АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3034/2016 Головуючий у І інстанції - Демидовська А.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування у сумі 13 007,81 грн., пеню за період з 13.01.2015 року по 21.09.2015 року у сумі 5 240,84 грн., індекс інфляції за період з 13.01.2015 року по 21.09.2015 року у розмірі 5 350, 98 грн., 3% річних з простроченої суми за період з 13.01.2015 року по 21.09.2015 року у сумі 290,13 грн., 386,54 грн. витрат по сплаті судового збору, 600,00 грн. витрат понесених на проведення оцінки збитків, отриманих внаслідок ДТП, 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000,00 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач ОСОБА_4 12 жовтня 2014 року о 18 год. 50 хв. на 21 км автодороги Київ-Чоп с.Стоянка, керуючи автомобілем «Опель» державний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_2, та автомобілем «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушив 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 грудня 2014 року у справі 761/33723/14-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

14.10.2014 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», де була застрахована відповідальність винної особи, з заявою про страхове відшкодування, проте виплати здійснені не були. На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УОСК» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 13 007,81 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 грн. Стягнуто з ПрАТ «УОСК» на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позову залишити без змін, а в частині відмови в задоволенні позовних вимог - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема зазначив, що позивачем було надано усі документи, що підтверджують право власності на автомобіль, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню, також позивачем було надано суду докази щодо надання йому правової допомоги, тому суд незаконно відмовив у стягненні витрат на правову допомогу, судом безпідставно було не застосовано ст. 536 та ст. 625 ЦК України та не стягнуто індекс інфляції та 3% річних, також судом безпідставно не було задоволено вимогу про стягнення витрат по оцінці збитків, отриманих внаслідок ДТП, у сумі 600,00 грн. згідно квитанції, чим порушено ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати, задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 12 жовтня 2014 року о 18 год. 50 хв. на 21 км автодороги Київ-Чоп с.Стоянка, керуючи автомобілем «Опель» державний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_2, та автомобілем «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушив 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 грудня 2014 року у справі 761/33723/14-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_4 свою вину у скоєнні ДТП визнав в повному обсязі.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за договором № АІ/3439670.

Як вказує позивач, 14.10.2014 року він звертався до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування, проте виплати не були здійснені.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, вартість матеріальних збитків заподіяних позивачу складає 14 007, 81 грн., відповідно до звіту № С15-317 від 18.09.2015 року, вчиненого ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» ( а.с.109-125).

Так, з поданих позивачем розрахунків, сума яку Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» повинно відшкодувати позивачу складає 13 007,81 грн. 14 007,81 грн. - 1 000,00 (франшиза) = 13 007,81 грн. Сума пені за період з 13.01.2015 року по 21.09.2015 року складає 5 240.84 грн. Індекс інфляції за період з 13.01.2015 року по 21.09.2015 року складає 5 350.98 грн. 3% річних з простроченої суми за період з 13.01.2015 року по 21.09.2015 року складає 290,13 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув з відповідача ПрАТ «УОСК» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 13 007,81 грн. Стягнув із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 грн. Стягнув з ПрАТ «УОСК» на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовив.

В частині задоволення позовних вимог, позивач рішення суду першої інстанції не оскаржує.

В частині відмови у стягненні пені, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів того, що автомобіль на момент ДТП перебував у його власності, так як автомобіль не був зареєстрований в органах ДАІ на ім'я позивача, а тому відповідач не прострочив виплату страхового відшкодування.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплат страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, стягується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку, що позивач має право на відшкодування шкоди та стягуючи таке відшкодування, відмовляючи у стягненні пені, зробив суперечливий висновок про те, що автомобіль позивача не був на момент ДТП зареєстрований в органах ДАІ як його власність, а тому пеня стягненню не підлягає.

Як вбачається із довідки УДАІ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_2 зареєстрував автомобіль «Мітсубіші Лансер» 2 .08.2014 року ( а.с.76), про що йому було видано тимчасовий талон ( а.с.58), який ним був наданий до страхової компанії. Представник страхової компанії в суді апеляційної інстанції підтвердила, що позивач надав свідоцтво про реєстрацію автомобіля на його ім'я .

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку , що затримка виплати страхового відшкодування сталася з вини страхової компанії, яка повинна сплатити позивачу пеню за цю затримку у розмірі 5 240 грн 84 коп.

Судом відмовлено позивачу у стягненні інфляційних втрат та 3% річних, які він просив стягнути з відповідача на підставі ст.. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки на підставі ст.. 625 ЦК України стягуються інфляційні втрати та 3 % річних у разі порушення грошового зобов'язання.

Оскільки відповідач не має перед позивачем грошових зобов'язань, а лише повинен відшкодувати шкоду , яка завдана іншою особою, а відшкодування шкоди - це відповідальність, а не зобов'язання, тому ст.. 625 ЦК України до цих правовідносин не застосовується і в цій частині позивачу було правомірно відмовлено в задоволенні вимог.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.. 79 ч.2 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме аркушу справи 125, за проведення оцінки транспортного засобу ТОВ «Укравтоекспертиза» від 18.09.2015 року, яку суд першої інстанції поклав в основу рішення про стягнення страхового відшкодування, позивачем сплачено 600 гривень, які, на думку колегії суддів, відповідач повинен відшкодувати позивачу як судові витрати, оскільки позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування задоволено.

Щодо витрат на послуги адвоката вбачається, що позивачем сплачено адвокату ОСОБА_3 4000 грн. Із розрахунку витрат на правову допомогу, наданого адвокатом ( а.с.84) вбачається, що ним потрачено на ведення справи 14 год. Однак, з таким розрахунком колегія суддів погодитися не може, так як попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, на думку суду , включає в себе формування правової позиції, тому додаткові три години колегія суддів не бере до уваги і стягує з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст..ст. 303, 307 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково. Ї

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 5 240 грн 84 коп пені, 600 гривень за висновок спеціаліста, 2000 грн за правову допомогу, а всього 7 840 грн 84 коп.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :