У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання його прийомних дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у с. Степангород Володимирецького району Рівненської області з листопада 2014 року та зобов'язання виконавчий комітет Степаногородської сільської ради Володимирецького району Рівненської області видати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчення дітей, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Встановлено факт, що малолітні діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають у с. Степангород Володимирецького районуРівненської області з 12 травня 2014 року по даний час. Про визнання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язання виконавчого комітету Степаногородської сільської ради Володимирецького району Рівненської області видати їм посвідчення дітей, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено ухвалу про залишення заяви ОСОБА_6 без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що малолітні діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають у с. Степангород Володимирецького району Рівненської області з червня 2014 року. Відмовляючи у визнанні дітей такими, що постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС та зобов'язанні видачі їм відповідних посвідчень, суд першої інстанції зазначав, що для надання такого статусу дітям: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, потрібно проживати у зоні гарантованого добровільного відселення не менше двох років.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що зі спірних правовідносин вбачається спір про право.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 235 ЦПК України).

Статтею 256 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи без розгляду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що із встановлених правовідносин вбачається спір про право, оскільки від встановлення даного факту залежить надання дітям статусу таких, що постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС та отримання ними державної допомоги. Апеляційним судом залишено поза увагою, щочинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту та його встановлення не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, з огляду на те, що процедура отримання такого статусу чітко передбачена положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII та Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що апеляційний суд допустив порушення вказаних норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не виконав своїх обов'язків, визначених законом, тому ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук