АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 681/904/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2024/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Карпусь С.А.,

суддів: Ярмолюка О.І., Федорової Н.О.

секретаря Шевчук Ю.Г.

з участю: адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду від 21 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини і матері, яка доглядає повнолітню дитину.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини і матері, яка доглядає повнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Полонського районного суду від 12 вересня 2008 року та іншим рішенням Полонського районного суду від 19 березня 2009 року з нього стягуються аліменти в твердій грошовій на утримання відповідача в розмірі 150 грн. та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, інваліда з дитинства, в розмірі 300 грн. щомісячно на весь період непрацездатності.

На даний час він досяг непрацездатного віку та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходів, тому сплачуючи визначені рішеннями суду аліменти, його місячний дохід є меншим ніж встановлений державою прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, пенсію повнолітнього сина ОСОБА_4 та допомогу по догляду за інвалідом першої групи, тому їх з сином сукупний дохід є достатнім для забезпечення їх потреб. Посилаючись на те, що згідно положень ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, лише за наявності можливості надавати таку допомогу, а в нього такої можливості на даний час немає, тому просив звільнити його

__________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22ц/792/2024/16

Доповідач Карпусь С.А. Категорія № 48,50

від сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 та повнолітнього непрацездатного сина.

Рішенням Полонського районного суду від 21 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Звільнено ОСОБА_3 від сплати аліментів в сумі 300 грн. в місяць на утримання сина ОСОБА_6 та від сплати аліментів в сумі по 150 грн. в місяць на утримання ОСОБА_2, присуджених рішеннями Полонського районного суду від 12 вересня 2008 року та від 19 березня 2009 року. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду в частині звільнення позивача від сплати аліментів в сумі 300 грн. щомісячно на утримання сина та в частині стягнення з неї судового збору в дохід держави незаконним та необґрунтованим, просить його в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. Вона посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 заперечував апеляційну скаргу, посилаючись на неспроможність позивача надавати допомогу колишній дружині та дитині, оскільки він є особою непрацездатного віку і, крім пенсії, інших доходів немає.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 оскаржує рішення суду лише в частині задоволених вимог про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини та стягнення з неї судового збору. В іншій частині рішення не оскаржує і тому апеляційним судом не переглядається.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частиною 2 ст. 309 ЦПК України встановлено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що є правові підставі для звільнення його від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають закону.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Встановлено, що рішенням Полонського районного суду від 19 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн. щомісячно на весь період непрацездатності.

ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства першої групи, отримує пенсію, мати його, з якою він проживає отримує допомогу на догляд за інвалідом першої групи, сама також досягла непрацездатного віку та отримує пенсію за віком.

Позивач ОСОБА_3 в січні 2016 року досяг пенсійного віку та отримує пенсію.

Звертаючись до суду з вимогами про звільнення від сплати аліментів на відповідачів, позивач посилався на те, що дохід відповідачів перевищує його дохід.

Статтею 188 СК України передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх непрацездатних дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, згідно з якою звільнення батьків від обовязку утримувати повнолітнього сина чи дочку на підставі ст. 188 СК України не передбачено.

Статтею 201 СК, яка розташована у цій главі, визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а тому його рішення в силу п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина інваліда з дитинства.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Доводи представника позивача щодо можливості апеляційним судом зменшити розмір аліментів на дитину у звязку з неспроможністю ОСОБА_3 надавати допомогу повнолітній дитині через зміну матеріального становища, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з таким позовом він до суду не звертався.

Разом з тим, позивач не позбавлений можливості з цих підстав звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що при подачі позовної заяви позивач не сплатив судовий збір, від сплати такого судом не був звільнений, тому з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полонського районного суду від 21 вересня 2016 року в частині задоволених вимог про звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів в сумі 300 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_6 та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів в сумі 300 грн. щомісячно на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_6, присуджених рішенням Полонського районного суду від 19 березня 2009 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_7

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь