Справа № 188/1171/16-ц
Провадження № 2/188/593/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право на користування житлом ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача. У позові зазначає , що вона , на підставі права приватної власності , є власником житлового будинку № 49 по вул. Комінтерна ( Трудова ) в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області . Доказом належності даного домоволодіння є Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно , до якого відомості про її право було внесено 28.09.2015 р.

В належній їй садибі за її згодою було зареєстровано за місцем проживання її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , з яким на той час спільно проживали , так як перебували у зареєстрованому шлюбі.

З початку 2011 р. вона з чоловіком фактично розірвали відносини та почали проживати окремо , тобто саме з початку 2011 р. він ( відповідача ) не проживає у її садибі.

Окрім того , з серпня 20011 р. його було позбавлено волі за вироком суду та він відбував покарання до весни 2015 р. . В період відбування відповідачем покарання за рішенням суду між ними було розірвано шлюб від 18.11.2013 р. , тобто саме з цього часу він перестав бути членом її сім"ї , хоча всі відносини з ним , що є складовою частиною поняття сім"я у відповідності до ст. 3 СК України , між ними розірвано ще на початку 2011 р.

Отже , вже більше п"яти років відповідач у належній їй садибі не з"являється , не вчиняє жодних дій щодо відновлення чи встановлення свого права на користування житлом за місцем його розташування , не приймає жодної участі у обслуговуванні , утриманні об"єкту нерухомого майна. Будь-яких договірних відносин між ними щодо користування відповідачем належною їм садибою не досягалося .

Після розірвання шлюбу з відповідачем вона неодноразово прохала відповідача знятися з обліку за місцем реєстрації , тобто з її домоволодіння . Однак , останній не реагує. Його реєстрації заважає їй розпоряджатися її власністю та оформленню соціальної субсидії .

Просить суд :

- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за місцем проживання за адресою : вул. Трудова ( Комінтерна ) , буд. 49 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області таким , що втратив право користування житлом ( садибою ) , що розташовано за адресою : вул. Трудова ( Комінтерна ) , буд. 49 в смт. ПЕтропавлівка Дніпропетровської області , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1. , ІНФОРМАЦІЯ_2

- стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати .

Сторони в судове засідання не з"явилися .

Позивач в своїй заяві просить суд розглядати справу без її участі . Позов підтримує і в разі неявки відповідача прийняти заочне рішення .

Відповідач у судове засідання не зявився. Про причину неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Крім того, раніше був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача та винести заочне рішення по справі, на підставі ст. 224 ЦК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що згідно Витягу КП " Павлоградське МБТІ " ( номер витягу 8521592 від 03.10.2005 р. ) вбачається , що ОСОБА_1 за рішенням Петропавлівського районного суду від 26.09.2005 р. є власником будинку , розташованого в смт. Петропавлівка вул. Комінтерна , 49 .

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2005 р. договір купівлі-продаж житлового будинку було визнано дійсним та за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок № 49 , розташований по вул. Комінтерна в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області.

Актом депутата Петропавлівської селищної ради від 07.09.2016 р. зазначається , що ОСОБА_1 є власником спірного будинку , де зареєстрований та проживає разом з нею син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Також за вищевказаною адресою зареєстрований , але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Зі слів свідків встановлено , що ОСОБА_2 не проживає за даною адресою більше ніж п"ять років .

Довідкою Петропавлівської сільської ради Дніпропетровської області від 07.09.2016 р. ( вих. № 3322 ) зазначається , що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно акта депутата від 07.09.2016 р. за адресою - смт. Петропавлівка вул. Трудова , 49 не проживає з серпня 2011 р.

Враховуючи вищезазначені докази , суд дійшов висновку відносно того, що відповідач , хоча і прописаний у вищезазначеному домоволодінні , про те, з припиненням шлюбних взаємовідносин та з виїздом з спірного домоволодіння у нього і припинилося право користуватися житловим будинком .

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

З огляду на те, що відповідач на даний час не являється членом сім"ї власника будинку, угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням не укладено, відсутні правові підстави для користування ним спірним житловим приміщенням.

Отже, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням .

Суд вважає, що надані позивачкою докази являються достатнім підтвердженням вимог викладених в заяві. Враховуючи все вище наведене, суд вирішив задовольнити дану вимогу в повному обсязі.

Крім того , суд вважає , що підлягає задоволенню і вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Дана вимога підтверджується належним доказом , а саме квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9/1-16 .

Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат ( судового збору ) від сплати яких звільнено позивача , так як позивач є інвалідом другої групи , що підтверджується Довідкою МСЕК від 22.04.2016 р.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.3 , 11,57-60 , 84 ,88, 224 ЦПК України, ст.ст. 64, 71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право на користування житлом задовольнити повністю .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за місцем проживання за адресою : вул. Трудова ( Комінтерна ) , буд. 49 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області таким , що втратив право користування житлом , що розташовано за адресою : вул. Трудова ( Комінтерна ) , буд. 49 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області .

В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551.20 грн. судових витрат.

В порядку ст. 84 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 ( триста ) грн. , що є судовими витратами позивача , пов"язаними з витратами на правову допомогу .

Копію рішення невідкладно направити сторонам для відома.

Відповідачу, який не з'явився в судове засідання , направити рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії .

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку , встановленого цим Кодексом .

Суддя ОСОБА_4