Справа № 461/1886/16-ц
Провадження № 4-с/461/18/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченка В.Є.,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (далі ГРА ЛМР) звернулася до суду зі скаргою дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 Свої вимоги мотивували тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2016 року по справі № 461/3540/13-ц був накладений арешт на квартиру № 3 в буд. 30 на вул. Вірменській у м. Львові; заборонено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вчиняти будь-які дії (зносити, змінювати, проводити ремонт, перепланування, переобладнання, будівельні роботи та інше) щодо квартири № 3 в буд. 30 на вул. Вірменській у м. Львові до набрання чинності рішенням по справі.

Після звернення ГРА ЛМР до Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання ухвали суду, 04.03.2016 року головним державним виконавцем Грабовенською Л.О. була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з мотивів відсутності у виконавчому документі (ухвалі) адрес проживання боржників, невизначення частин виконання рішення щодо кожного божника.

ГРА ЛМР вважає дану постанову протиправною та просить суд:

1) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Галицького відділу ДВС ОСОБА_3 щодо винесення постанови;

2) скасувати постанову ВП № 50407978 від 04.03.2016 року;

3) зобовязати державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним судовим рішенням.

Представник ГРА ЛМР в судовому засіданні мотиви скарги підтримала, просила її задовольнити та надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала. Пояснила, що постанова державного виконавця є правомірною та такою, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Інші заінтересовані особи, державний виконавець в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду скарги.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи , вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за умови, якщо виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Із постанови державного виконавця від 04.03.2016 року встановлено, що головним державним виконавцем Галицького відділу ДВС відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеної ухвали суду, у звязку з відсутністю у ній адрес боржників та посилань на частини, в яких необхідно виконати ухвалу щодо кожного боржника.

При вирішенні скарги суд виходить з того, що відсутність у виконавчому документі певних даних про осіб боржника, а, зокрема, зазначення адрес їх проживання не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, та враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 21 травня 2014 року № 6-45цс14.

Зокрема, Верховний Суд України у цій постанові зазначив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й адресу місця проживання боржника. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність в ухвалі адрес боржників не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Також державний виконавець залишив поза увагою визначену ЦПК України судову процедуру розгляду заяв про забезпечення позову. Так, суддя розглядає дану заяву в тому числі і без проведення судового засідання та виклику стягувача і боржників.

Відтак, у суду чи заявника відсутні можливості без згоди боржників отримати дані, про які в своїй постанові зазначив державний виконавець.

Що стосується зазначеного у постанові державного виконавця щодо невизначення посилань на частини, в яких необхідно виконати ухвалу щодо кожного боржника, суд зазначає, що згідно з текстом дана ухвала стосується боржників у рівних частинах, а при поданні до відділу ДВС заяви про примусове виконання ГРА ЛМР має надавати виконавчі документи у кількості, що відповідає кількості боржників.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку задоволення скарги, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання державного виконавця прийняти виконавчий документ.

Керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови ВП № 50407978 від 04.03.2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Галицького районного суду м. Львова про забезпечення позову.

Скасувати постанову головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50407978 від 04.03.2016 р. по примусовому виконанню ухвали Галицького районного суду м. Львова про забезпечення позову.

Зобов`язати головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали Галицького районного суду м. Львова про забезпечення позову від 29.02.2016 р. по цивільній справі № 461/3540/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом п?яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Радченко В.Є.