АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» до ОСОБА_3 про стягнення суми та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПрАТ «Київміськбуд-1» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 75 310 гривень 16 копійок, інфляційні витрати в сумі 24 330 гривень 90 копійок, а також зобов'язати відповідача повернути предмет оренди - квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01 січня 2008 року між ОСОБА_3, як орендарем, та ЗАТ «Київміськбуд-1» (нині ПрАТ «Київміськбуд-1»), як орендодавцем, укладено договір № КВГ2Б010 оренди квартири, за яким позивач зобов'язався передати відповідачу в тимчасове користування квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,90 кв.м.

Справа №758/75828/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3573/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
01 січня 2008 року позивач виконав своє зобов'язання та передав вказану вище квартиру відповідачу за актом прийому - передачі квартири від 01 січня 2008 року. Відповідач з січня 2008 року по серпень включно 2011 року здійснювала оплату, однак з вересня 2011 року припинила всі платежі, тим самим порушивши п.п. 2.2.1 та 3.3. Договору оренди. Неодноразові відповідні звернення позивача відповідач залишив поза увагою, тому, 04 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 34 про сплату заборгованості та повернення майна в строк до 10 березня 2015 року, в якій позивач, користуючись своїм правом, передбаченим п. 4.3. Договору оренди, повідомив Відповідача про розірвання зазначеного договору в односторонньому порядку.

Відповідач отримав вказану вимогу Позивача 07 березня 2015 року, Оонак, станом на 03 липня 2015 року Відповідач не повернув Позивачу предмет Договору оренди, а саме: квартиру АДРЕСА_1, в зв'язку з чим відповідач користується зазначеною вище квартирою безпідставно, так як Договір оренди є розірваним з 07 березня 2015 року.

Станом на 01 липня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01 вересня 2011 року по 09 березня 2015 року складає 75 310 гривень 16 копійок, розмір інфляційних втрат складає 24 330 гривень 90 копійок.

Позивач у встановленому законом порядку збільшив розмір позовних вимог та по своїм уточненим позовним вимогам, просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 84 400 гривень 16копійок, неустойку та інфляційні витрати в сумі 24 330 гривень 90 копійок, а також зобов'язати відповідача повернути предмет оренду - квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідача.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року Позов Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» до ОСОБА_3 про стягнення суми та виселення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» неустойку за договором оренди квартири від 01.08.2008 р. № ХВГ2Б010 за період з 10.03.2015 р. по 30.09.2015 р. в сумі 20 330,32 грн.(двадцять тисяч триста тридцять грн. 32 коп.).

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити шляхом виселення та повернути Приватному акціонерному товариству «Київміськбуд-1» квартиру АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» судовий збір у розмірі 974,4 грн.(дев'ятсот сімдесят чотири грн. 40 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності в інтересах ПрАТ «Київміськбуд-1» проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 січня 2008 року між позивачем Закритим акціонерним товариством Київміськбуд-1» - нині Приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір № КВГ2Б010 оренди квартири, за яким позивач зобов'язався передати відповідачу в тимчасове користування квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 91,90 кв.м, яка належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 віл 01 листопада 2006 року.

Факт передачі позивачем вищевказаний квартири відповідачу підтверджено актом прийому-передачі від 01 січня 2008 року.

Пунктом 2.2.1. Договору оренди передбачене зобов'язання Відповідача своєчасно перераховувати орендну плату на умовах, вказаних в Договорі оренди.Відповідно до п. 3.3. Договору оренди орендна плата проводиться помісячно шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Позивача до 10 числа місяця за поточний.

Сторонами підтверджено, що орендна плата за вищевказаним договором вносилась відповідачем до 01 вересня 2015 року.

Як вбачається з наданих документів, 20 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір бронювання № ВГ2-Б/10, згідно якому ПрАТ «Київміськбуд-1» закріпив за відповідачем вищевказану квартиру, що складається з 3 кімнат, та взяв на себе зобов'язання продати її ОСОБА_3, а відповідач взяла на себе зобов'язання її купити. За додатковою угодою від 31 серпня 2011 pоку, укладеною між сторонами, ОСОБА_3 зобов'язалась сплатити залишок коштів за квартиру в розмірі 823 050 гривень в строк до 31 грудня 2011 року.

Згідно з наданими відповідачем квитанціями, ОСОБА_3 на виконання умов вказаного договору внесено позивачеві кошти на загальну суму 260 000 гривень, в т.ч. до 31 грудня 2011 року - 120 000 гривень. Останній платіж здійснений відповідачем 18 червня 2012 року.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, вибору контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.1. Договору оренди встановлено строк його дії, а саме: на 1 рік з моменту його підписання з автоматичною пролонгацією на наступний рік в разі, якщо жодна зі сторін не буде заперечувати проти цього. Між тим, пунктом 5.2 Договору оренду встановлено, що у випадку пролонгації цього договору, сторони підписують додаткову угоду про продовження та встановлюють новий термін оренди.

Між тим, сторони в судовому засіданні підтвердили відсутність таких угод.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстапнції дійшов вірного висновку що орендні правовідносини за договором від 01 січня 2008 року були припинені між сторонами і відповідно відсутні підстави стягнення заявленої позивачем суми в розмірі 75 310 гривень 16 копійок як заборгованості по орендній златі.

Судом встановлена відсутність правових підстав для зайняття відповідачем вищевказаної спірної квартири, оскільки договір оренди припинив свою дію, а договір бронювання від 20 липня 2011 року не дає передбачених законом підстав для її зайняття відповідачем.

04 березня 2015 року за вих. № 34 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості та повернення майна, що є предметом договору оренди, в строк до 10 березня 2015 року. Вказана вимога отримана відповідачем, що підтверджено наданим поштовим повідомленням про вручення.

Протоколом засідання кредиторів ПрАТ «Київміськбуд-1» від 18 листопада 2015 року визнано недоцільним укладання мирової угоди з відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України в разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ.

Згідно ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З урахуванням встановленої в договорі оренди розміру орендної плати у сумі 1 515 гривень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача неустойки за період з 10 березня 2015 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 20 330 гривень 32 копійки.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст.386 ЦК України позивач має право на захист свого права власності.

В зв'язку з чим, порушене право позивача на повернення відповідачем спірної квартири, що є власністю позивача, підлягає судовому захисту відповідно до вимог ст.16 ЦК України, а відтак відповідач підлягає зобов'язанню звільнити її шляхом виселення та повернути її позивачеві.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: