Справа №560/398/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

секретар - Катюха К.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4,

за участю представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6 районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), Редакції газети "Сарненські новини", ОСОБА_7 про спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_6 районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), Редакції газети "Сарненські новини", ОСОБА_7 та просить зобовязати відповідачів спростувати відомості, що не відповідають дійсності (недостовірну інформацію) і порочать честь та гідність і ділову репутацію.

Свої вимоги мотивують тим, що 07 листопада 2013 року померла їх мати ОСОБА_8. Так сталося, що після її смерті в газеті "ОСОБА_6 новини" від 06 березня 2014 року на сторінці 4 вийшла стаття "Тільки добрі слова за старання", автором якої є ОСОБА_7. У вказаній статті йдеться про те, що ніби-то соціальний робітник ОСОБА_6 районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_9 опікувалася до останніх днів життя їхньою мамою ОСОБА_8 (в статті зазначено дошлюбне прізвище матері ОСОБА_10). У статті йшлося про те, що їхній мамі та її сестрі (їхній тітці ОСОБА_10) ОСОБА_9 ніби-то допомагала прибирати домівку, порядкувати на подвір'ї, купувати ліки. Зокрема дослівно в публікації зазначено: "...Приміром сестри ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили разом. В ОСОБА_8, правда, дві дорослі дочки мешкають за кордоном. ОСОБА_11 опікувалася ОСОБА_8, як кажуть, до останніх днів її життя. Що доводиться робити ОСОБА_11? Допомагає бабусям прибирати домівки, порядкувати на подвір'ї, купувати ліки. До всього, цим не обмежується старання соціального робітника. Почасти залишається в стареньких, аби розважити їх, втішити, наче малих дітей...". Однак, насправді ОСОБА_9 не доглядала їхню маму ОСОБА_8, не допомагала їй прибирати домівку, порядкувати на подвір'ї або купувати ліки. Крім того, їхня матір ОСОБА_8 та їхня тітка ОСОБА_10 не мешкали разом, як про це було зазначено в статті. Адже, вони хоч і проживали в одному будинку, проте в різних квартирах. Тому, вказані у газетній публікації твердження є неправдивими. Перечитавши неправдиву інформацію, наведену в газетній статті від 06.03.2014року, вони звернулися до редакції газети "Сарненські новини" із відповіддю, назвавши її "спростуванням". 27 березня 2014 року в газеті "Сарненські новини" на сторінці 13 було опубліковано "Спростування на статтю ОСОБА_7 "Тільки добрі слова за старання", опубліковану в газеті "Сарненські новини" від 06 березня 2014 року за підписом "ОСОБА_1 та ОСОБА_2". В спростуванні вони заперечили інформацію про те, що їхньою мамою до останніх днів її життя опікувалася працівник соціальної служби ОСОБА_9 та те, що їх мама та її сестра (їхня тітка ОСОБА_10П.) проживали разом. Проте, поруч із опублікованим спростуванням на тій сторінці 13 в газеті "Сарненські новини" від 27 березня 2014 року, директор ОСОБА_6 районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_12 написала статтю "Соціальні робітники не здійснюють цілодобовий догляд за підопічними". В даній статті ОСОБА_12 виклала свою відповідь, як реакцію на надане ними спростування. З даної статті ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_9 обслуговувала їхню маму з вересня місяця 2009 року і надавала їй повний комплект соціальних послуг; з їхньою мамою щодо надання соціальних послуг було укладений відповідний договір; на прохання їхньої мами соціальні послуги їй надавав ще один соціальний робітник ОСОБА_13, якому за роботу оплата не проводилася; що вони двоє, через перебування далеко від дому (за кордоном) не змогли здійснювати догляд за своєю мамою. Вважають, що також викладена у відповіді на спростування інформація є недостовірною та підлягає спростуванню. У зв'язку з вищевикладеним та з метою захисту своїх прав, вони були змушені звернутися до суду.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити та зобов'язати відповідачів спростувати відомості, що не відповідають дійсності (недостовірну інформацію) і порочать честь та гідність і ділову репутацію позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: "...Приміром сестри ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили разом. В ОСОБА_8, правда, дві дорослі дочки мешкають за кордоном. ОСОБА_11 опікувалася ОСОБА_8, як кажуть, до останніх днів її життя. Що доводиться робити ОСОБА_11? Допомагає бабусям прибирати домівки, порядкувати на подвір'ї, купувати ліки. До всього, цим не обмежується старання соціального робітника. Почасти залишається в стареньких, аби розважити їх, втішити, наче малих дітей..." (стаття "Тільки добрі слова за старання" авторства ОСОБА_7 на стор. 4 в газеті "Сарненські новини" від 06 березня 2014 року); "...ОСОБА_9 обслуговувала Вашу маму ОСОБА_14, з вересня 2009 року. Надавала їй повний комплект соціальних послуг..."; "...Соціальний робітник надавала їй соціальні послуги, передбачені Положенням про територіальний центр, та затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1417 від 29 грудня 2009 року..."; "...Згідно з укладеним договором, соціальний робітник виконувала різні види робіт (прибирання, обробіток земельної ділянки, оплата комунальних послуг, представництво інтересів в установах та організаціях, інше)..."; "...з 1 вересня 2010 року ОСОБА_14 була переведена на платне обслуговування. Оплата проводилася у відповідності до встановлених і затверджених тарифів на платні послуги..."; "...На прохання ОСОБА_14 соціальні послуги надавав ще один соціальний робітник ОСОБА_13, за що оплата не проводилася..."; "...Тому, враховуючи погіршення стану здоров'я Вашої мами, Ви, звичайно, змушені були скористатися послугами людей, які могли доглядати її цілодобово. Але чомусь ви не відмовилися і від послуг нашого робітника..."; "...Мабуть, у силу певних причин і ви опинилися далеко від дому, за кордоном, тим самим не змогли здійснювати догляд за Вашою мамою..." (стаття "Соціальні робітники не здійснюють цілодобовий догляд за підопічними" авторства ОСОБА_12 на стор. 13 в газеті "Сарненські новини" від 27 березня 2014 року), шляхом опублікування за авторством журналіста ОСОБА_7 (автор першої статті), а також директора ОСОБА_6 районного територіального центра соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_12 (автор другої статті) спростувань їхніх слів, які оспорюються. Спростування просять розмістити на аналогічних сторінках газети "ОСОБА_6 новини" й аналогічним шрифтом.

Представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити та пояснив, що соціальні послуги ОСОБА_9 в тій чи інший формі надавались. Також додав, що стаття в газеті "Сарненські новини" написана за баченням автора, оскільки автор сприймає інформацією з чужих слів, оцінюючи її. Однак стверджує, що у автора не було на меті образити якимось чином позивачів.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Копіями свідоцтв про народження (а.с.32-33), копією свідоцтва про шлюб (а.с.28) стверджується той факт, що позивачі є дочками померлої ОСОБА_8, а тому відповідно до ч.2 ст. 277 ЦК України, право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ствердили суду, що дійсно вони проживають та працюють в Норвегії. За життя мами вони досить часто, приїжджаючи в гості до неї, піклувалися про неї, а коли поверталися за кордон на місце свого проживання, то за відповідну плату наймали людей, які б доглядали за їхньою мамою. Це були, зокрема, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18. Також свідки зазначили, що їх мама ОСОБА_8 ніякого договору із ОСОБА_6 районним територіальним центром соціального обслуговування не укладала, оскільки з моменту смерті їх батька, у неї було негативне ставлення до працівників соціальних служб, і тим більше в їх допомозі мама не мала потреби, оскільки за нею доглядали люди, яких вони із сестрою наймали. Також свідок ОСОБА_2 показала суду, що дійсно ОСОБА_13 косив траву на подвір'ї, різав та носив дрова за окрему плату, а тому його послуги не вважає послугами соціального робітника. Гроші ОСОБА_13 за виконану роботу вона платила особисто, інколи лишала гроші своїй тітці ОСОБА_10, щоб та оплатила послуги ОСОБА_13.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 пояснили суду, що дійсно вони за домовленістю із дочками ОСОБА_8 за відповіду плату здійснювали догляд за нею. Зокрема свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона здійснювала догляд за ОСОБА_8 в період з 2006 року по 2012 рік, а свідок ОСОБА_15 суду підтвердила той факт, що вона доглядала за ОСОБА_8 в період з 23.03.2013 року до останнього дня її життя. Також свідок ОСОБА_15 суду показала, що за період її догляду за ОСОБА_8 ніяких соціальних працівників, а тим більше ОСОБА_9, вона у ОСОБА_8 не бачила. Також свідок ОСОБА_16 зазначила, що ОСОБА_8 в послугах соціальних працівників (які з 2010 року стали для ОСОБА_8 платними) не мала потреби, оскільки догляд за ОСОБА_8 та іншу роботу по господарству виконувала вона сама.

Свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суду показали, що вони дійсно були на заміні їх працівника ОСОБА_9 у сестер ОСОБА_8 та ОСОБА_10, коли та перебувала у відпустці або ж на лікарняному.

Показання свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суд не бере до уваги, оскільки вони з певною твердістю не могли вказати, в який саме період заміняли ОСОБА_9, та кому саме конкретно і які послуги надавали із сестер ОСОБА_8 чи ОСОБА_10

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що дійсно він надавав послуги ОСОБА_8 та ОСОБА_10, а саме: рубав та носив дрова, косив траву на подвір'ї. Сестри ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили на дві квартири і двір був поділений також на дві половини.

Свідок ОСОБА_9М суду показала, що вона дійсно приносила ОСОБА_8 для підпису договір про надання соціальних послуг. На наступний день вона забрала у ОСОБА_8 вже підписаний договір, проте, як ОСОБА_8 підписувала договір, вона не бачила. Однак її показання спростовуються висновком почеркознавчої експертизи від 30.11.2015 року №1942/1943/15-21 згідно якої, підписи у графі "підпис громадянина" договору про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) відділенням соціальної допомоги вдома одинокого (проживаючого самотньо) громадянина між ОСОБА_6 районним територіальним центром обслуговування (надання соціальних послуг) та ОСОБА_8 від 01 вересня 2010 року - ймовірно виконані не самою ОСОБА_8, а іншою особою (при умові, що надані для порівняльного дослідження зразки підпису ОСОБА_8 у відомостях на виплату пенсій, соціальної допомоги за період з 2011 року по 2013 рік виконані самою ОСОБА_8П.).

Про те, що надані для дослідження експертам зразки підписів, виконані самою ОСОБА_8 у відомостях на виплату пенсій, соціальної допомоги за період з 2011 року по 2013 рік, стверджується показаннями свідка ОСОБА_22, яка суду ствердила, що пенсію отримували кожна із сестер ОСОБА_8 та ОСОБА_10 особисто, про що кожна із сестер ставила свій підпис у відомостях на виплату пенсії також особисто.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а тому висновки за результатами проведення судово-технічної за почеркознавчої експертизи від 30.11.2015 року №1942/1943/15-21 суд вважає допустимим та достовірним доказом.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ч.1, 2 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов'язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску.

Згідно ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно вимог ч.4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

В світлі вимог п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вбачається, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, а тому твердження представника відповідачів про те, що інформація є оціночним судженням, суд вважає помилковим.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що було порушене особисте немайнове право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнає інформацію, а саме: "...Приміром сестри ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили разом. В ОСОБА_8, правда, дві дорослі дочки мешкають за кордоном. ОСОБА_11 опікувалася ОСОБА_8, як кажуть, до останніх днів її життя. Що доводиться робити ОСОБА_11? Допомагає бабусям прибирати домівки, порядкувати на подвір'ї, купувати ліки. До всього, цим не обмежується старання соціального робітника. Почасти залишається в стареньких, аби розважити їх, втішити, наче малих дітей..." (стаття "Тільки добрі слова за старання" авторства ОСОБА_7 на стор. 4 в газеті "Сарненські новини" від 06 березня 2014 року); "...ОСОБА_9 обслуговувала Вашу маму ОСОБА_14, з вересня 2009 року. Надавала їй повний комплект соціальних послуг..."; "...Соціальний робітник надавала їй соціальні послуги, передбачені Положенням про територіальний центр, та затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1417 від 29 грудня 2009 року..."; "...Згідно з укладеним договором, соціальний робітник виконувала різні види робіт (прибирання, обробіток земельної ділянки, оплата комунальних послуг, представництво інтересів в установах та організаціях, інше)..."; "...з 1 вересня 2010 року ОСОБА_14 була переведена на платне обслуговування. Оплата проводилася у відповідності до встановлених і затверджених тарифів на платні послуги..."; "...На прохання ОСОБА_14 соціальні послуги надавав ще один соціальний робітник ОСОБА_13, за що оплата не проводилася..."; "...Тому, враховуючи погіршення стану здоров'я Вашої мами, Ви, звичайно, змушені були скористатися послугами людей, які могли доглядати її цілодобово. Але чомусь ви не відмовилися і від послуг нашого робітника..."; "...Мабуть, у силу певних причин і ви опинилися далеко від дому, за кордоном, тим самим не змогли здійснювати догляд за Вашою мамою..." (стаття "Соціальні робітники не здійснюють цілодобовий догляд за підопічними" авторства ОСОБА_12 на стор. 13 в газеті "Сарненські новини" від 27 березня 2014 року), недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідачів за користь позивачів слід стягнути понесені ними судові витрати з оплати судового збору та витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 13, 15, 16, 201, 277 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Зобовязати ОСОБА_6 районний територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), Редакцію газети "Сарненські новини" та ОСОБА_7 спростувати відомості, що не відповідають дійсності (недостовірну інформацію) і порочать честь та гідність і ділову репутацію, а саме:

- "...Приміром сестри ОСОБА_14 та ОСОБА_10 жили разом. В ОСОБА_14, правда, дві дорослі дочки мешкають за кордоном. ОСОБА_11 опікувалася ОСОБА_14, як кажуть, до останніх днів її життя. Що доводиться робити ОСОБА_11? Допомагає бабусям прибирати домівки, порядкувати на подвір'ї, купувати ліки. До всього, цим не обмежується старання соціального робітника. Почасти залишається в стареньких, аби розважити їх, втішити, наче малих дітей..." (стаття "Тільки добрі слова за старання" авторства ОСОБА_7 на стор. 4 в газеті "Сарненські новини" від 06 березня 2014 року);

- "...ОСОБА_9 обслуговувала Вашу маму ОСОБА_14, з вересня 2009 року. Надавала їй повний комплект соціальних послуг...

...Соціальний робітник надавала їй соціальні послуги, передбачені Положенням про територіальний центр, та затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1417 від 29 грудня 2009 року...

...Згідно з укладеним договором, соціальний робітник виконувала різні види робіт (прибирання, обробіток земельної ділянки, оплата комунальних послуг, представництво інтересів в установах та організаціях, інше)...

...з 1 вересня 2010 року ОСОБА_14 була переведена на платне обслуговування. Оплата проводилася у відповідності до встановлених і затверджених тарифів на платні послуги...

...На прохання ОСОБА_14 соціальні послуги надавав ще один соціальний робітник ОСОБА_13, за що оплата не проводилася...

...Тому, враховуючи погіршення стану здоров'я Вашої мами, Ви, звичайно, змушені були скористатися послугами людей, які могли доглядати її цілодобово. Але чомусь ви не відмовилися і від послуг нашого робітника...

...Мабуть, у силу певних причин і ви опинилися далеко від дому, за кордоном, тим самим не змогли здійснювати догляд за Вашою мамою..." (стаття "Соціальні робітники не здійснюють цілодобовий догляд за підопічними" авторства ОСОБА_12 на стор. 13 в газеті "Сарненські новини" від 27 березня 2014 року), шляхом опублікування за авторством журналіста ОСОБА_7 (автор першої статті), а також директора ОСОБА_6 районного територіального центра соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_12 (автор другої статті) спростувань їхніх слів, які оспорюються. Спростування розмістити на аналогічних сторінках газети "ОСОБА_6 новини" й аналогічним шрифтом.

Стягнути з ОСОБА_6 районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), адреса: м. Сарни, вул. Демократична, 46, Рівненська область на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Алвевеєн, 43, 9016, Тромсьо, Королівство Норвегія, адреса перебування в Україні: м. Сарни, вул. В. Бегми, 62/1, Рівненська область, понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 40,60 грн. (сорок гривень 60 коп.) та понесені судові витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи в розмірі 460,80 грн. (чотириста шістдесят гривень 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), адреса: м. Сарни, вул. Демократична, 46, Рівненська область на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса перебування в Україні: м. Сарни, вул. В. Бегми, 62/1, Рівненська область, понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 40,60 грн. (сорок гривень 60 коп.) та понесені судові витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи в розмірі 460,80 грн. (чотириста шістдесят гривень 80 коп.).

Стягнути з Редакції газети "Сарненські новини", адреса: м. Сарни, вул. Залоги, 14, Рівненська область на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Алвевеєн, 43, 9016, Тромсьо, Королівство Норвегія, адреса перебування в Україні: м. Сарни, вул. В. Бегми, 62/1, Рівненська область, понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 40,60 грн. (сорок гривень 60 коп.) та понесені судові витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи в розмірі 460,80 грн. (чотириста шістдесят гривень 80 коп.).

Стягнути з Редакції газети "Сарненські новини", адреса: м. Сарни, вул. Залоги, 14, Рівненська область на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса перебування в Україні: м. Сарни, вул. В. Бегми, 62/1, Рівненська область, понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 40,60 грн. (сорок гривень 60 коп.) та понесені судові витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи в розмірі 460,80 грн. (чотириста шістдесят гривень 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_7, адреса: м. Сарни, вул. Залоги, 14, Рівненська область на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Алвевеєн, 43, 9016, Тромсьо, Королівство Норвегія, адреса перебування в Україні: м. Сарни, вул. В. Бегми, 62/1, Рівненська область, понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 40,60 грн. (сорок гривень 60 коп.) та понесені судові витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи в розмірі 460,80 грн. (чотириста шістдесят гривень 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_7, адреса: м. Сарни, вул. Залоги, 14, Рівненська область на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса перебування в Україні: м. Сарни, вул. В. Бегми, 62/1, Рівненська область, понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 40,60 грн. (сорок гривень 60 коп.) та понесені судові витрати на проведення криміналістичної почеркознавчої експертизи в розмірі 460,80 грн. (чотириста шістдесят гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення..

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_23