Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/525/15-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко В. О.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М., ,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області, відділ Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області, Попільнянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенко О.І., про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, свідоцтва про право на спадщину за законом, а також визнання недійсними договорів дарування,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки: кадастровий номер НОМЕР_1 (серії НОМЕР_2, виданий 13 серпня 2010 року) та кадастровий номер НОМЕР_3 (серії НОМЕР_4, виданий 13 серпня 2010 року); визнати недійсним та скасувати договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 4 січня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в частині дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2911 га, видане приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу 25 липня 2013 року ОСОБА_2; визнати недійсним та скасувати договір дарування земельної ділянки від 3 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням 32 сесії 5 скликання Брусилівської селищної ради Житомирської області від 21 травня 2009 року про передачу у приватну власність земельних ділянок його батьку ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,4411, з них 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,29 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі даного рішення 13 серпня 2010 року ОСОБА_5 виданий державний акт серії НОМЕР_2, згідно з яким він набув право власності на земельну ділянку, площею 0,2911, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1.

Цього ж дня ОСОБА_5 також виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га, розташовану за вказаною адресою.

Вважаючи дане рішення незаконним, позивач подав адміністративний позов про його скасування.

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року вищевказане рішення скасовано.

4 січня 2012 року батько позивача ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га , кадастровий номер НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2911 га, успадкував відповідач ОСОБА_2, який 3 квітня 2014 року подарував вказану земельну ділянку ОСОБА_3

Позивач зазначає, що протиправність та скасування судом рішення органу місцевого самоврядування тягне за собою визнання недійсними та скасування всіх правочинів та документів, виготовлених на їх підставі, оскільки ці документи та правочини унеможливлюють виготовлення ним технічної документації та правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які перебувають в його користуванні.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що підставою для задоволення адміністративного позову стало порушення прав позивача як землекористувача. Проте, всупереч цьому, судом був зроблений невірний висновок про те, що позивачем не доведено існування права на користування земельними ділянками в тих межах, в яких він їх використовує, а отже, не доведено і порушення його права на користування земельною ділянкою з боку відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2.

Досліджена судом першої інстанції довідка виконавчого комітету Брусилівської селищної ради №1822 від 18 вересня 2013 року містить інформацію про те, що позивач користується земельною ділянкою площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельною ділянкою площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_2.

Зазначені земельні ділянки були надані в користування позивачеві на підставі рішення виконкому Брусилівської селищної ради від 20 грудня 1993 року за №180.

Цим же рішенням у користування батьку позивача ОСОБА_1 надано земельну ділянку, площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Брусилівської селищної ради Житомирської області від 21 травня 2009 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0,2911 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 13 серпня 2010 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, площею 0,2911, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1.

Також 13 серпня 2010 року ОСОБА_5 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га, розташовану за вказаною адресою.

4 січня 2012 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1, а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,1500 га, яка знаходиться за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Спадщину після його смерті прийняв його син ОСОБА_2, який 25 липня 2013 року отримав у приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2911 га для ведення особистого селянського господарства.

3 квітня 2014 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір дарування, відповідно до якого остання набула право власності на земельну ділянку площею 0,2911 га для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Брусилівської селищної ради Житомирської області від 21 травня 2009 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також земельної ділянки площею 0,2911 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1.

При цьому, суд виходив з того, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 не відповідає вимогам земельного законодавства. Окрім того, фактичний порядок користування земельними ділянками не відповідає технічній документації із землеустрою, тому передані у власність ОСОБА_5 земельні ділянки накладаються на земельні ділянки, які перебувають у користуванні позивача. Також фактичні межі та площі вказаних земельних ділянок не відповідають межам та площам земельних ділянок, які зазначені у технічній документації.

За приписами ст.22 Земельного Кодексу України, в редакції, яка була чинною на час передачі у користування позивачеві вказаних земельних ділянок, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надав доказів порушення його прав, оскільки межі переданих йому в користування земельних ділянок не були встановлені в натурі. Використання ним земельних ділянок відповідно до встановленого порядку, без належного оформлення цього права, не наділяє його правами землекористувача, які передбачені ЗК України.

Таким чином, суд першої інстанції також прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді: