справа № 701/1201/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд в складі головуючого судді - С.І.Калашника

секретаря судового засідання - Л.І.Буряк

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації зазначивши ,що відповідач в серпні місяці 2015 року під час проведення сесії депутатів селищної ради смт. Буки Маньківського р-ну Черкаської області та представників громадськості, принизила його честь і гідність висловивши привселюдно недостовірну інформацію про те, що нібито він ,,розстрілює людей на полях ,,, що не відповідає дійсності та ганьбить його ділову репутацію як підприємця-благодійника, мецената та директора фермерського господарства, що і спонукало його звернутися до суду за захистом честі та гідності і ділової репутації. В судове засідання нез»явився, надав повноваження представляти його інтереси своєму представнику.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та пояснив, що зазначені відомості є недостовірними, а своїм наклепом відповідач посягнув на його довірителя честь, гідність та ділову репутацію. З цих підстав просив визнати поширену відповідачем інформацію недостовірною, зобов'язати відповідача спростувати поширену ним інформацію через відповідну публікацію в пресі та особисто перед депутатами селищної ради, а також стягнути понесені ним судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з»явився, заявленого позову не визнав та подав письмові заяву та лист-заперечення /ас.60-61; /а.с.-73 / з проханням відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без його участі. В своєму листі та заяві пояснила, що дійсно знаходилась в зазначений позивачем час на сесії селищної ради де останній у своєму виступі заявив про те, що люди бродять по полях фермерського господарства і скоюють крадіжки чим завдають шкоду господарству на, що вона не стримавшись, висловила своє особисте судження у формі звернення до позивача сказавши таку наступну фразу : як люди можуть ходити по полях, коли вони бояться бо ви, або ж ,,стріляєте ,, , або собак пускаєте ,, маючи на увазі те, що дані поля охороняються наявною у фермерському господарстві фізичною охороною, яка і вчиняє дані дії, а не особисто позивач.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні з наступних підстав.

За вимогами статей 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Відповідно ж до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі, гідності та ділової репутації є непорушним конституційним принципом, закріпленим в ст.ст.3 та 28 Конституції України.

За загальним правилом (ст.ст.10, 11 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін (якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивач та відповідач), кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у справах даної категорії саме на позивача покладається обов'язок довести факт поширення відомостей, які його ганьблять, особою, до якої пред'явлений позов, та порушення внаслідок цього його особистих немайнових прав.

Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №1 від 27 лютого 2009 року зазначив, що чинне законодавство України не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Відповідно до ст. 10 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини від 04.11.1950 року (далі - Конвенція), кожна людина має право на свободу волевиявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

В рішенні у справі «Хендісайт проти Сполученого Королівства» від 07.12.1976 року Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначив: „Право поширювати інформацію та ідеї стосується не тільки інформації та ідей, які сприймаються позитивно або розглядаються як необразливі й незначні, а й таких, які ображають, обурюють і викликають неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких неможливе демократичне суспільство".В своєї практиці Суд, розрізняє факти та оціночні судження, оскільки існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлюванняне підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції (див. рішення Суду у справі „Лінгес проти Австрії від 18.07.1968 року).

Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.При цьому закон визначає, що оціночними є судження які не містять фактичних даних.

Оскільки відповідач у письмовому вигляді звернувся до суду з роз»ясненнями про те, що висловлені ним на сесії селищної ради слова в адресу позивача являються його особистими судженнями, які відносились не до позивача, як конкретної особи, а лише висловлювали її особисті погляди щодо відношення керівників різних рівнів до людей взагалі суд вважає, що судження відповідача являються -оціночними, а позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Понесені судові витрати при зверненні позивача до суду не підлягають відшкодуванню в зв»язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212 - 215 ЦПК України, ст. 1 Конвенції ООН проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність видів поводження і покарання, ст. 10 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 47-1 Закону України „Про інформацію, рішенням Європейського суду з прав людини у справі „Хендісайт проти Сполученого Королівства" від 07.12.1976 року, рішенням Європейського суду з прав людини у справі „Лінгес проти Австрії", суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відмовити ОСОБА_2 в визнанні висловлювань ОСОБА_3 такими, що порушують його особисте немайнове право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації.

Відмовити ОСОБА_2 в зобов»язанні ОСОБА_3 спростувати її висловлювання, шляхом публікації в пресі та відмовити в зобов»язанні ОСОБА_3 в спростуванні своїх висловлювань на сесії депутатів Буцької селищної ради .

Копію судового рішення направити ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, для відома.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою , що брала участь по справі ,але не була присутня на час постановлення рішення - в той же термін, з часу отримання його копії.

Суддя Чорнобаївського районного суду С. І. Калашник