Справа № 539/4374/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Калайдинцівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку(пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до територіальної громади в особі Калайдинцівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку(пай) в порядку спадкування.

В позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2.

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Відповідно до довідки Калайдинцівської сільської ради позивач фактично проживала разом з померлою ОСОБА_2 без реєстрації, здійснювала за нею догляд та здійснила її поховання.

Позивач звернулася до Першої Лубенської державної нотаріальної контори, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки позивачем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

Позивачем було подано до газети „Вісник" оголошення про втрату сертифікату про право власності на земельну частку (пай), яке було надруковане в газеті.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно вона не має можливості оформити право на земельну частку(пай) у передбаченому законом порядку. Тому прохала суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, яка належала на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), НОМЕР_1 від 29.12.1996 року, зареєстрованого 29.12.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 572, який належав і залишився після смерті ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник Калайдинцівської сільської ради у судове засідання не з'явився, в направленому на адресу суду листі проти задоволення позову не заперечував.

Треті особи по справі - перша Лубенська державна нотаріальна контора, управління держгеокадастру в Лубенському районі та Лубенська районна державна адміністрація в судове засідання своїх представників не направили, звернулись до суду з заявами в якому прохали справу розглядати без їх участі, при вирішенні позову покладаються на думку суду.

У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, НОМЕР_2, виданого 29.11.1998 року Калайдинцівською сільською радою Лубенського району Полтавської області, актовий запис №58(а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай), НОМЕР_1 (а.с.16).

Відповідно до довідки Калайдинцівської сільської ради позивач фактично проживала разом з померлою ОСОБА_2 без реєстрації, здійснювала за нею догляд та здійснила її поховання (а.с.15).

Позивач звернулася до Першої Лубенської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 224/2015 ), але нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки позивачем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку(а.с.20).

Даний сертифікат за невідомих обставин було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісник» про втрату сертифікату на право на земельну частку(пай) НОМЕР_1 від 29.12.1996 року, зареєстрованого 29.12.1996 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держземагенства у Лубенському районі, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 належало право на земельну частку(пай) відповідно до сертифікату НОМЕР_1 від 29.12.1996 року площею 1,93 в умовних кадастрових гектарах, підтверджується листом управління Держгеокадастру у Лубенському районі №31-1602-0.5-3497/2-15 від 21 вересня 2015року (а.с.19).

Відповідно до Закону України „Про державний земельний кадастр" та Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", виготовити дублікат сертифікату про право на земельну частку (пай) не можливо.

Відповідно до п.4.21 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку.

Оскільки позивач на момент смерті проживала разом з спадкодавцем, то у відповідності до ст.549 ЦК України(в ред.1963р.), фактично прийняла спадщину.

Відповідно до ст.524 ЦК України(в ред.1963р.) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК України ( в ред.1963р. ) позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового при значення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.126 ЗК України, ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Калайдинцівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої, ІНФОРМАЦІЯ_2, належить право на земельну частку(пай) площею 1,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_2 згідно сертифіката НОМЕР_3 від 26.03.1997 року, реєстраційний номер 323, розташовану на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Жага Е. Г.