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, пославшись в обґрунтування своїх заперечень на ту обставину, що сплачені ОСОБА_2 за договором цесії на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 137300 грн. хоча й були набуті відповідачкою у зареєстрованому з ОСОБА_2 шлюбі, проте за час їхнього окремого проживання (приблизно з червня 2010 року) у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин ще за три роки до ухвалення 13 травня 2013 року судового рішення про розірвання шлюбу. Крім того, представник відповідача послався на ухвалене 27 квітня 2015 року рішення апеляційного суду Рівненської області у цивільній справі №569/3280/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права на частку у спільному майні подружжя, а також на ухвалене 11 липня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі №569/16695/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_2, якими (рішеннями) встановлено джерело походження коштів, сплачених ОСОБА_2 за придбання прав та обов'язків на спірний об'єкт нерухомого майна, тобто встановлено ті обставини, які в силу частини третьої статті 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, представник просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Представник третьої особи - управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши до суду у порядку ч.2 ст.158 ЦПК України письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи (а.с.26).

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

На підставі поданих позивачем у якості письмових доказів копій документів (а.с.4 - 8), а також на підставі фактичних даних, встановлених рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року, ухваленим в цивільній справі №569/3280/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права на частку у спільному майні подружжя, судом встановлено, що 19 лютого 2004 року між забудовником - УКБ виконкому Рівненської міської ради та ОСОБА_5 був укладений договір б/н на участь у частковому будівництві квартири АДРЕСА_1, з вартістю житла 137660 грн.

Відповідно до статті 1 договору №3 відступлення права вимоги (цесії) від 05.10.2010 р., укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_2 та УКБ виконкому Рівненської міської ради, в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонареві, а цесіонарій набуває права вимоги, а також обов'язки, належні цедентові, і стає стороною договору (кредитором у частині прав і боржником у частині обов'язків) за договором б/н на участь у частковому будівництві квартири АДРЕСА_1, що був укладений 19.02.2004 р. між цедентом і забудовником.

Згідно зі статтею 2 договору, цесіонарій набуває право вимагати від забудовника належного виконання усіх обов'язків, що передбачені договором №1, набуває усіх обов'язків замовника, а цедент втрачає усі права і не несе обов'язків, що виходять із договору №1.

Виходячи з наведеного, договір цесії було укладено відповідно до вимог ст.ст.512 - 516 ЦК України.

Будинок АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію 20.09.2011 р. та розпорядженням Рівненського міського голови від 07.10.2011 р. за №986-р проведено розподіл та передачу житлової та нежитлової площі частини вказаного будинку.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За положеннями ч.1 ст.182 ЦК України та ч.2 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка проводиться в установленому законодавством порядку.

Згідно з додатком №3 до вищезазначеного розпорядження, квартира №11 у вказаному житловому будинку знаходиться в резерві УКБ міськвиконкому на підставі поданої ОСОБА_2 заяви від 28.09.2011 р. і до цього часу відповідач не вчинила дій з отримання свідоцтва про право власності на вказане житло та його державної реєстрації.

Таким чином, сторони договорів від 19.02.2004 р. та від 05.10.2010 р. усі, встановлені ними зобов'язання виконали, окрім умови, визначеної п.2.1.6 договору від 19.02.2004 р. щодо обов'язку забудовника передати у власність замовнику квартиру внаслідок невиконання замовником (відповідачкою) умов, встановлених п.п.2.2.4 договору від 19.02.2004 р.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2013 року, що набрало законної сили 24 травня 2013 року, ухваленого в цивільній справі №569/5249/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1994 року, а фактично припинили свої подружні стосунки близько трьох років до часу ухвалення рішення про розірвання між ними шлюбу, тобто приблизно у травні, червні 2010 року, й з того часу подружні стосунки між ними не відновлювалися.

Відповідно до ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містять і норми Цивільного кодексу України, а саме - частиною третьою статті 368, абзацом першим частини другої статті 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.25 постанови від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як передбачено ч.ч.6, 7 ст.57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Виходячи з наведених норм сімейного та цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_4 не зверталася до суду з позовом про визнання її особистою приватною власністю грошових коштів в сумі 137300 грн., сплачених на користь ОСОБА_5 за договором відступлення права вимоги (цесії) від 05.10.2010 р., при цьому фактичні дані, встановлені рішенням суду від 11 липня 2016 року, ухваленим в цивільній справі №569/16695/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, не підтверджують тієї обставини, що отримані позичальником ОСОБА_2 від позикодавця ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 160000 грн., що було еквівалентно станом на 05.02.2010 р. 20000 доларам США, були використані позичальником саме на виконання її фінансових зобов'язань за договором цесії.

Таким чином, порушене відповідачем право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на ? ідеальну частку майнових прав та обов'язків, що належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в загальній сумі 930 грн. 10 коп. (а.с.1, 8а), тому вказані витрати підлягають стягненню на його користь з відповідачки.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право вимоги та обов'язків на ? (одну другу) ідеальну частки квартири АДРЕСА_1, житловою площею 45,9 квадратних метра, загальною площею 75,2 квадратних метра, за договором б/н на участь у частковому будівництві даної квартири, укладеним 19 лютого 2004 року між замовником - ОСОБА_5 та забудовником - управлінням капітального будівництва Рівненського міськвиконкому.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 930 (дев'ятсот тридцять) грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: