Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

- головуючого судді Шепетко І.О.,

- при секретарі Терпай С.В.,

за участю:

-позивача ОСОБА_1,

- представника відповідача ОСОБА_2,

- представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України ОСОБА_4, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з усіма уточненнями (заявами про збільшення позовних вимог), просить стягнути солідарно з Міністра юстиції ОСОБА_4 та Міністерства юстиції України матеріальну шкоду в розмірі 10179,72 грн. та моральну шкоду в розмірі 155 000,00 грн. Свої вимоги мотивувала наступним.

Наказом Міністра юстиції ОСОБА_4 № 1927/к від 05.09.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1В.» позивачу оголошено догану «за неналежне виконання службових обовязків, відсутність контролю за роботою підлеглих».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2015 року у справі № 807/3135/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1927/к від 05 вересня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1В.».

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач не дотримався критеріїв, передбачених ст.2 КАС України, а відтак наказ Міністерства юстиції України № 1927/к від 05 вересня 2014 року не відповідає критеріям правомірності, установленим законом, порушує права та інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень.

Крім того, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 876/8160/15 визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо попередження ОСОБА_1 08 лютого 2015 року про звільнення її із займаної посади начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Зазначеним судовим рішенням встановлено порушення процедури попередження про звільнення про протиправність дій Міністерства юстиції України щодо попередження позивача 08 лютого 2015 року про звільнення її із займаної посади начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Також судом зазначено, що відповідач у вказаній адміністративній справі діяв з порушенням вимог закону, такі дії відповідача призвели до порушення трудових прав позивача, оскільки сам факт попередження тягне для позивача негативні наслідки, пов'язані з пошуком роботи, повідомленням відповідних органів праці та зайнятості населення про майбутнє вивільнення.

Такими діями відповідачів позивачу було завдано значної моральної шкоди, що стверджується зокрема тим, що позивач тривалий час працює в системі органів Міністерства юстиції, більше пяти років перебуває на посаді керівника органу ДВС обласного рівня і є відомою посадовою особою у Закарпатській області. Жодного разу не притягалася до будь-якої дисциплінарної відповідальності, а тому такі упереджені дії відповідача, спрямовані на цілеспрямоване і безпідставне звільнення позивача з роботи, створення їй некомфортних умов призвело до стресу та психологічного дискомфорту, викликаного справедливим обуренням такою зухвалою поведінкою відповідача.

Вказана стресова ситуація також викликана тим, що позивачу внаслідок дії незаконної догани не видавали жодних премій в порядку заохочення, які давали всім без винятку працівникам Управління ДВС.

Такими діями позивачу спаплюжено роки попередньої бездоганної роботи, адже безпосередньо до позивача неодноразово застосовувались заохочення, що є підтвердженням якості виконання завдань, доручень та належного стану службової дисципліни в Управлінні державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області. Відповідачем не надано жодної оцінки тим обставинам, що згідно із службовими характеристиками, позивач як керівник Управління, зарекомендувала себе виключно з позитивного боку, як сумлінний та дисциплінований державний службовець, вимоглива до себе та до підлеглих, до виконання службових обовязків ставилась з почуттям відповідальності і за основними напрямками службової діяльності мала високі показники роботи.

Також завдання моральної шкоди обґрунтовує тим, що вимушена була шукати нову роботу, направляти резюме, але внаслідок поширеної інформації стосовно неї, зокрема оголошення догани, отримала відмови у працевлаштуванні. Розмір моральної шкоди визначила із розрахунку двох середньомісячних заробітків за період з серпня 2014 року по грудень 2015 року, що склало 155 000, 00 грн. Вважає таку сатисфакцію відповідною та справедливою.

Крім того, позивачці було завдано матеріальну шкоду, яка виразилась у тому, що під час дії незаконного наказу про догану до позивачки не застосовувались заходи заохочення у вигляді премій та надбавок до заробітної плати, в тому числі - ті, що видавались всім без винятку працівникам Управління ДВС з нагоди Дня Державної виконавчої служи, дня юриста та державних свят, які склали 1785,00 грн. Крім того, матеріальна шкода виявилась у витратах, повязаних з тривалим лікуванням позивача, що склало 10179,72 грн. Зазначає, що через неправомірні дії відповідачів у неї виник посттравматичний стресовий розлад.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, підтримала.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до листів Державної виконавчої служби за № 13-0-26-2860 на виконання доручення Міністерства юстиції України від 30.09.2013 року №17- 17/1497 головою Державної виконавчої служби було внесено пропозиції щодо позбавлення премії ОСОБА_1В за період: липень, серпень, вересень, жовтень 2014 року, оскільки, понад установлена нормами праця на неї не накладалась, винахідливість нею не проявлялась, трудових успіхів та досягнень, повязаних з виконанням виробничих завдань та функцій вона не мала. А премії за листопад - грудень 2014 року та січень-квітень 2015 року не виплачувалися у звязку з відсутністю економії фонду оплати праці Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. А тому, в даному випадку, притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді догани, відповідно до наказу Міністра юстиції від 05.09.2014 № 1927/к, жодним чином не вплинуло на виплату їй премії, оскільки така не виплачувалась у звязку з внесенням пропозиції щодо її позбавлення Головою Державної виконавчої служби за вересень, жовтень, та відсутністю у звязку з економією фонду оплати праці в листопаді - грудні 2014 та січні квітні. Також зазначив, що позивач тривалий час перебувала на лікарняних, що також позбавило її на отримання премій.

Щодо питання працевлаштування позивача, то зазначив, що в своєму клопотанні про приєднання доказів на підтвердження заявлених вимог від 31.03.2016., ОСОБА_1 предявила своє резюме, а також негативні відповіді з установ, в які вона надсилала дане резюме. У відповіді Обласного обєднання організацій роботодавців «Закарпаття» позивачу зазначили, що за поширеною інформацією в мережі Інтернет її виконавська дисципліна віднедавна у громадськості може викликати деякі сумніви, що також імовірно, повязано із застосуванням до неї догани під час служби в Управлінні ДВС, а також судові процеси з цих питань тривають. Стосовно публікацій, то дійсно на сайті видання «Вся закарпатська правда» можна знайти багато статей, які компрометують позивача і вони жодним чином не повязані з оголошеною доганою.

Крім того, зазначив, що 16.11.2010 року Міністром України ОСОБА_5 було видано наказ «Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідальність», що, на його думку, спростовує доводи позивача стосовно бездоганної праці. Зазначає, що догана була повязана з показниками роботи, що були меншими порівняно із середніми показниками по Україні.

Щодо матеріальної шкоди завданої тривалим лікуванням, то зазначає, що позивачем не підтверджено, що саме через дії відповідачів вона отримала посттравматичний стресовий розлад, даний діагноз встановлений спеціалістом ОСОБА_6 31.03.2016 року, тобто майже через два роки з моменту притягнення до дисциплінарної відповідальності. Зауважує, що в основу спеціальних досліджень покладено УЗД магістральних судин від 04.03.2016 року, МРТ відділів хребта 20.02.2013 та УЗД органів черевної порожнини від 02.05.2011 року, що вважає є несумісним з діагнозом. Також звертає увагу на те, що зазначені медичні препарати в наданих квитанціях позивачем не стосуються захворювань, якими можна лікуватися в стресовому стані. ПТСР лікують за допомогою психотерапії та медикаментів, використовують практично всі групи психотропних препаратів та психостимулятори, які позивачкою не придбавались.

Звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів наявності шкоди, а також протиправних дій щодо нього та належні підстави для стягнення з Міністерства юстиції України та Міністра юстиції України матеріальної шкоди.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що відповідно до Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Таким чином, згідно з бюджетним законодавством орган державної влади, яким в цьому випадку виступає Міністерство юстиції України, є розпорядником тих бюджетних коштів, стягнення яких передбачається судовим рішенням, тоді як Казначейство відповідно до закону не є розпорядником усіх бюджетних коштів і не відповідає за зобовязаннями інших бюджетних установ.

Казначейство України жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому покладення на Казначейство України обов'язку з відшкодування будь-якої шкоди матиме безпідставний характер. Отже, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що шкоду завдано саме відповідачами по справі при виконанні ними службових обов'язків, шкода повинна відшкодовуватись за рахунок коштів заподіювача шкоди, тобто за рахунок бюджету, передбаченого для утримання цього органу, а цей орган зобов'язаний вжити всіх заходів щодо забезпечення наявності у нього відповідних асигнувань. Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (із змінами і доповненнями) (далі - Порядок), стягувач у разі прийняття рішення про стягнення коштів подає до Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п.6 Порядку. Казначейство здійснює безспірне списання коштів з рахунків боржника.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з копії трудової книжки, наказу № 2227/к від 18 листопада 2011р. ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

З довідки Головного управління юстиції у Закарпатській області, копій почесних грамот, вбачається, що ОСОБА_1 була нагороджена заохочувальними відзнаками з 2007 року по 2014 рік.

Відповідно до наказу №123/2 від 13.12.2013 року, ОСОБА_1 була включена до складу колегії Державної виконавчої служби України.

Відповідно до наказу №1927/к від 05.09.2014 року, ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2015 року у справі № 807/3135/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1927/к від 05 вересня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1В.».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.12.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 року встановлено неправомірність оголошення догани наказом № 1927/к від 05.09.2014 року.

З листів Державної виконавчої служби України №13-0-26-2860/4.3 від 08.08.2014 року, №13-0-26-2860/4.3 від 28.08.2014 року, №13-0-26-2860/4.3 від 09.10.2014 року, №13-0-26-2860/4.3 від 13.11.2014 року, вбачається, що Державною виконавчою службою України внесено пропозицію щодо позбавлення премії ОСОБА_1 за липень, серпень, вересень, жовтень відповідно.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в пропозиціях щодо позбавлення премії не зазначені підстави та мотиви.

Відповідно до п.2.2 Положення про преміювання працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів, пропозиції про преміювання або зняття премій за місяць, коли скоєний дисциплінарний проступок та розмір премій вносять начальнику Головного управління юстиції заступники начальника Головного управління юстиції заступники начальника Головного управління юстиції, начальник управління ДВС, начальник реєстраційної служби, начальники відділів, завідувачі секторів щодо працівників апарату Головного управління юстиції та його структурних підрозділів у межах своїх повноважень, начальники районних, міськрайонних управлінь юстиції щодо підлеглих працівників і структурних підрозділів, крім цього, керівники структурних підрозділів щодо працівників цих установ.

Наказом № 1370/4 від 20.10.2014 року, відповідно до Положення про умови та порядок преміювання працівників апарату Головного управління юстиції, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів затвердженого наказом начальника Головного управління юстиції у Закарпатській області від 19.06.2012 року №1472/06-04, за підсумками роботи за вересень місяць 2014 року, в межах економії коштів і кошторисних видатків фонду заробітної плати, премійовано працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області у розмірі 20 відсотків від місячного посадового окладу.

Наказом № 1514/4 від 18.11.2014 року, відповідно до Положення про умови та порядок преміювання працівників апарату Головного управління юстиції, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів, затвердженого наказом начальника Головного управління юстиції у Закарпатській області від 19.06.2012 року №1472/06-04, за підсумками роботи за жовтень місяць 2014 року, в межах економії коштів і кошторисних видатків фонду заробітної плати, премійовано всіх працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області у розмірі 10 відсотків від місячного посадового окладу.

Наказом № 613/4 від 22.05.2015 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» за підсумками роботи за жовтень місяць 2015 року, в межах економії коштів і кошторисних видатків фонду заробітної плати, премійовано працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області у розмірі 30 відсотків від місячного посадового окладу.

Наказом № 1181/4 від 29.09.2015 року, відповідно до Положення про умови та порядок преміювання працівників апарату Головного управління юстиції, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів затвердженого наказом начальника Головного управління юстиції у Закарпатській області, в межах економії коштів і кошторисних видатків на 2015 рік, у звязку з відзначенням професійного свята Дня юриста, премійовано працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області у розмірі по 600 грн., крім працівників, до яких застосовувалися дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п.2.10 Положення про преміювання працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів, працівникам, до яких застосовано заходи дисциплінарного стягнення, які визначено наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, премія за підсумками роботи за місяць, в якому дисциплінарне стягнення застосовано, не виплачується. Разові премії, як заходи заохочення, передбачені нормативно-правовими актами, не застосовуються до працівника упродовж дії дисциплінарного стягнення (ст. 151 КЗпП).

Відповідно до п.2.11 Положення про преміювання працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів, преміювання працівників з нагоди державних і професійних свят та ювілейних дат здійснюється у кожному конкретному випадку за наказом начальника Головного Управління юстиції.

Зазначеними наказами спростовуються посилання представника відповідача, щодо не погодження премії ОСОБА_1 у звязку із відсутністю фінансування, а системний аналіз Положення про преміювання працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів, листів Державної виконавчої служби та зазначених наказів про преміювання дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 було позбавлено премій саме через наявний дисциплінарний проступок, за яким було оголошено догану.

Щодо наданих листів про внесення пропозицій про позбавлення премій позивача в червні, липні, серпні, то зазначені листи не приймаються судом до уваги, оскільки предметом розгляду, відповідно до вимог позивача, є матеріальна шкода завдана через позбавлення премій у вересні, жовтні 2014 року та в травні 2015 року.

Разом з тим суд бере до уваги п.п. 2.4. та 2.6 Положення про преміювання працівників апарату Головного управління юстиції у Закарпатській області, районних, міськрайонних управлінь юстиції та їх структурних підрозділів, відповідно до яких: розмір премії нараховується у відсотках до посадового окладу та в межах економії фонду заробітної плати з урахуванням фактично відпрацьованого часу, та премії не виплачують працівникам за час відпусток (основної,додаткової та інших, що передбачені законодавством), тимчасової непрацездатності.

З досліджених листків непрацездатності вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 03.09.2014 року по 03.10.2014 року, з 20.04.2015 року по 22.05.2015 року, з 25.05.2015 року 03.06.2015 року. Тобто, підставою для невиплати премій у вересні 2014 року та травні 2015 року є також і перебування позивача на лікарняному.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню невиплачена премія за жовтень 2014 року в розмірі 197,50 грн. та премія до свята в розмірі 600 грн.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої тривалим лікуванням, суд приходить до наступного.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, ОСОБА_1 встановлений діагноз посттравматичний стресовий розлад. Разом з тим, в даному висновку не зазначені будь-які рекомендації та не призначено лікування. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що їй призначалося лікування, були призначені медичні препарати. Також, з наданих позивачем квитанцій не можливо встановити ким саме придбавалися зазначені ліки. А тому в цій частині позов не підлягає до задоволення.

Щодо наданих публікацій, то судом вони не беруться до уваги, оскільки, зазначені публікації мають різноманітний характер, більшість з них стосуються безпосередньо виконання , носять інформативний характер щодо прийому громадян, звіту про підсумки роботи державної виконавчої служби, висвітлення положень закону, та інший інформативний характер щодо роботи державної виконавчої служби.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з положень ст.237-1 КЗпП України та положень ЦК України.

Так, згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Відповідно до частини 1 статті 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 2371 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. З, 4, 11,31 ЦПК України).

Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 25 квітня 2012 року у справі №6-23цс12.

З урахуванням обставин справи, враховуючи незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування позивачу завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки оголошення догани призводить до душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та справедливості, а тому вважає, що моральна шкода підлягає стягненню у розмірі одного місячного середнього заробітку позивача, що відповідно до довідки № 494 від 23.12.2015 року складає 4861,29 грн.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, Міністр очолює Міністерство юстиції, здійснює керівництво його діяльністю. Таким чином, видаючи наказ про оголошення догани позивачу, Міністр юстиції, діяв як керівник, а тому стягнення моральної та матеріальної шкоди підлягає стягнення лише з Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги були заявлені в розмірі 165 179,72 грн., задоволено вимоги в розмірі 5 658,79 грн., що складає 3,43 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за сплачений судовий збір в розмірі 58 грн. 49 коп.

На підставі викладеного, ст. 23 ЦК України, ст. ст. 237-1 КЗпП України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України ОСОБА_4, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 797 (сімсот девяносто сім) грн. 50 коп.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 4 861 (чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) грн. 29 коп.

В решті позовних вимог відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 58 (пятдесят вісім) грн. 49 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7