АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Качана В.Я.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, та процентів за користування ними, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року про залишення позову без розгляду,

встановила:

01 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 80 000 грн., отриманих на виконання попереднього договору довічного утримання. В подальшому позивач збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь проценти за користування коштами, отриманими на підставі попереднього договору довічного утримання в сумі 26564 грн.

06 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати нікчемний попередній договір довічного утримання від 09 жовтня 2014 року недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи за первісним позовом.

Свої доводи мотивує тим, що 05 листопада 2015 року була подана заява про збільшення розміру позовних вимог. При цьому квитанцію про сплату судового збору надано не було, оскільки позивач за станом здоров'я не змогла прибути в судове засідання, про що було повідомлено суду. Надавши строк на усунення недоліків до 30.11.2015 р. та залишивши позовну заяву 01.12.2015 р. без розгляду, суд не врахував, що судовий збір було сплачено до моменту подання заяви про збільшення розміру позовних вимог та на свій розсуд застосував положення ст. 121 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільно-процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 04.11.2015 р. представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів та відсотків за їх користування залишено без руху для усунення недоліків - доплати судового збору у розмірі 265,64 грн. в строк до 30 листопада 2015 року.

У зв'язку з не усуненням недоліків у визначений в ухвалі суду строк, 01 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір в позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито за позовом ОСОБА_1, поданим з додержанням вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, а також позивачем було сплачено судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, до якої не було долучено доказів сплати судового збору, та не виконання вимог ухвали суду в частині доплати судового збору могло мати своїм наслідком визнання неподаною та повернення саме заяви про збільшення розміру позовних вимог, а не позову в цілому.

Суд першої інстанції цього не врахував, а також не перевірив доводів представника позивача в тій частині, що сплата судового збору була здійснена ще 04.11.2015 р., про що свідчить квитанція ПАТ «Сбербанк Росії» (а.с.102).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постановленої ухвали суду та передачі справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року скасувати.

Передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/3658/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М