провадження № 2/521/4629/16
27 жовтня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі - Малиш О.Л.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
21.07.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 по стягнення аліментів.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 24.09.1999 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, 26.07.2001 року, а/з №439.
23.07.2003 року шлюб між ними був розірваний. Вказаний факт підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, 28.11.2012 року, а/з №275. Після реєстрації розірвання шлюбу їй було присвоєно прізвище - ОСОБА_2.
Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем.
З 2007 року дитина перебуває виключно на її утриманні. Відповідач безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини.
Вона є пенсіонером за вислугою років та вимушена продовжувати працювати, оскільки на даний час вони з донькою перебувають в досить скрутному матеріальному становищі. Інших осіб, які б їм надавали матеріальну допомогу вони не мають. Окрім неповнолітньої доньки, разом з нею проживають та перебувають на її утриманні непрацездатні батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які тяжко хворіють. На їх постійне лікування витрачається більша частина її доходів, оскільки їх доходів для цього недостатньо. Також вона несе витрати по сплаті комунальних платежів за житло, в якому вони мешкають. Таким чином, її доходів недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини, а саме повноцінного харчування, витрат на одяг, стоматологічних процедур та загального оздоровлення, освіту та розвиток її здібностей.
Відповідач чітко усвідомлює, що їх донька внаслідок складних життєвих обставин та її невеликому доходу, знаходиться в досить скрутному матеріальному становищі та потребує допомоги. Але добровільно він приймати участь в утриманні дитини не бажає, хоча і має можливість.
ОСОБА_3 неофіційно працює на підробітках і має нерегулярний, мінливий дохід. Матеріально забезпечений, не страждає на хронічні захворювання, які б потребували значних витрат. Непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні, він не має. Весь свій дохід він витрачає лише на свої потреби та розваги, не приймаючи до уваги, що дитина потребує його матеріальної допомоги.
Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1531 грн., починаючи з дня подання позовної заяви про стягнення аліментів до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року. У разі неявки відповідача е заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні між сторонами було зареєстровано шлюб 24.09.1999 року, який було розірвано 23.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.
Дитина на даний час проживає з матір'ю та виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає.
Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.
Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Одеси на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 21.07.2016 року й до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Одеси судовий сбір у дохід держави у сумі 551,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць на дитину.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: