02 листопада 2016 року м.Мукачево Справа№303/5403/16-ц
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді Кость В.В.
при секретарі Немеш Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»
до відповідача ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмети іпотеки,
Позовні вимоги обґрунтовується посиланням на те, що в процесі цивільно правової реалізації укладених між сторонами договору кредиту та іпотечного договору, зобовязання відповідача перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, тому з метою захисту порушених прав позивача мають бути задоволенні вимоги за предметом позову.
Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані також приписи ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 33, 39 Закону України «Про іпотеку».
Представник позивача у судове засідання не зявився, оскільки заявив клопотання про розгляд справи без його участі, на підставі наявних у матеріалах справи доказах (а.с. 38, 43, 45). Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив.
Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання повторно не зявився (а.с. 42, 50), про причину неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Третя особа у судове засідання також не з»явилася, про причину неявки суд не повідомила.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.
Відповідно до частини першої ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
25.05.2010 року між Банком та Позичальником були укладені Додаткові договори №1 та №2 до кредитного договору, за умовами яких сторони внесли зміни щодо погашення кредиту та процентів (а.с. 12, 13).
З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_1 03.10.2008 був укладений також іпотечний договір (а.с. 14-15), на підставі якого відповідач надав в іпотеку Банку Предмет іпотеки.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.
Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).
Разом з тим, за статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України).
Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобовязання за Кредитним договором від 03.10.2008 №0578/08/26-СLZv Позичальником не виконані.
Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, внаслідок неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором, позивач просив звернути стягнення на предмети іпотеки.
У відповідності до ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Правовими приписами ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду.
Згідно з нормативним правилом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (частини перша та третя), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 (надалі Постанова №5) зазначено, що виключно позивачеві належить право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо).
Згідно з п. 5.1 іпотечного договору від 17.04.2007 року (а.с. 51-54), Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію у випадках, якщо у момент настання строку виконання Боржником зобов»язань за Кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум відсотків (сум комісійної винагороди за управління кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (в т.ч. штрафу), що передбачені Кредитним договором.
Звернення стягнення на Предмет іпотеки/ в тому числі на земельну ділянку, яка належить Майновому поручителю на правів приватної власності/ може відбуватися будь-яким із вказаних у цьому договорі способів, на вибір Іпотекодержателя.
Відповідно до п.5.1 Іпотечного договору від 03.10.2008 року (а.с. 14-15), Іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету Іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або проценти за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені Кредитом, та інших випадках, передбачених Кредитним договором, цим Договором та чинним законодавством України.
З урахуванням вищезазначених норм законодавства та положень укладеного між сторонами іпотечного договору, а також приймаючи до уваги те, що забезпечені за іпотекою зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором не виконанні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 88, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволити повністю.
4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Кость