Справа №: 398/3018/15-398/3018/15-ц
УХВАЛА

"11" січня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.

з участю секретаря Черкасової Ж.О.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Олександрії заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В с т а н о в и в :

16 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про поділ майна подружжя, визнання договору дарування удаваним правочином та визначення часток подружжя в спільному сумісному майні, в якому просить суд :

- визнати «Приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції приміщення магазину непродовольчих товарів і квартири №4», розташоване по вул. Калініна, 69 м.Олександрії та зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право власності, виданого 30.12.2011 року на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради №1007, об'єктом спільної сумісної власності;

- поділити майно подружжя:

- виділивши у власність відповідачу «Приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції приміщення магазину непродовольчих товарів і квартири №4» площею 64,4 кв.м., розташоване по вул..Калініна, 69 в м.Олександрії зі стягненням з відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 частки вартості об'єкту в сумі 402500 грн;

- виділивши у власність ОСОБА_1 два контейнери на центральному ринку в м.Олександрії загальною вартістю 17500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.06.2015 року становить 368375 грн.;

- залишити у власності відповідача кіоски на центральному ринку в м.Олександрії вартістю 17500 доларів США, що еквівалентно 368375 грн.;

- визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та захистити порушене право шляхом визнання Договору дарування квартири №3 по вул.50 років Жовтня м.Олександрії, укладеного 30.07.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №2852 удаваним правочином, вчиненим з метою приховати правочин купівлі-продажу;

- визнати об'єктом спільної сумісної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частки в спільному сумісному майні по ? кожному, залишивши квартиру в спільній частковій власності.

07 вересня 2015 року провадження по даній цивільній справі відкрите.

08 грудня 2015 року до початку розгляду судом справи по суті позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просить:

- стягнути на його користь 1/2 частину вартості «Приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції приміщення магазину непродовольчих товарів і квартири №4», розташованого по вул. Калініна, 69 в м. Олександрії та внесеного відповідачем до статутного фонду ТОВ «КОРСАР ПЛЮС»;

- визнати договір дарування квартири №3 по вул.50 років Жовтня в м.Олександрії, укладений 30.07.2007 року та зареєстрований в реєстрі за №2852 удаваним правочином, вчиненим з метою приховати правочин купівлі-продажу;

- застосовувати наслідки удаваного правочину та стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину вартості квартири АДРЕСА_1, яка була внесена відповідачем до статутного фонду ТОВ «КОРСАР ПЛЮС»;

- в іншій частині позовні вимоги залишив без змін.

11 січня 2016 року представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1, який з 12.12.2014 року зареєстрований за ОСОБА_3.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення заявника та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи необхідність застосування такого виду забезпечення позову, позивач зазначає, що приводом для подання даної заяви є те, що після винесення Апеляційним судом Кіровоградської області 13 жовтня 2015 року ухвали про накладення арешту на нерухоме майно відповідача з метою забезпечення даного позову, до фактичного виконання цієї ухвали відповідачем вжито заходів щодо приховування цього майна від поділу та внесено його до статутного капіталу ТОВ «КОРСАР ПЛЮС», засновником якого є відповідач. У звязку з викладеним позивач був змушений подати заяву про зміну предмету позову. Представник позивача зазначає, що існує реальна загроза, що відповідач і надалі продовжуватиме вчиняти заходи щодо приховування майна, що зробить виконання рішення суду неможливим.

Згідно з поданим представником позивача витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 11 січня 2016 року за ОСОБА_3 з 12.12.2014 року зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, обєм двигуна 1896, 2010 року випуску.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір та відповідач, як власник майна, може безперешкодно розпорядитися належним йому майном.

Наведене доводить обґрунтованість припущення позивача про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких підстав, з врахуванням обставин справи та характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб.

Керуючись ст. ст. 11, 151- 153, 293 ЦПК України, -

У х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 1896, 2010 року випуску, який з 12.12.2014 року зареєстрований за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду ОСОБА_5