АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2014/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Шимчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Бородійчука В. Г.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 липня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу , -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в 2013 році він надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 33000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 30 червня 2013 року, про що склав боргову розписку.

На момент подачі позову до суду вказані грошові кошти ОСОБА_7 не повернуто.

ОСОБА_6 зазначав, що станом на 03 червня 2016 року сума позики за офіційним курсом НБУ складає 829290 грн., а тому, позивач просив стягнути зазначену суму боргу в гривневому еквіваленті, а також 72319 грн. три відсотки річних та 725046 грн. інфляційних втрат, що загалом складає 1636655 грн.

Також, разом з позовною заявою від позивача надійшла заява (клопотання) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, в якій він просив з метою забезпечення позову накласти арешт на ? частину всього рухомого, нерухомого майна, корпоративних прав, грошових коштів, що належать ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності та було придбано будь-ким з подружжя за час шлюбу, в тому числі - накласти арешт на частку корпоративних прав ОСОБА_7 у розмірі 100 % у статутному капіталі ПП «Приватно-орендне підприємство «Деркачів-Хутір».

Своє клопотання про забезпечення позову ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що відповідач буде робити все можливе для того, щоб рішення суду виконане не було, відчуживши на користь третіх осіб належне йому рухоме та не рухоме майно, в тому числі - корпоративні права. Вказані його дії можуть зробити у майбутньому унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15 липня 2016 року клопотання ОСОБА_6 про забезпечення позов шляхом накладення арешту на рухоме майно залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу суду скасувати, так як вважає її незаконною та такою, що постановлена із порушенням норм цивільно - процесуального законодавства, постановивши нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду в засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а ухвала суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розі справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог, і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може привести порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи рішення про відмову у забезпечення позову за клопотанням позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для забезпечення позову, оскільки твердження позивача про те, що між сторонами дійсно виник спір, і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не відповідало обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що районним судом вірно зазначено, що з обставин справи та змісту заяви про забезпечення позову не вбачається підстав які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, з аналізу норми п.1 ч.1 ст.152 ЦПК вбачається, що накладення арешту в якості заходів забезпечення позову допускається лише щодо майна відповідача, а не інших осіб.

Так, колегією суддів за матеріалами із даної справи встановлено, що позивачем до позовної заяви додано копію боргової розписки, згідно якої ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_6 33000 доларів США та зобов'язався повернути до 30 червня 2013 року. (а.с.13).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно залишено без задоволення клопотання позивача, оскільки належних доказів отримання коштів відповідачем ОСОБА_7 , а саме - оригіналу боргової розписки, на момент розгляду заяви (клопотання) про забезпечення позову позивачем в розпорядження суду не було надано.

А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_6 про забезпечення позов шляхом накладення арешту на рухоме, нерухоме майно та корпоративні права у товаристві.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Посилання апелянта у апеляційній скарзі на те, що ухвала суду незаконна , нічим не підтверджено та не наведено підстави, визначені у ст. 312 ЦПК України, які б давали підстави скасувати ухвалу суду першої інстанції .

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 липня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :