АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6873/15-ц 22-ц/774/80/к/16
Справа № 212/6873/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22ц/774/80/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 26 (3) Доповідач Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем Масловою К.В.,

за участю - позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі -ПАТ «Кривбасзалізорудком»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 243 600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що впродовж тривалого часу працював у шкідливих умовах на підприємствах відповідача, внаслідок чого отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 16 вересня 2015 року йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та на його користь з ПАТ «Кривбасзалізорудком» стягнуто 20 000 грн. моральної шкоди, а також - на користь держави судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізорудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, ставить під сумнів наявність у позивача моральних страждань і факт набуття ним професійного захворювання саме з вини відповідача. Вважає, що суд не прийняв до уваги той факт, що відповідач створює для своїх працівників безпечні умови праці, і наполягає, що зі сторони роботодавця не вчинено ніяких навмисних протиправних дій. Крім того, вважає, що суд залишив поза увагою той факт, що при влаштуванні позивача на роботу його ознайомлено з умовами праці та їх можливими наслідками для здоровя, а також те, що позивач продовжував виконувати свої трудові обовязки з власної волі. Також відповідач не погоджується з сумою стягнутого судового збору, посилаючись на норми ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 29 вересня 2003 року по 16 липня 2012 року працював на підприємствах відповідача підземним електослюсарем, звільнився за власним у звязку з виходом на пенсію (а.с. 12-17).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 липня 2014 року позивачу 08 квітня 2014 року встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН другого ст., нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Причиною винекнення професійного захворювання позивача стала робота протягом 10 років 8 місяця на підземних роботах 50 і більше % робочого часу на рік (в обліковому періоді), за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відноситься до 3 класу 2 ступеня, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду пилу від 10% до 70% - 4,4 мг/м3 при гранично допустимій до 2,0 мг/м3. Конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: враховуючи роботу позивача продовж 24 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, встановити неможливо. (а.с. 6-7).

Висновком МСЕК від 16 вересня 2014 року ОСОБА_2 первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності: 20% - по ХОЗЛ, 5% - по туговухості. Позивач потребує медичної та соціальній допомоги, забезпечення лікарськими засобами, ВМП (а.с. 10-11).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, у звязку з чим дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним, орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з Акту розслідування від 15 липня 2014 року, причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Правильно встановивши обставини справи та надавши їм вірну юридичну оцінку, суд першої інстанції обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Кривбасзалізорудком» на користь ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими нею професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Стан здоровя позивача не покращується, про свідчать результати періодичних медичних оглядів.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, а також обсягом фізичних та душевних страждань позивача. При постановленні рішення суд першої інстанції врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача за наслідками професійного захворювання, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на ПАТ «Кривбасзалізрудком», конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Однак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не дотримався норм ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою визначено, що за подання позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, отже розмір судового збору, стягнутого судом першої інстанції з ПАТ «Кривбасзалізорудком» на користь держави, необхідно зменшити з 1218,00 грн. до 243 грн. 60 коп., а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, змінити, зменшивши його з 1218 (однієї тисячі двохсот вісімнадцяти) грн. до 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_4