АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2029/3227/12 Головуючий І інстанції - Зяброва О.Г.
Провадження: 22-ц/790/1156/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У серпні 2010 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2006 року банк уклав з ОСОБА_2 кредитний договір, відповідно до умов якого надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 97 085 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,40 % річних на термін до 19 грудня 2011 року. З метою забезпечення виконання цього кредитного договору 19 грудня 2006 року банк уклав із ОСОБА_1 договір поруки.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, проте відповідачі порушили умови договорів, унаслідок чого станом на 08 липня 2010 року виникла кредитна заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 050,35 дол. США. Незважаючи на письмові вимоги, ні позичальник, ні поручитель не реагували, кредитний борг не повернули, у зв'язку з чим банк просив про задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів тіла кредиту в іноземній валюті.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2012 року позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» задоволено. Стягнуто на користь банка солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2006 року в розмірі 106 050,35 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 215,42 дол. США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та залишити позовну заяву без розгляду або змінити рішення суду в частині стягнення пені в сумі 14791,44 дол. США та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що позивачем до позовної заяви не надано належних доказів сплати судового збору, оскільки відповідно до п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо ціна позову визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях. Позовні вимоги визначені позивачем в доларах США, саме в цій валюті позивач сплатив і судовий збір, у зв'язку з чим суд мав залишити позовну заяву без розгляду. Крім того, з розрахунку доданого до позовної заяви, неможливо визначити період за який нарахована пеня. В порушення положень ст.ст. 3, 4 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» суд першої інстанції розрахував пеню у валюті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили умови договорів, унаслідок чого станом на 08 липня 2010 року виникла кредитна заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 050,35 дол. США. На письмові вимоги, ні позичальник, ні поручитель не реагували, кредитний борг не повернули. Також суд вважав законними вимоги про стягнення судового збору в іноземній валюті.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства в частині розміру стягнутої пені та судового збору.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року заочне рішення районного суду змінено та стягнуто на користь ПАТ «Перший Українська міжнародний банк» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованість кредитним договором від 19 грудня 2006 року у розмірі 947 660,45 грн. та по 920,56 грн. з кожного судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Перший Українська міжнародний банк» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення касаційний суд зазначив, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Проте апеляційний суд стягнув заборгованість за кредитними договорами із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим Національним банком України, на час виникнення заборгованості, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Апеляційний суд не перевірив розрахунків кредитної заборгованості в іноземній валюті, які стягнуті судом першої інстанції, оскільки пеня не може стягуватись в іноземній валюті. Крім того, судовий збір стягнуто в іноземній валюті, що чинним законодавством не передбачено.

По справі встановлено, що 19 грудня 2006 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» уклав з ОСОБА_2 кредитний договір, відповідно до умов якого надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 97 085 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,40 % річних на термін до 19 грудня 2011 року. З метою забезпечення виконання цього кредитного договору 19 грудня 2006 року банк уклав із ОСОБА_1 договір поруки.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, проте відповідачі порушили умови договорів, унаслідок чого станом на 08 липня 2010 року виникла кредитна заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 050,35 доларів США. Незважаючи на письмові вимоги, ні позичальник, ні поручитель не реагували, кредитний борг не повернули, у зв'язку з чим банк просив про задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів тіла кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. ст. 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід зазначити, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145 цс 14, від 16 вересня І 2015 року № 6-190 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» мав право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі ліцензії НБУ № 8 від 23 грудня 1991 р.

Крім того, у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Виходячи із того, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України -гривні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми пені та судового збору підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції пеня та судовий збір стягнуті в іноземній валюті, що чинним законодавством не передбачено.

Офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України на день сплати, а саме станом на 04.08.2010 р. складав 7,89 грн. за 1 дол. США. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 р. № 7-93 «Про державне мито» ставка судового збору при подачі позовної заяви майнового характеру становить один відсоток ціни позову, але не менше трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. один неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив 17 грн. Тобто, максимальний судовий збір за подачу позову складав 1700 грн.

Згідно ч. 3 ст. 533 Цивільного кодексу України та відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення, а саме на 13.10.2016 року становить 25,78 грн. за 1 дол. США.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на свою користь пеню у розмірі 14 791,44 дол. США, що у гривні становить 381 323,32 грн.

Таким чином, сума загальної заборгованості підлягає зменшенню з 106 050,35 доларів США до 91 258, 91 доларів США.

За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе задовольнити частково апеляційну скаргу, змінивши рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та судового збору, визначивши суму пені та суму судового збору у гривні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2012 року змінити шляхом скасування та ухвалення нового рішення в частині стягнення пені та судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» пеню у розмірі 381 323,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 850 грн. з кожного.

Зменшити стягнуту рішенням суду суму заборгованості з 106 050,35 доларів США до 91 258, 91 доларів США.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -