19.02.2016 Справа № 363/3902/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
за участі: секретаря - представників позивача представника відповідача третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказавши, що 23.11.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (далі ФОП ОСОБА_7О.) було укладено кредитний договір № 101/КВ-07, на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким позичальник отримав кредит з лімітом кредитування у розмірі 750 000,00 грн. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». 27.02.2015р. між ФОП ОСОБА_7 та АТ «Дельта Банк» булу підписано додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 101/КВ-07, відповідно до якої, надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 199 693,05 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 22.11.2017р. У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, річна процентна ставка встановлюється в розмірі 21,5 % річних.

В забезпечення зобовязань за кредитним договором № 101/КВ-07 від 23.11.2007р. між ОСОБА_9 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір № б/н від 23.11.2007р., відповідно до якого у іпотеку було передано магазин, загальною площею 127,3 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 2, прим. 215.

Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 17.08.2015р. виникла заборгованість по кредиту у сумі 15 078,76 Євро та 35 298,48 грн. яка складається з заборгованості за строковим кредитом 14 190,73 Євро, що еквівалентно 344 912,62 грн., заборгованість за строковими відсотками у сумі 91,05 Євро, що еквівалентно 2 213,01 грн., заборгованість за простроченими відсотками у сумі 796,98 Євро, що еквівалентно 19 370,99 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 3 042,33 грн., заборгованість за строковою комісією у сумі 201,20 грн., заборгованість за простроченою комісією у сумі 1 413,99 грн., пеня за не своєчасне повернення комісії у сумі 4 446,69 грн., штраф за порушення п. 6.1.14 кредитного договору у сумі 26 194,27 грн.. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 15 078,76 Євро, що еквівалентно 366 496,62 грн. та 35 298,48 грн.. Звернути стягнення за іпотечним договором № б/н від 23.11.2007р. шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_9, а саме магазин, загальною площею 127,3 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 2, прим. 215.

Представники позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримували, просили позов задовольнити. В подальшому, після надання заперечень представником відповідача та третьої особи з приводу заявлених вимог, в тій частині, що відповідачем у належний спосіб виконувались умови договору, шляхом перерахування грошей на депозит нотаріусу, та саме з вини позивача дані гроші не було отримано, представником позивача до суду було надано документи щодо перерахування на користь позивача грошових коштів прийнятих на депозит нотаріуса 114000 гривень. Будь-яких уточнень позовних вимог, до суду, надано не було.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що позивачем вірно зазначений факт укладання кредитного договору та додаткової угоди № 5, вказуючи при цьому, що сума кредиту становить 199 693,05 грн., проте розрахунок заборгованості здійснений в іноземні валюті, а саме в Євро. Крім цього, 02.03.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних банків та запроваджено тимчасову адміністрацію. ОСОБА_7 неодноразово звертався до банку з проханням надати реквізити для погашення заборгованості, однак дані звернення залишились без відповіді. 28 квітня 2015р. на депозитний рахунок нотаріуса, ОСОБА_7, було перераховано грошові кошти в розмірі 16 000 грн. (платіж за березень та квітень місяць) та в подальшому кожного місяця відповідачем вносились платежі на депозитний рахунок нотаріуса. Про даний факт ОСОБА_7 повідомив АТ «Дельта Банк» відповідною заявою, крім цього, про прийняття коштів на депозит та право отримати позивачем зазначені кошти, АТ «Дельта Банк» було повідомлено нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Також, згідно з рішенням Господарського суду м.Києва від 25.11.2015р. у позові відповідача до ФОП ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за даним кредитним договором було відмовлено, з підстав належного виконання умов договору. З огляду на те, що відповідачем були виконанні усі зобовязання за кредитним договором, просив відмовити в задоволені позову.

Третя особа ФОП ОСОБА_7, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав аналогічні пояснення викладеним представником відповідача ОСОБА_9, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 23.11.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (далі ФОП ОСОБА_7О.) було укладено кредитний договір № 101/КВ-07, на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким позичальник отримав кредит з лімітом кредитування у розмірі 750 000,00 грн.. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». 27.02.2015р. між ФОП ОСОБА_7 та ПАТ «Дельта Банк» було підписано додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 101/КВ-07, відповідно до якої, надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 199 693,05 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 22.11.2017р. У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, річна процентна ставка встановлюється в розмірі 21,5 % річних (а.с.11-31).

В забезпечення зобовязань за кредитним договором № 101/КВ-07 від 23.11.2007р. між ОСОБА_9 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір № б/н від 23.11.2007р., відповідно до якого у іпотеку було передано магазин, загальною площею 127,3 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 2, прим. 215 (а.с. 32-41).

Як стверджує позивач, через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 17.08.2015р. виникла заборгованість по кредиту у сумі 15 078,76 Євро та 35 298,48 грн. яка складається з заборгованості за строковим кредитом 14 190,73 Євро, що еквівалентно 344 912,62 грн., заборгованість за строковими відсотками у сумі 91,05 Євро, що еквівалентно 2 213,01 грн., заборгованість за простроченими відсотками у сумі 796,98 Євро, що еквівалентно 19 370,99 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 3 042,33 грн., заборгованість за строковою комісією у сумі 201,20 грн., заборгованість за простроченою комісією у сумі 1 413,99 грн., пеня за не своєчасне повернення комісії у сумі 4 446,69 грн., штраф за порушення п. 6.1.14 кредитного договору у сумі 26 194,27 грн. (а.с. 8-10).

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО) від 02.03.2015р. ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

На підтвердження своїх заперечень, представником відповідача та третьою особою було надано документи, зокрема - на виконання умов кредитного договору ОСОБА_7 не одноразово звертався до уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_8 та до відділень АТ «Дельта Банк» із заявами про надання реквізитів для сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 118-121), однак звернення залишились без відповіді.

30.04.2015р. на адресу ФОП ОСОБА_7 надійшов лист № 05-1389 в якому зазначено, що наразі проходить перевірка правочинів в тому числі тих, що надійшли до банку під час проведення тимчасової адміністрації. Крім цього зазначено, що у випадку будь яких змін щодо умов кредитування, в тому числі стосовно реквізитів погашення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_7 буде повідомлено (а.с. 123).

22.05.2015р. на адресу ФОП ОСОБА_7 надійшов лист № 2291 в якому зазначено, що перевірка правочинів, в томи числі й того, що був укладений з ОСОБА_7 триває та зазначено про необхідність виконання зобовязання за кредитним договором в редакції, що діяла до моменту укладання додаткової угоди № 5. Вказаний лист було підписано заступником директора департаменту з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_10, довіреності чи будь яких інших документів, що підтверджують повноваження особи, що підписала лист до листа не додано (а.с.124).

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Постановою Верховного Суду України за результатами розгляду справи № 6-639цс15 від 02.09.2015р. надано розяснення, згідно до яких, ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

У звязку із чим, вимога заступника директора департаменту з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_10 суперечить приписам ст. 204 ЦК України, не могла бути задоволена, оскільки додаткова угода № 5 не була визнана судом недійсною, та підлягає виконанню сторонами.

Статтею 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дії, що встановлені договором, актом цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Зобовязання за кредитним договором АТ «Дельта Банк» належним чином не виконані, рахунки зазначені в кредитному договорі для погашення заборгованості не відкриті, що позбавило позичальника можливості виконання зобовязань, численні звернення до АТ «Дельта Банк» з вимогою щодо виконана умов кредитного договору, не дали жодних результатів.

Статтею 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку.

З метою належного виконання зобовязання за Кредитним договором ФОП ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з метою внесення платежів на депозит нотаріуса, у звязку з ухиленням кредитора від прийняття виконання зобовязання.

28.04.2015р. на депозитний рахунок нотаріуса, ОСОБА_12 було перераховано грошові кошти в розмірі 16000 грн., платіж за березень та квітень, квитанція № 0.0.379474083.1, в подальшому кожного місяця відповідачем вносились платежі на депозит нотаріуса ОСОБА_11 (а.с. 131-140).

Про факт внесення коштів на депозит нотаріуса, ОСОБА_7, повідомив АТ «Дельта Банк» заявою, яка зареєстрована у відділені банку за № 2990654.

На виконання ч. 2 ст. 537 ЦК України, 27.05.2015 року за вих. № 272/02-23 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 направлено лист на адресу АТ «Дельта Банк» та повідомлено, що ним вчинено нотаріальну дію, прийняття коштів на депозит, та про право АТ «Дельта Банк» отримати зазначені кошти.

03.06.2015р. за вих. № НОМЕР_1 «Дельта Банк» надав відповідь, в якій зазначив, що фахівцями банку було проведено детальний аналіз бази даних банку, тобто виходячи з цієї бази даних, ОСОБА_7 значиться як померла особа.

На даний час, зобовязання за кредитним договором ФОП ОСОБА_7 виконує належним чином, кошти на погашення заборгованості за кредитним договором щомісяця сплачуються на депозит нотаріуса, що підтверджується наданими суду квитанціями, а також квитанцією наданою представником позивача до суду, згідно якої 16.02.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_11 було перераховано на рахунок позивача суму у розмірі 114000 гривень,внесених на депозит нотаріуса ОСОБА_7.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням, зокрема господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких участь беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обовязковою умовою виникнення матеріального права на звернення з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки є факт порушення позичальником умов кредитного договору та відповідно матеріальне право позивача на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, оскільки строк користування коштами встановлений сторонами до 22.11.2017 року. Відсутність у АТ «Дельта Банк» права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено також рішенням Господарського суду м. Києва у справі 910/22426/15 за позовом АТ «Дельта Банк» до ФОП ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №101/кВ-07 від 23.11.2007р. в задоволені позову позивачу відмовлено у повному обсязі.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_7 належним чином виконує умови кредитного договору, шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса, жодних підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки не має, тому суд вважає що позов ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягає

Враховуючи вищевикладене та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 204, 525, 526, 527, 530, 537, 613, 629,1048-1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 107, 212-215, 217 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа фізична особа - підприємець ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ - І.Ю.КОТЛЯРОВА