РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 р. м. Жмеринка

головуючого судді Саландяк О.Я.,

секретаря Райчук Б.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_3,

представника позивача - адвоката Чернілевської Р.В.,

відповідача ОСОБА_2.,

представника відповідача - адвоката Кучера В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. про усунення її від права на спадкування після смерті ОСОБА_4., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та являється матір»ю відповідачки ОСОБА_2. від попереднього шлюбу. Позов обґрунтувано тим, що 19.10.1972 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - позивач у справі. Також від попереднього шлюбу у ОСОБА_4. є дочка ОСОБА_2. - відповідач у справі. Під час спільного проживання подружжя придбало квартиру по АДРЕСА_1 в м.Жмеринка Вінницької області, що відповідно до чинного на час виникнення правовідносин законодавства є спільною сумісною власністю подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4. померла та з дня її смерті відкрилась спадщина. Спадкування здійснюється за законом та відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями після її смерті були її чоловік ОСОБА_5 та діти: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2. Відповідач ОСОБА_2. може на думку позивача успадкувати 1/6 частку спадкового майна - квартири № АДРЕСА_1, однак має бути усунута від права на спадкування на підставі ч.5 ст. 1124 ЦК України. Відповідач, хоч і народжена спадкодавцем, проте ніколи не ставилась до останньої як до матері, жодного разу за останні роки не принесла їй харчів чи ліків. І спадкодавці та відповідача були наслідки погані стосунки, що мати позичала доньці кошти виключно за умови написання письмової розписки. Спадкодавиця потребувала догляду через свій похилий вік. Відповідач нехтувала своїми родинними обов»язками. Позивач ОСОБА_1 навпаки проживав у квартирі батьків, здійснюючи догляд, купував харчі та ліки, допомагав у повсякденних питаннях, підтримував фінансово. Відповідач забезпечена житлом, так як прийняла у спадщину 1/10 частку житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходяться АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько позивача ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, спадкоємцем за яким є позивач ОСОБА_1, який подав відповідні заяви про прийняття спадщини, однак свідоцтв чи постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій на даний час не отримав. Вважає, що у нього виникло право на спадкування 5/6 всього спадкового майна. На підставі викладеного просив визначити частки померлих батьків у спільній сумісній власності, визнати за ним права власності на спадкове майно після смерті батьків в порядку спадкування та усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_4. на 1/6 частку квартири за адресою по АДРЕСА_1 в м.Жмеринка Вінницької області.

Ухвалою суду від 20.10.2016 року (а.с.82) позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2. в частині позовних вимог, а саме про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду.

Уточнивши позовні вимоги (а.с. 96) ОСОБА_1 просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну вимогу про усунення ОСОБА_2. від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4. підтримав із підстав, що в ньому викладені, додатково та на запитання суду пояснив, що відповідачка - його зведена сестра по матері. За життя матір сторін ОСОБА_4. висловлювала думку, що ОСОБА_2. відійде частина будинку, який залишився після смерті баби, а йому - квартира, однак відповідного розпорядження у вигляді заповіту із даного приводу не існує. Позивач із батьком відбудували для відповідачки частину будинку, яка була в аварійному стані, однак вона його продала, що дуже обурює позивача. Позивач все своє життя прожив із батьками, а коли у нього створилась власна сім'я (останні десять років) постійно відвідував батьків, надавав їм допомогу, а останнім часом доглядав до смерті хворого батька. Відповідачка ніколи не проживала із ОСОБА_4., жила із власною сім'єю спочатку на зйомник квартирах, а потім на квартирі по АДРЕСА_8, тобто має житло, і ніколи не навідувалась до матері. Була один раз на святкуванні Нового року у 1997 чи 1998 році, однак були випивші, трішки побули та пішли. Ліки відповідачка купувала за батькові кошти, забрала пенсію та суму в 6000 грн., які сказала, що бере на оздоровлення матері. В батька позивача піднявся тиск, погіршилось здоров'я, викликали «швидку допомогу» та помістили у залізничну лікарню в м.Жмеринці та позивач два тижні був у лікарні із батьком. Мати була у районній лікарні в м.Жмеринці. Позивач приїздив до неї вдень, а з батьком був вночі. Відповідачка мало того, що не надавала допомоги, то ще й постійно просила грошей у матері, у тому числі і на купівлю автомобіля, брала гроші під розписку. Спадкодавиця надавала гроші і як позивачу, так і відповідачці, однак позивачу без будь-яких розписок. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 77 років в лікарні, де вона була з 5 травня 2015 року у зв'язку з інсультом, була інвалідом другої групи, так як у неї боліла нога, яка була неправильно складена після перелому, їй було важко ходити, а тому позивач регулярно водив чи возив матір в лікарню, щоб їх ставили крапельниці. Стан здоров'я спадкодавці ОСОБА_4. останнім часом погіршився через високий тиск та потребувала стороннього догляду. Таку допомогу їй у повній мірі надавав позивач до часу її смерті, а під час перебування спадкодавці в лікарні перед смертю, кошти на її лікування надавав батько позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2. привозила в лікарню памперси, шприци, які купувала за батькові гроші, була в лікарні мінімальний час і їхала. Був випадок, коли відповідачка запропонувала передати батька у будинок престарілих, квартиру продати і гроші розділити порівну, що обурило позивача. Щодо заяв в поліцію, то тоді, коли батько і мати були в лікарні, то приходила відповідачка питати за будинок, однак батько розпорядився її не впускати, у них з того часу погіршились відносини, бо відповідачка постійно у них щось брала без дозволу, викликались працівники правоохоронних органів, однак при позивачеві жодних документів не складалось. Батьки отримували пенсію кожен приблизно по 1300 грн., та утримували себе. Позивач в сезон закруток привозив батькам овочі за власні кошти. Позивач працював та отримував заробітну плату, близько п'яти останніх років не працює. Позивач із дружиною повністю доглядав батьків, періодично їх провідував. Відповідачка працювала тривалий час, коли позивач ще був малим, на даний час торгує на ринку, має власне житло, її чоловік є пенсіонером. Сам позивач до правоохоронних органів із будь-якими заявами про те, що відповідачка ОСОБА_2. викрадала будь-яке майно батьків не звертався, оскільки йому заборонив батько. Щодо 6000 грн., які вона забрала на «оздоровлення матері», то це були заощадження батьків. У них на даний час неприязні відносини, які поступово погіршувались із 1990-х років. У батьків дійсно був підробіток, так як позивач вивозив матір на ринок 1-2 рази на тиждень, де вона торгувала різними дрібницями 2-3 години, однак останні три роки до смерті батьки перестали здійснювати підробіток. До відповідачки за допомогою позивач не звертався, їй було відомо про становище батьків від людей. Заперечив, що відповідачка ОСОБА_2. здійснювала догляд за ОСОБА_4. в лікарні у травні 2015 року.

Представник позивача - адвокат Чернілевська Р.В. позов ОСОБА_1. підтримала, просила його задовольнити, пояснила, що надає йому правову допомогу та первинні позовні вимоги були пов'язані із визнанням права власності та розподілом часток, а тому і ставилось питання про усунення ОСОБА_2. від спадкування лише 1/6 частки квартири, надалі позовні вимоги уточнено.

Відповідач ОСОБА_2. позов ОСОБА_1. не визнала, просила в задоволенні відмовити. Суду та на запитання пояснила, що у неї є власне житло, яке вони із чоловіком отримали та приватизували. До заміжжя вона проживала із сім'єю покійної матері ОСОБА_4., а покійний ОСОБА_5 - її вітчим. Спадкодавиця ОСОБА_4. була інвалідом дитинства, так я к в дитинстві пошкодила ногу, однак при даній хворобі вона працювала дві зміни та виховувала її. Вони жили в однокімнатній квартирі, а потім матір купила спадкову трикімнатну квартиру. Коли ОСОБА_4. потребувала допомоги, то вона телефонувала відповідачці. Так відповідачка займалась переоформленням ощадних книжок матері та вітчима, оформляла на вітчима страховий поліс, мати просила оформити на себе опіку над нею, однак відповідачка відмовилась, бо їй не йшов стаж та оплату вона отримувала б 120 грн. Відповідачка приходила до батьків, коли вони просили допомоги, 3-4 рази в тиждень, щомісяця заповняла книжки для оплати комунальних послуг за проханням матері, яка була неграмотна, однак ці послуги сама оплачувала. ОСОБА_4. перебувала в лікарні з 5 по 21 травня. Як тільки ОСОБА_4. потрапила до лікарні, то перебувала без свідомості, та відповідачка придбала за власні кошти 1500 грн. уколи, необхідні медикаменти, речі, переодягнули її із медичною сестрою. Потім вона перебувала в лікарні біля матері, яка прийшла до свідомості, зранку до вечора, витирала піт, годувала із шприца, поїла, на ніч не залишалась. Лікував ОСОБА_4. головний лікар, прізвище кого вона не пам'ятає. Позивач ОСОБА_1 був у лікарні два рази, один раз привозив вітчима. Коли вітчима ОСОБА_5 забрали до лікарні, вона пошуткувала про квартиру. ОСОБА_4. за життя їздила в м.Хмельницький за товаром, трішки сама виходила торгувати, вітчим торгував по електричках, сторонньої допомоги батьки не потребували. Мама сама білила, готувала, була більш жвавіша, ніж вітчим, прала вручну, бо не хотіла прати машинкою, сама розвішувала білизну, милицями не користувалась. Гроші у сумі 10000 грн. ОСОБА_4. давала відповідачці, щоб вона оформила опіку над ними, однак відповідачка відмовилась від опіки та грошей не взяла, а оригінал розписки не забрала, бо мати не могла її знайти. Відповідачка працювала, перебувала центрі зайнятості, зараз торгує на ринку продуктами харчування, має дохід, забезпечена житлом. Відповідачка дійсно приходила додому до вітчима та просила грошей на лікування матері, однак, вітчим дав їй лише 1000 грн., а потім сам приніс їй ще 500 грн. Вважала, що лікар ОСОБА_13 був відсутній кілька днів в лікарні, коли там перебувала ОСОБА_4., а тому вважала, інший лікар чоловічої статі, який оглядав матір - ОСОБА_4, тому помилилась, провисла в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на її користь витрати на првову допомогу.

Представник відповідача адвокат Кучер В.М. позов ОСОБА_1. не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Повністю підтримав пояснення відповідачки, пояснив, що надписи на копіях призначеннях лікаря ОСОБА_4 зроблені його рукою, однак він не наполягає, що саме цей лікар лікував ОСОБА_4. Щодо витрат на правову допомогу, то вони по розрахунку перевищують суму, що ним отримана від відповідачки у розмірі 4000 грн. Вважає, що позивачем не доведено факт безпорадного стану покійної ОСОБА_1, а також ухилення відповідачки ОСОБА_2. від надання такої допомоги.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона проживає по АДРЕСА_3 близько 20 років, з 1990 року знаходиться на пенсії, постійно знаходиться вдома. Із ОСОБА_4. проживала в одному під'їзді, однак на різних поверхах. Свідку відомо, що з 1997 року ОСОБА_4. проживала вдвох із чоловіком. Свідок бачила більше сина ОСОБА_4. - позивача у справі ОСОБА_1. із дружиною. Позивач приходив до батьків, восени завозив продукти для закруток. Свідок спілкувалась із ОСОБА_4. кожного дня, вона приходила до ОСОБА_1 на вечерю, вони часто спілкувались із ОСОБА_4., ходили на ринок за продуктами, ходили гуляти в сквер, в магазин, мала приблизно 75-77 років та могла сама себе обходити. Про відповідачку ОСОБА_2, свідок нічого не знає, хто це така їй не відомо, та сама ОСОБА_4. ніколи не говорила, що у неї є дочка, бачила ОСОБА_2, коли вона приходила, та вчиняла скандал, щоб її впустили до квартири вже після смерті ОСОБА_4. Свідок бачила, що саме позивач ОСОБА_1 надавав допомогу покійній, возив в лікарню робити уколи. Здоров'я ОСОБА_4. погіршилось близько 5-6 років перед смертю, вона часто хворіла, мала високий тиск, підвищений цукор, показувала свідкові ліки, які приймала та казала, що їх купував син ОСОБА_1. Було таке, що ОСОБА_4. хвилювалась за якісь гроші, однак подробиць свідок не знає. Щодо способу життя ОСОБА_4. свідку відомо, що ОСОБА_4. останні 5-6 років сама прала та розвішувала білизну, та саме під час розвішування білизни, зі слів сусідів, вона впала в дворі будинку та померла на місці, про перебування та лікування ОСОБА_4. в лікарні свідку невідомо, на похованні вона не була. Чи мала ОСОБА_4. додатковий дохід від торгівлі на ринку свідку не відомо, відомо, що покійні отримували пенсію.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він мешкає по АДРЕСА_4 з 1972 року, а з 1995 року він знаходиться на пенсії та майже постійно перебуває вдома. Йому відомо, що ОСОБА_1 доглядав своїх батьків, бачив його як той приходив, своєю машиною возив покійну у лікарню, привозив важкі продукти. Відповідачку ОСОБА_2 свідок пам'ятає ще школяркою, а потім вона десь пропала, та появилась аж після смерті батьків, коли намагалась попасти в квартиру, останні 15 років він її не бачив. ОСОБА_4., хоч і хворіла, оскільки мала гіпертонію та накульгувала, могла самостійно пересуватись, та допомагала своєму чоловікові, який на думку свідка відставав у розвитку. Свідок спілкувався із ОСОБА_4., вони заходили один до одного, щоб поміряти тиск, поспілкуватись з приводу загальних справ по під'їзду, по підвалу. Подробиць особистого життя ОСОБА_4. свідку не повідомляла, допомоги по господарству, ремонту він їй не надавав, в лікарні не відвідував. Відомо, що 8-9 травня із ОСОБА_4. в дворі будинку, коли вона розвішувала білизну стався приступ та це свідок особисто бачив із власного балкону. Щодо позики грошей комусь свідку не відомо, відомо, що покійна ОСОБА_4. торгувала якимось речами, а десь за рік до смерті перестала, сама займалась господарством по дому, співала у хорі, важкого носити не могла, тому важкі роботи робив позивач.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що проживає в АДРЕСА_5 та знає сім'ю ОСОБА_1 з 1984 року та коли він вселився, вони вже жили у сусідньому під'їзді, не товаришували, однак вітались. Знає ОСОБА_4., яку охарактеризував як хорошу господиню, яка постійно витрушувала в дворі коври, розвішувала білизну, шкутильгала, але милицями не користувалась. Сторони у справі - діти ОСОБА_4. Свідок бачив, що до ОСОБА_4. на машині приїздив позивач ОСОБА_1, а ОСОБА_2. на мопеді, колись приходили із квітами на день народження, вони разом гуляли. Разом із ОСОБА_4. в квартирі проживав лише її чоловік. ОСОБА_4. до останнього дня розвішувала білизну, перед Паскою торгувала якимось дрібничками на ринку. Син та дочка рівноцінно відвідувати її, приблизно 4 рази в місяці. Свідок бачив, що ОСОБА_1 автомобілем привозив батькам яблука. Позивач ОСОБА_4. ріс із батьками, а те, що ОСОБА_2. його сестра, свідок дізнався, коли померла ОСОБА_4., бо бачив її в чорному платку.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона мешкає в АДРЕСА_6 по сусідству із сім'ю ОСОБА_1 та знає їх з 1971 року. Спочатку ОСОБА_4. жила із дочкою - відповідачкою у справі, а потім вийшла заміж та у них народився син - позивач у справі. Близько свідок із ОСОБА_5 не спілкувалась, лише вітались як сусіди, жили в різних під'їздах. Свідок в літній період буває на дачі, тому була відсутня, коли ОСОБА_4. померла. В дворі свідок часто бачила померлу ОСОБА_4. та відповідачку, а позивача бачила ще до армії. Чоловік покійної хворів та вона його доглядала, ходила в магазин за покупками, сама розвідувала білизну. Свідок із покійною зустрічалась в хорі близько двох років тому, де остання співала та вони спілкувались. Покійна накульгувала, однак жодним чином не скаржилась. Загалом за останні п'ять років свідок бачила покійну 2-3 рази.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона познайомилась із відповідачкою ОСОБА_2. в палаті Жмеринської ЦРЛ, де після інсульту у палаті №6 лежала її тітка ОСОБА_11. і мати відповідачки. Тітка свідка поступила в лікарню на 2-3 дні раніше. Оскільки свідок не могла постійно перебувати біля тітки, то просила напоїти її водою ОСОБА_2 Свідок приходила до лікарні приблизно з 10 до 12 години, а потім з16 до 20, на ніч не залишалась. ОСОБА_2. весь цей час перебувала в палаті, тому свідок навіть запитувала її, чи вона ходить додому. Мати відповідачки була при свідомості, але розмовляти не могла. ОСОБА_2. здійснювала провітрювання палати, годувала та поїла свою матір із шприца, перевертала хвору, переодягала її, купувала памперси, із санітаркою міняли білизну. Позивача ОСОБА_1. чи його батька в лікарні свідок не бачила. Лікарем був завідуючий відділенням. Свідку відомо, що матір відповідачки померла.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона працює медичною сестрою неврологічного відділення Жмеринської ЦРЛ. Із ОСОБА_2. познайомилась, коли в лікарні, в неврологічному відділенні лікарні лежала її мама ОСОБА_4. Відповідачки перебувала біля матері в палаті, купувала ліки, чи залишалась на ніч, свідок не знає, бо її робочий день триває з 09.00 до 15.00 годин. Коли свідок приходила на роботу, відповідачка вже перебувала біля матері. В обов'язки свідка входить ставити крапельниці один раз на добу. Позивача ОСОБА_1 та його батька свідок в лікарні не пам'ятає. Лікар здійснює призначення хворим, вони все купують. Лікарем ОСОБА_4 був або лікар ОСОБА_13, або ОСОБА_4. Оглянувши листки призначень, що надані позивачкою вказала, що їх написання здійснено лікарем ОСОБА_13. Надалі свідок ОСОБА_2 не бачила, інших пацієнтів не пам'ятає. Відповідачку свідок побачила на ринку та та спитала, чи не прийде вона до суду за свідка, на що вона погодилась.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що приблизно у 2003 році на прохання позивача робив опалення в квартирі його батьків по АДРЕСА_1 на третьому поверсі. Опалення свідок робив три дні із власного матеріалу та кошти йому оплатив позивач. У квартирі жили батьки позивача, був позивач та більше нікого свідок в квартирі не бачив. Також сідок робив ще дрібні ремонти в квартирі 2-3 рази на останні 10 років, за що завжди розраховувався позивач. Матір позивача не була прикута до ліжка, поралась по господарству. Батька свідок часто бачив в електричках, де той торгував дрібними товарами.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він проживає в одному будинку із позивачем по АДРЕСА_7 та знає його з 2003 року. Позивач звертався до нього починаючи приблизно з 2005 року з приводу допомоги його батькам, а саме здійснення ремонтних робіт в квартирі, установки кранів, сантехніки, ремонт холодильника, вікон на балконі. Так свідок загалом близько 20 разів був у квартирі по АДРЕСА_1 на третьому поверсі, де проживали лише двоє батьків позивача. За надані послуги із ним розраховувався лише позивач та надавав кошти для купівлі матеріалів. Матір була в квартирі, а батько приходив ввечері, бо торгував в електричках. ОСОБА_2 жодного разу не бачив. Мита позивача запрошувала його на чай, вони спілкувались про хор, театр, однак вона ніколи не повідомляла, що у неї є дочка. Батьки позивача казали, що хворіють, однак ніколи не скаржились, самі себе обходили. Свідок бачив як дружина позивача кілька разів кудись виходила та на його запитання казала, що йде годувати батьків чоловіка.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона працює санітаркою в Жмеринській ЦРЛ, та якраз працювала, коли до лікарні поступила матір позивача. Оскільки вона із ними знайома, то на телефонний дзвінок дружини позивача дізналась, що його мати потрапила до неврологічного відділення лікарні. Потім вона ні ОСОБА_1., ні ОСОБА_2. в лікарні не бачила, так як працює в іншому відділенні. Потім дружина позивача просила її постригти його батька, а тому вона приходила до них у квартиру по АДРЕСА_1 в м.Жмеринка, але ОСОБА_4. на той час вже була покійна.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона працювала із покійною ОСОБА_4. на «ОСОБА_4», поки остання близько 20 років назад не звільнилась. На час роботи ОСОБА_4. мала інвалідність та накульгувала. У неї була дочка - відповідача у справі, яка приходила до них на роботу. Надалі свідок бачила ОСОБА_4. або коли сама йшла на ринок, а та торгувала дрібничками на ринку чи площі м.Жмеринка, або коли сама торгувала, а вона проходила біля неї. Під час цих зустрічей, які були близько одного разу в місяць, свідок розпитувала ОСОБА_4. про здоров'я, про чоловіка, про дітей. ОСОБА_4. не жалілась, але з часом стала скаржитись на погіршення здоров'я, однак ні ціпком, ні милицями не користувалась, казала, що їздить в лікарню, що дочка проживає в квартрі, а синові вона купила автомобіль. Вдома у ОСОБА_4. свідок не була, хто та яким чином доглядав покійну їй не відомо, сина вона знала погано, про смерть ОСОБА_4. дізналась від ОСОБА_2. Востаннє свідок бачила ОСОБА_4. в травні 2015 року перед смертю, та вона розповідала, що хворіє, що ходить співати у співочий гурток.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки та заперечення відповідача та докази, якими вони підтверджуються.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Жмеринка Вінницької області померла ОСОБА_4 (а.с.13, 8)

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 (а.с. 6, 9), відповідачка - її дочкою (а.с. 32-зворот - 35), а відтак є спадкоємцями першої черги за законом після її смерті, а також дані обставини визнаються сторонами.

Після смерті ОСОБА_4. залишилось спадкове майно: квартира під номером АДРЕСА_1, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.1995 року (а.с. 10)

Після смерті ОСОБА_4. заповіту не залишилось та в Жмеринській районній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 137/2015

Із спадкової справи № 137/2015(а.с.30-40) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4. вбачається, що після смерті останньої із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ніхто із них не заявив про відмову від спадщини у встановлений законом строк. Чоловік померлої ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 8, 14) 08.06.2016 року подав заяву, згідно якої від прийняття спадщини після смерті дружини відмовився на користь сина померлої - позивача ОСОБА_1. та просив видати йому свідоцтво про право власності на ? частку в спільному майні подружжя, як пережившому чоловіку померлої на підставі ст. 60 СК України, а згідно заповіту від 29.05.2015 року (а.с.15) заповів своє майно позивачу ОСОБА_18

03.01.2013 року ОСОБА_2. написано розписку про отриманні від ОСОБА_4. 10000 грн. до грудня 2013 року (а.с.17)

ОСОБА_2. 05.08.2015 року зверталась до Жмеринського РВ УМВС України із заявою про кримінальне правопорушення з приводу розшуку спадкового майна ОСОБА_4. та встановлення місцезнаходження ОСОБА_5, однак встановлено, що такі правовідносини носять цивільно-правовий характер (а.с.70-71)

Згідно відповіді Жмеринської ЦРЛ від 04.10.2016 року (а.с.73-74) ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходилась на стаціонарному обстеженні у неврологічному відділенні Жмеринської ЦРЛ з 06.05.2015 року по 21.05.2015 року з діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемічного інсульту в басейні правої середньо мозкової артерії. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. Криз. Зазначено лікарські призначення, які отримувала хвора, однак 21.05.2015 року померла, про що видане лікарське свідоцтво про смерть. Відомості, що викладені у наданій відповідачем довідці відповідають відомостям, що викладені у медичній карті № 3561 стаціонарного хворого ОСОБА_4. (а.с.122-139), записам із лікарський призначень (а.с. 99-100) та чекам купівлі лікарських засобів, засобів гігієни та медичних засобів (а.с.75-78, 99-100), що так само надані відповідачем на підтвердження здійснення догляду за ОСОБА_4. під час її лікування з 06.05.2015 по 21.05.2016 року у Жмеринській ЦРЛ.

Також згідно копії медичної карти в межах оспорюваних сторонами обставин, які мають значення для вирішення справи встановлено, що ОСОБА_4. перебувала у палаті №4 Жмеринської ЦРЛ, із заявою про видачу тіла ОСОБА_4. від 21.05.2015 року на ім»я головного лікаря зверталась ОСОБА_2., згода пацієнта на запропоноване лікарем ОСОБА_13 лікування від 06.05.2016 року для ОСОБА_4 підписано ОСОБА_2, огляд ОСОБА_4. здійснювався як завідуючим відділенням ОСОБА_13, так і іншим черговим лікарем, прізвище якого у медичній документації не зазначене.

На час смерті із ОСОБА_4. ні позивач ні відповідач постійно не проживали, що не оспорюється сторонами.

Встановлені обставини є відносинами спадкування та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3. ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до ч. 5 вказаної статті за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування). Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Із вказаних норм вбачається, що при усуненні від права на спадкування ОСОБА_2. після смерті ОСОБА_4., частка позивача ОСОБА_1 у спадковому майні збільшиться, а тому він має право звертатись із вказаним позовом до суду.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів про перебування спадкодавця ОСОБА_4. в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі ОСОБА_2. у період до 06.05.2015 року, оскільки сукупністю досліджених доказів достовірно встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_4., не дивлячись на інвалідність, працювала, здійснювала торгівлю на ринку, допомагала позивачу ОСОБА_18, мала заощадження, самостійно доглядала себе та свого чоловіка ОСОБА_5, аж до дня її важкої хвороби у виді гострого порушення мозкового кровообігу по типу ішемічного інсульту в басейні правої середньо мозкової артерії. Гіпертонічної хвороби ІІІ ст. Криз.

Також позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів про умисне ухилення спадкоємцем ОСОБА_2. від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_4., коли остання дійсно перебувала у безпорадному стані через вказану вище тяжку хворобу та потребувала такої допомоги в період часу з 06.05.2015 по 21.05.2015 року (по день смерті). Саме лише твердження позивача про таке ухилення ОСОБА_2., та використання для того догляду, який вона здійснювала, лише коштів ОСОБА_5, спростовується сукупністю досліджених доказів: показами свідка ОСОБА_16, відомостями у медичній документації, наданими саме відповідачем доказів придбання призначених ліків. Сам позивач не пояснив суду подробиць догляду за хворою матір'ю, не надав суду жодного доказу власної його участі у догляді за ОСОБА_4. у вказаний період.

Факти неприязних відносин відповідачки із спадкодавцем ОСОБА_4., наявність між ними відносин договору позики, тривала відсутність спілкування між ними, не визнаються законом тими доказами, які свідчать про умисне ухилення ОСОБА_2. від надання ОСОБА_4. допомоги при можливості її надання, перебування ОСОБА_4. в безпорадному стані, потребу спадкодавця в допомозі саме ОСОБА_2., а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд не бере до уваги докази, що надані позивачем до позову: технічний паспорт (а.с.11-12), свідоцтво про право на спадщину (а.с.16), акт про спільне проживання позивача із батьком від 22.06.2016 року (а.с.18), відповіді нотаріальної контори (а.с.21, 22), копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с.41-47) оскільки вони не належать до предмету доказування після залишення без розгляду частини позовних вимог щодо визначення часток та визнання права власності після смерті обох батьків, що також підтвердили позивач та його представник у судовому засіданні.

Щодо стягнення судових витрат, що є документально підтвердженими, то відповідачем ОСОБА_2. понесено витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. (а.с.141) та надано відповідний розрахунок вказаних витрат (а.с.142). Суд із врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, тривалості судових засідань по справі, за участю адвоката, які загалом тривали близько шести годин, вчинення адвокатом інших процесуальних дій, здійснення яких (окрім ознайомлення із справою в суді) знайшли своє підтвердження у матеріалах справи (а.с. 58-59, 65, 69, 72), обсягу виконаних робіт, прийняття рішення про відмову в позові, приходить до висновку, що сума у розмірі чотирьох тисяч гривень є обґрунтованою, законною підтверджена відповідними розрахунками, понесена відповідачем, а відтак вона підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2.

Відповідно ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, ч. 2 ст. 1223, ч.ч.3,5 ст. 1224, ч.1 ст. 1258, ст. 1261, ч.1 ст. 1267, ч. 1ст. 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.10-11, 57-58, 60-61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2016 року.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар