Справа № 462/3521/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати із ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., щомісячно, починаючи з 01.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.06.2002 року перебуває в шлюбі з відповідачем, в якому в них народилася донька ОСОБА_3. Зазначила, що проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, однак її дохід незначний. Відповідач іноді купує доньці одяг та надає незначні кошти на її утримання, однак таких коштів не витрачає на потреби доньки, а відповідач є працездатним та має можливість та обовязок надавати допомогу на утримання доньки, що й стало причиною звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, наведених в позові, просить позов задовольнити.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, повідомлення про вручення поштових відправлень були повернуті поштовим відділенням у звязку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати такі, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9/, на яку й були скеровані дані повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, крім цього, позивач зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із розяснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Як встановлено судом, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 року /а.с.3/, в якому в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4/.

Судом встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з матірю на вул.Щирецька, 127 у м.Львові /а.с.7/.

Також встановлено, що відповідач є інвалідом ІІ групи, однак згідно довідки до акту МСЕК серії 10 ААВ №848950 інвалідність встановлена на строк до червня 2016 року /а.с.6/, надає кошти на утримання доньки в незначному розмірі та несистематично, хоча може надавати кошти на утримання своєчасно і систематично, оскільки працездатний та інших утриманців немає.

Згідно наданої довідки про доходи, позивач працює лаборантом в Національному університеті «Львівська політехніка» та її дохід за період з 01.11.2015 по 30.04.2016 року становить 13667,54 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 часто хворіє /а.с.8/.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема, що позивач ОСОБА_1 працює, при цьому, а відповідач працездатний та інших утриманців немає.

Виходячи з наведеного та враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 СК України і розяснення дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 травня 1450 грн. та прожитковий розмір для дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня 1531 грн., що є наближеним до мінімальної заробітної плати.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків,суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно, до її повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є обєктивним, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Звертаючись з позовом, позивач просила стягнути аліменти на її користь на утримання дитини з 01.02.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 24.06.2016 року /а.с.1/.

Варто зауважити, що відповідач в добровільному порядку надавав позивачу грошові кошти, що також не заперечується позивачем, проте суд не вважає це сплатою за аліментними зобовязаннями, а є добровільне надання коштів на утримання дитини поза межами судового спору на виконання батьківського обовязку.

У позовній заяві та у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 до звернення до суду вживала заходів щодо одержання аліментівз відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх оплати.

За таких обставин суд не знаходить відповідних правових підстав, визначених ч.2 ст.191 СК України, для стягнення з відповідача аліментів за минулий час.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_4 слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави /згідно довідки до акту МСЕК серії 10 ААВ №848950 ІІ група інвалідності встановлена на строк до червня 2016 року/, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

Керуючись ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований на ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, /ідентифікаційний номер / аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 /одна тисяча/ гривень, щомісячно, до її повноліття, починаючи з 24 червня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 551 /пятсот пятдесят одну/ гривню 20 копійок судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський