Справа № 333/7659/15-ц
Провадження №2/333/233/16
25 січня 2016 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
при секретарі Довгаль А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно, -
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № 6528064 від 17.06.2008 року щодо своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у банку виникло право звернути стягнення на заставлений транспортний засіб, згідно договору застави № 6548189 від 17.06.2008 року в рахунок погашення заборгованості. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 526, 549, 572, 589, 590, 591, 610, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 9, 12, 22, 23, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити у повному обсязі та винести по справі заочне рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України).
Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги заяву, надану представником позивача, суд встановив наступне.
17.06.2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір № 6528064, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 12 973 доларів США на умовах цього договору, а позичальник зобовязується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором (п. 1.1 кредитного договору).
Цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для придбання транспортного засобу марки Daewoo, номер кузову: Y6DTF69YD8W401947, згідно договору купівлі-продажу №7647 від 12.06.2008 року (п. 1.2 кредитного договору).
Процента ставка за користування кредитом становить 13,99% річних (п. 1.3 кредитного договору).
Кредит надається позичальнику строком до 17.06.2015 року (п. 1.4 кредитного договору).
Забезпеченням виконання зобовязань позичальника за цим договором є застава транспортного засобу, та/або інше забезпечення за домовленістю сторін та/або в силу закону (п. 1.5 кредитного договору).
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, 17.06.2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» (заставодержатель) і ОСОБА_2 (заставодавець) був укладений нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу № 6548189, за умовами якого заставою забезпечується виконання всіх зобовязань гр. ОСОБА_2 перед заставодержателем, що випливають з укладеного між ними кредитного договору № 6528064 від 17.06.2008 року.
Порядок задоволення вимог заставодержателя з вартості предмета застави передбачений п. 6 договору застави.
Згідно з п. 6.1 договору застави, заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця, зокрема, у випадку невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання (як в цілому, так і в тій чи іншій його частині).
Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на кредитному договорі № 6528064 від 17.06.2008 року та договорі застави транспортного засобу № 6548189 від 17.06.2008 року.
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. ст. 572, 574, 576 ЦК України та ст. ст. 1, 4 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
В ході розгляду справи судом досліджені розрахунки заборгованості за кредитним договором, у т.ч. розрахунок суми основного боргу, розрахунок заборгованості за непогашеними відсотками, розрахунок пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором, розрахунок штрафу за порушення відповідачем обовязків, передбачених п.п. 4.3.2 4.3.6 кредитного договору, розрахунок штрафу за порушення відповідачем обовязків щодо поновлення дії договорів страхування.
Аналізом наданих суду документів було встановлено, що з боку позичальника неналежним чином виконувались взяті на себе договірні зобовязання зі своєчасної та в повному обсязі сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, а також за зобовязаннями, передбаченими п.п. 4.3.1 4.3.6 кредитного договору.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного судочинства України.
Відповідачем не надано суду доказів сплати позивачеві кредитної заборгованості.
Із загальної суми тіла кредиту у розмірі 12 973 доларів США відповідачем було сплачено суму 10 981 доларів США 24 центи. Залишок боргу у розмірі 1 991 доларів США 76 центів відповідачем не сплачено. Отже, станом на 04.10.2015 року сума боргу за тілом кредиту становить 1 991 доларів США 76 центів.
За період з 10.09.2014 року по 04.10.2015 року на тіло кредиту були нараховані відсотки за ставкою 13,99% річних у розмірі 279 доларів США 63 центи. Отже, станом на 04.10.2015 року сума заборгованості за відсотками за користування кредитом становить 279 доларів США 63 центи.
За період з 04.11.2014 року по 04.10.2015 року позивачем на підставі п. 5.2 кредитного договору була нарахована пеня за порушення строків сплати суми кредиту та відсотків за користування ним у розмірі 775 доларів США 89 центів, що згідно з офіційним курсом НБУ, встановленого станом на 04.10.2015 року становить 16 412 грн. 64 коп.
За порушення п.п. 4.3.2 4.3.6 кредитного договору позивачем в порядку п.п. 5.5, 4.3.3 цього договору був нарахований штраф у розмірі 129 доларів США 73 центи, що згідно з офіційним курсом НБУ, встановленого станом на 04.10.2015 року становить 2 744 грн. 22 коп.
За порушення п. 4.3.1 кредитного договору позивачем в порядку п. 5.4 цього договору був нарахований штраф у розмірі 4 000 грн.
Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд вважає їх вірними. Таким чином, матеріалами справи підтверджується заявлена позивачем заборгованість відповідача за кредитним договором.
Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Статтею 20 Закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:
1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;
2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;
3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;
5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;
6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет: забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно з ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
З урахуванням наведеного вище, вбачається, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, таким чином вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» суму 1 218 грн. витрат на оплату судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.Б. Кулик