Номер провадження: 22-ц/785/909/16
Головуючий у першій інстанції Суворова О.В.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділ частини квартири у натурі та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_5, подану через представника ОСОБА_7, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2012 року,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, уточнивши її в процесі розгляду справи, просили: виділити їм у натурі 684/1000 частин квартири АДРЕСА_1 в окрему квартиру із присвоєнням адреси: АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 525/2000 частин квартири АДРЕСА_1 в м.Одесі; визнати за ОСОБА_4 право власності на 525/2000 частин квартири АДРЕСА_1 в м.Одесі; визнати за ОСОБА_3 право власності на 475/2000 частин квартири АДРЕСА_1 в м.Одесі.

Позивачі посилалися на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, іншими співвласниками квартири є ОСОБА_6, ОСОБА_5.

На сьогоднішній день існує технічна можливість виділити належні позивачам частки квартири в окрему квартиру, проте відповідачі ухиляються від укладення договору про виділ у натурі частки з вказаного майна, у зв»язку із чим позивачі змушені звернутись за захистом своїх прав до суду.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділ частини квартири у натурі, визнання права власності задоволено.

Суд виділив ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у натурі 684/1000 частин квартири АДРЕСА_1 в окрему квартиру, яка у цілому складається з : 1-коридор площею 2,8 кв.м., 2- житлова площею 23,7 кв.м., 3-кухня площею 11,2 кв.м., 4- санвузол площею 8,1 кв.м., 5-коридор площею 2,2 кв.м., 6-шафа площею 0,9 кв.м., 7- коридор площею 9,0 кв.м., 8- житлова площею 15,2 кв.м., 9- житлова площею 25,8 кв.м., 17- житлова площею 23,0 кв.м., балкон -1,8 кв.м., балкон -1,3 кв.м., із присвоєнням адреси: АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 525/2000 частин квартири АДРЕСА_1 в м.Одесі загальною площею 125 кв.м., з якої: житлова площа-87,7 кв.м., підсобна-34,2 кв.м., балкони - 3,1 кв.м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 525/2000 частин квартири АДРЕСА_1 в м.Одесі загальною площею 125 кв.м., з якої: житлова площа-87,7 кв.м., підсобна-34,2 кв.м., балкони - 3,1 кв.м.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 475/1000 частин квартири АДРЕСА_1 в м.Одесі загальною площею 125 кв.м., з якої: житлова площа-87,7 кв.м., підсобна-34,2 кв.м., балкони - 3,1 кв.м.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування вказаного заочного рішення.

В апеляційній скарзіОСОБА_5, через представника ОСОБА_7, просить заочне рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності відповідачів представника ОМР, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника ОСОБА_7, котрі повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, що підтверджується розписками про отримання ними судових повісток про виклик, доказів про поважність причин неявки не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов про виділ в натурі частки квартири позивачам, визнаючи за ними право власності на ці частки та присвоюючи нової адреси суд першої інстанції посилався на обґрунтованість таких позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині присвоєння адреси виділеному об»єкту нерухомості, оскільки вони не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, що, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в частині присвоєння адреси виділеній частині квартири з ухваленням нового рішення в цій частині вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суд розглядає в порядку цивільного судочинства цивільні справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Загальні засади цивільного законодавства визначені статтею 3 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

фСтаття 152 ЖК України регулює порядок проведення переобладнання і перепланування приватного житлового фонду та визначає, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об»єкта в експлуатацію не потребується.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що станом на 26.07.2011 року за ОСОБА_8, ОСОБА_4 зареєстровано 263/1000 частин квартири АДРЕСА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого УЖКГ від 14.10.1997 року.

За ОСОБА_3 зареєстровано 325/1000 частин квартири АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 29.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

За ОСОБА_9 зареєстровано 94/1000 частин квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право спадкування за заповітом, виданого Першою Одеською міською нотаріальною конторою 05.08.2002 року.

Посилаючись на ст. ст. 362-364 ЦК України позивачі просили провести поділ в натурі в окрему одиницю частину квартири АДРЕСА_4 та визнати за ними право власності на частки цієї квартири.

Відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з висновком № 111/11 від 16.01.2012 року будівельно-технічної експертизи існує технічна можливість виділу часток квартири АДРЕСА_4, які належать ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Для виділу часток необхідно провести наступні роботи: виконати перегородку в коридорі площею 15,9 кв.м.; влаштувати два вхідних дверних отвори; змістити дверний отвір в жилу кімнату площею 25,8 кв.м.; організувати душові чи ванні приміщення для кожної з квартир. Для проведення реконструкції квартири необхідно розробити проект реконструкції, отримати в Управлінні архітектури «Умови та обмеження»; в управлінні ДАБК погодити початок виконання робіт /декларацію/ та отримати декларацію про готовність об»єкту та отримати свідоцтво про право власності і зареєструвати це право.

Оскільки, відповідно до ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, виділ в натурі часток, що є спільною частковою власністю можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину з самостійним виходом /квартиру/, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині вимог.

До компетенції суду не входить вирішення питань про присвоєння адреси об»єктам. Однак, судом рішенням суду присвоєно позивачам нову адресу: АДРЕСА_5. Ці повноваження належать виключно органам місцевого самоврядування.

Тому колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позову в частині присвоєння окремого номеру квартири, оскільки помилковою є практика судів, які під час вирішення справ про виділ частки із майна, що є у спільній часткові власності, вирішують питання щодо присвоєння виділеному об»єкту нової окремої адреси, оскільки це до компетенції суду не належить /Аналіз Верховного Суду України «Застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ: науково-практичний коментар» 2014 року/.

Посилання апеляційної скарги на те, що виділ частини квартири в натурі позивачам порушено частки, які належать відповідачам, та що відповідачі оспорюють частки позивачів не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2015 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_3, КП «Міське агентство з приватизації житла», виконкому Одеської міської ради, за участю третіх осіб КП ОМБТІ та РОН, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, Департаменту міського господарства Одеської міської ради про поновлення терміну звернення до суду, визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору дарування, скасування свідоцтва про право власності та договору дарування на ім»я відповідачів за адресою АДРЕСА_6.

При наявності дійсних право установчих документів саме на ті частини квартири, які виділені позивачам в натурі, доводи апеляційної скарги про неправильність часток задоволенню не підлягають та є безпідставними.

Інших доводів неправильності оскаржуваного рішення суду апеляційна скарга не містить.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно неправильності вирішення питання про виділ частини квартири в натурі суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права в цій частині вимог, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану через представника ОСОБА_7, задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2012 року змінити.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині присвоєння квартирі окремої адреси.

В решті заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2012 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова