Провадження №22-ц/784/671/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 486/2141/15-ц Головуючий І інстанції Падалка В.О.
Провадження № 22-ц/784/671/16 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Прокопчук Л.М., Маляренко І.Б.,

при секретарі Тищенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.06.2012 р. у розмірі 12236,68 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу і повернути справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

До судового засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що позов до суду було предявлено лише 16.12.2015р., тобто після того, як ОСОБА_1 22.01.2015р. помер. Також суд виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки ОСОБА_1 на момент звернення позивача до суду з позовом, не мав цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності, передбачених вимогами ст.ст. 28, 29 ЦПК України. Факт смерті ОСОБА_1 підтверджено Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23.01.2016 р. Але ухвалоюЮжноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року було відкрито провадження по справі. Тому суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися неможливо, виходячи з наступного.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою дійсно закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, коли спірні правовідносини не передбачають правонаступництва.

Закриваючи провадження у справі за п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а позов до відповідача позивачем заявлено після смерті ОСОБА_1

Однак, до такого висновку суд дійшов помилково, так як правовідносини, які виникли між сторонами допускають матеріальне правонаступництво. Як зазначено в п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Що стосується процесуального правонаступництва, то хоча суд і правильно зазначив в текстів ухвали про те, що в даному випадку воно не виникло, однак, помилково застосував закриваючи провадження по справі п. 6 ч.1 ст. 205 ЦПК України, виходячи з наступного.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

За ч. 1 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Тобто, процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 37 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Згідно ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, спадкоємці померлого на момент відкриття провадження у справі боржника не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Таким чином, порушений відносно фізичної особи, яка померла, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва та підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як заявлений до особи, яка не може бути стороною по справі у звязку з відсутністю у неї правоздатності.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 помер 22.01.2015р., тобто до відкриття провадження у справі, що відповідно до положень ст. ст. 205, 310 ЦПК України є підставою для скасування постановленої ухвали суду першої інстанції та винесенням нової про закриття провадження у справі, але за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги враховуються судом тільки у контексті зазначеного вище аналізу обставин по справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205, ст. 310, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді