Справа № 369/7381/14-ц
Провадження № 2/369/10/16
26 квітня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Усатова Д.Д.
при секретарі: Кузьменко П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, -
У липні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту посилаючись на те, що 25 грудня 2012 року він за договором купівлі-продажу придбав домоволодіння №61д по вул.Мічуріна, в с.Горенка, Києво-Святошинського району Київської області та земельну ділянку під ним площею 0,05га, призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Перед укладенням договору продавець його запевнив, що до земельної ділянки та будинку існує проїзд, передбачений генеральним планом села. Проте, як пізніше стало відомо позивачу, проїзд до вказаної земельної ділянки, який зазначений у Державному акті на право власності на земельну ділянку лінією від А до Б, огороджений капітальним парканом сусідом ОСОБА_3, а фактично для проїзду використовувалась частина сусідньої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4
В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив його задовольнити та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Представник Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. В своїх письмових запереченнях від 23.09.2014 року №1213/7 (а.с.38) просив в задоволенні позову відмовити.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та суду пояснив, що до земельної ділянки позивача ОСОБА_1 проїзд можливий лише по земельній ділянці відповідача ОСОБА_2
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу домоволодіння (реєстровий №3803) та за договором купівлі-продажу земельної ділянки (реєстровий №3805) придбав у гр.ОСОБА_5 домоволодіння №61д по вул.Мічуріна, в с.Горенка, Києво-Святошинського району Київської області та земельну ділянку під домоволодінням площею 0,05га, призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Договори посвідчені приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_6
В процесі розгляду справи позивачем доведено належними та допустимими доказами те, що до його земельної ділянки і домоволодіння №61д по вул.Мічуріна в с.Горенка, Києво-Святошинського району Київської області відсутній проїзд. Відсутність проїзду не відповідає вимогам п.3.22 ДБН 360-92** Містобдування. Планування і забудова міських і сільських поселень і створює перешкоди в повноцінному користуванні позивачем його власністю за цільовим призначенням.
Згідно ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Статтею 402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст.98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Статтею 99 Земельного кодексу України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку та інші.
В пункті 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав №5 від 07.02.2014 року міститься розяснення про те, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. При цьому відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.
У висновку експерта наведено лише один можливий варіант встановлення земельного сервітуту для проїзду на велосипеді та на транспортному засобі, який схематично зображено в додатках №1,2 до висновку (а.с.92, 93).
Судом встановлено, що 29.08.2015р. ОСОБА_1 направив відповідачу ОСОБА_2 лист (а.с.152, 153), в якому пропонував укласти договір платного, строкового земельного сервітуту на право проїзду його земельною ділянкою до земельної ділянки позивача. Зі слів представника позивача ОСОБА_2 на лист ОСОБА_1 не відповів.
Відповідно до ч.1 ст.11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 2-ю ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Оцінюючи встановлені судом обставини, суд задовольняє заявлений позов ОСОБА_1 в частині встановлення земельного сервітуту на право проїзду на велосипеді та на транспортному засобі земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 та в частині зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні сервітутом, оскільки знаходить позов в цій частині повністю обґрунтованим та доведеним.
В задоволенні позову в частині встановлення земельного сервітуту на право проходу до земельної ділянки позивача через земельну ділянку ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки в дослідницькій частині висновку експерта №110/15-41 від 03 липня 2015 року зазначено, що на час проведення експертизи до земельної ділянки ОСОБА_1 наявний прохід між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ширина якого становить з вулиці 0,95см. Отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.
Керуючись ст.ст.319, 401-404 ЦК України, ст.ст.98-102, 152 ЗК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту задовольнити частково.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні встановленим земельним сервітутом.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя Усатов Д.Д.