Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 69 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2015 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Територіальна громада м. Житомира в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем.

У своїй заяві зазначала, що 15.08.2014 року померла ОСОБА_3, після її смерті відкрилася спадщина на АДРЕСА_1.

Посилаючись на відсутність спадкоємців та складеного заповіту та те, що вона проживала із останньою більше 5 років, просила суд задовольнити її заяву.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не навів достатніх підстав у чому він вбачає спір про право, оскільки вона, як заявник, просила суд встановити факт, що має юридичне значення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст..4 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Частиною 1 ст.234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

У п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, тому суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатись в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України передбачений перелік фактів, що мають юридичне значення, які встановлюються судом.

Відповідно до ч. 4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву без розгляду відповідно до вимог ч. 4 ст.256 ЦПК України, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається спір про право, так як вимоги заявниці полягають у встановленні факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що дає підстави вважати спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Встановивши факт та зумовлені ним правовідносини, суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне судове рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: