О К Р Е М А Д У М К А
(в порядку ч. 3 ст. 19 ЦПК України)
"26" жовтня 2016 р.м. Чернігів
судді апеляційного суду Чернігівської області Позігуна М.І. стосовно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» про стягнення боргу за договором на виконання робіт.
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та, остаточно визначивши позовні вимоги (а.с.38-44), просила стягнути зі СТОВ «РІД» на свою користь заборгованість за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року в загальній сумі 456 071 грн. 06 коп., з яких:
98 300 грн. сума простроченої заборгованості за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року;
66 847 грн. 75 коп. сума інфляційних втрат за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року;
5 490 грн. 32 коп. загальна сума 3% річних за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року;
78 872 грн. 16 коп. загальна сума пені за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за липень-червень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року;
87 150 грн. 00 коп. сума простроченої заборгованості за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором про виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року;
50 701 грн. 23 коп. сума інфляційних втрат за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором про виконання робіт № 5 від 10 червня 2014 року;
4 215 грн. 73 коп. - загальна сума 3% річних за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року;
64 493 грн. 87 коп. - загальна сума пені за час прострочення за виконані роботи згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за серпень-жовтень 2014 року за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 10 червня 2014 року між її чоловіком ФОП ОСОБА_2 та СТОВ «РІД» був укладений договір № 5 на виконання робіт, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 виконав для відповідача, а відповідач прийняв роботи зі збирання ріпаку на суму 17 000 грн., пшениці на суму 47 550 грн., ячменю на суму 33 750 грн., сої на суму 9 450 грн., соняшнику на суму 25 000 грн., кукурудзи на суму 52 700 грн., а всього на загальну суму 185 450 гривень. Але, як вказує позивач, СТОВ «РІД» своїх обовязків за договором не виконало, коштів за виконані роботи не сплатило, а 06 серпня 2014 року ОСОБА_2 помер. Позивач зазначала, що вона є дружиною померлого і єдиним спадкоємцем та прийняла спадщину. На думку позивача, після смерті ОСОБА_2 в договорі № 5 на виконання робіт відбулась заміна кредитора з ОСОБА_2 на позивача ОСОБА_1, тому відповідно до положень ст. 625 ЦК України відповідач, як боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити позивачеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми та за умовами договору - пеню в розмірі 0,5% за кожний день затримки розрахунків.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто зі СТОВ «РІД» на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором на виконання робіт № 5 від 10.06.2014 року, укладеним між СТОВ «РІД» та ФОП ОСОБА_2, в розмірі 185 450 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 рішення суду оскаржувалося в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про стягнення зі СТОВ «РІД» на її користь інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені. В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Відмовляючи в стягненні з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, суд першої інстанції виходив із того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми спадкового права, виходячи з аналізу яких не передбачено застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України в звязку з неналежним виконанням відповідачем обовязків у договірних правовідносинах зі спадкодавцем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходив із наявності боргових зобовязань відповідача перед ФОП ОСОБА_2 за виконані останнім роботи згідно умов договору № 5 від 10 червня 2014 року.

Апеляційний суд дійшов висновку, що хоча в звязку зі смертю ОСОБА_2 припинено його цивільну правоздатність і як фізичної особи, і як субєкта підприємницької діяльності, але зазначена обставина не може бути підставою для припинення обовязків відповідача по здійсненню оплати за виконанні роботи відповідно до умов договору та в установлені строки незалежно від наявності чи відсутності у спадкоємця свідоцтва на спадщину на зазначені кошти. Оскільки відповідачем обовязок по розрахунку за здійснені роботи не виконано, то ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_2, набула право на отримання передбачених ст. 625 ЦК України виплат, положення якої поширюється на всі грошові зобовязання, якщо інше не передбачено спеціальними нормами.

Проте, такий висновок апеляційного суду щодо підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та стягнення коштів відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно позовної заяви позивач в обґрунтування підстав для стягнення коштів посилалася на наявність права на отримання коштів не як спадкового майна, а відповідно до умов Договору № 5 від 10.06. 2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та СТОВ «РІД», оскільки, за її доводами, в звязку зі смертю ОСОБА_2 до неї перейшли і всі права та обовязки за договором.

Таким чином, позивачем право на отримання коштів обґрунтовувалося не безпосередньо як право на отримання спадкового майна, а як правонаступником за Договором на виконання робіт.

Проте, апеляційний суд вийшов за межі підстав позову, і, приймаючи рішення, виходив із права позивача на отримання коштів в порядку спадкування, на які і нарахував до стягнення кошти згідно ч.2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що хоча згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, але в силу положень ст. 1216 ЦК України до спадкоємців могли перейти права і обовязки спадкодавця лише ті, які належали йому на день смерті як фізичній особі, оскільки спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) саме фізичної особи, яка померла, до інших спадкоємців.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про неможливість застосування до спірних правовідносин положень щодо права позивача на отримання коштів не в порядку спадкування, а внаслідок заміни сторони у зобовязанні, оскільки права фізичної особи, що стосуються права здійснення ним підприємницької діяльності, не спадкуються.

Таким чином, в звязку зі смертю спадкодавця ОСОБА_2 кошти, належні йому до виплати СТОВ «РІД» на день його смерті, ввійшли до складу спадщини, які за своєю правовою природою не відносяться до коштів, передбачених ст. 1227 ЦК України (заробітна плата, пенсії, стипендії, аліменти, інші соціальні виплати), а тому право спадкоємців на їх отримання підлягало оформленню в порядку, передбаченому ст. 1296-1300 ЦК України.

Проте, позивач ОСОБА_1 відповідно до вказаних положень не оформила право на спадщину та не предявила відповідачу свідоцтва про право на спадщину на вказані грошові кошти, а відповідно відсутні докази прострочення грошового зобовязання боржником.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що, виходячи з характеру спірних правовідносин, грошовi знаки використовуються не як засiб погашення грошового боргу, а виконують роль товару: зобовязання передачi (повернення) грошей відповідно до норм спадкового справа, що за своєю правовою природою не є грошовим зобовязанням, а тому положення ст. 625 ЦК не можуть бути застосовані до зазначених вiдносин.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасував судове рішення місцевого суду, яке в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм права і підлягало залишенню без змін.

СуддяОСОБА_3