Справа № 743/1365/15-ц Провадження № 22-ц/795/278/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Жовток Є. А. Доповідач - Вінгаль В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:БОБРОВОЇ І.О., ШИТЧЕНКО Н.В.,
при секретарі:ШКАРУПІ Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, заінтересована особа: Виконавчий комітет Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про визнання ОСОБА_5 недієздатною та встановлення над нею опіки.

Свої вимоги ОСОБА_4 мотивували тим, що її мати ОСОБА_5 за станом здоров'я не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не надав відповідної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, зазначає, що її мати ОСОБА_5 була освідчена Чернігівською спеціалізованою міжрайонною психоневрологічною МСЕК, яка і встановила їй зазначений діагноз, та визначила, що проживати матір може в інтернаті психоневрологічного типу, так як потребує стороннього догляду. Апелянт зазначає, що 29 жовтня 2015 року судом була винесена ухвала про призначення судово-психіатричної експертизи. Зазначеною ухвалою її зобов'язано доставити ОСОБА_5 до Чернігівської обласної судово-психіатричної експертної комісії, яка в теперішній час знаходиться у Любецькому психоневрологічному інтернаті. У зв'язку з тим, що Любецький психоневрологічний інтернат є закладом закритого типу, вона не має можливості з власної волі доставити матір на експертизу.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, суд першої інстанції послався на те, що судом з метою визначення психічного стану ОСОБА_5 була призначена експертиза та зобов'язано заявницю доставити матір до судово-експертної комісії, однак ухвала суду залишилась не виконаною, у зв'язку з неявкою підекспертної на засідання комісії.

Проте до такого висновку суд дійшов в порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Наведені повноваження суду полягають у тому, що він сприяє особам у витребуванні доказів, а у певних категоріях справ, до яких відноситься і дана справа, має витребовувати докази за власною ініціативою, призначати судово-психіатричну експертизу, вживати інших заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Виходячи з положень ч. 3 наведеної процесуальної норми, у справах окремого провадження відсутній принцип змагальності, відтак повноваження по збиранню доказів лежать на судові.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_4 і вказані особи проживають окремо.

Відповідно до витягу з наказу № 115-П від 11.12.2012 року згідно путівки № 178 Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 було зараховано на повне матеріальне забезпечення та подальше проживання до Любецького психоневрологічного інтернату.

Звертаючись до суду із заявою про визнання ОСОБА_5 недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, ОСОБА_4 посилалась на те, що її мати захворіла на тяжку хворобу - шизофренія, параноїчний тип, емоційно-вольовий дефект. У своїй заяві ОСОБА_4 вказувала, що внаслідок стану свого здоров'я її мати не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Ухвалою апеляційного суду від 10.02.2016 р. у справі було призначено судово-психіатричну експертизу на предмет визначення здатності ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 139 від 25.02.2016 р., який виконано КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Судово-психіатричний експертний підрозділ, м. Чернігів, у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 має місце стійкий психічний розлад у вигляді резидуальної шизофренії (F 20.5 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), у зв'язку з чим вона позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З висновку вбачається, що з 11.12.2013 року ОСОБА_5 являється підопічною Любецького психоневрологічного будинку-інтернату, з діагнозом «Шизофренія пароноїдна». В інтернаті іноді поводить себе неправильно, конфліктує з підопічними і персоналом, розмовляє без співрозмовника, здійснює безглузді вчинки, у зв'язку з чим декілька разів направлялась на лікування в КЛПЗ „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня", після лікування виписувалась в ремісії, з кінцевим діагнозом: «Резидуальна шизофренія з вираженим емоційно-вольовим порушенням».

Отже, в порядку ст. 147 ЦПК України апеляційний суд розцінює як достовірний доказ по справі висновок судово-психіатричної експертизи.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що наявні у ОСОБА_5 розлади психічної діяльності на даний час істотно впливають на здатність останньої усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому відповідно до ст.ст. 39, 40 ЦК України, приписів ч. 3 ст. 235 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку про необхідність визнання недієздатною ОСОБА_5, з моменту набрання законної сили рішення суду, тобто, з 07.04.2016 року.

ОСОБА_4 надано до суду позитивну характеристику за місцем її роботи, рішення Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради від 16.03.2016 року за №135 „Про можливість призначення ОСОБА_4 опікуном над ОСОБА_6.", прийнятого на підставі подання опікунської ради виконавчого комітету у місті ради, а тому на підставі ст. 58, 60 ЦК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та встановлення над ОСОБА_6 опіки і призначення над нею опікуном ОСОБА_4, яка мешкає у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 60, 63 ЦК України, ст.ст. 236, 237, 238, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатною та встановити над нею опіку.

Призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: