АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/198/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав умов договору, внаслідок чого станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 12492.81 гривень, яка складається з 2083.85 гривень заборгованість за кредитом, 9337.87 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 571.09 гривень штраф (процентна складова).

На підставі наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12492.81 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що здійснивши в 2015 році оплати боргу, відповідач вчинив дії які свідчать про визнання боргу.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 березня 2006 року між сторонами, шляхом написання заяви, був укладений договір банківських послуг , за умовами якого позивач надає кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у сумі 1500 гривень з базовою ставкою 3% на місяць, а відповідач зобовязався сплачувати щомісячний платіж в розмірі 7% заборгованості. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Строк дії карти 2 або 3 роки. (а.с.35)

В 2008 році ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення ОСОБА_6 боргу на підставі укладеного договору.

Судовим наказом від 21.01.2008 року з ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто борг в сумі 3984.38 гривень.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 лютого 2008 року вказаний судовий наказ скасовано за заявою ОСОБА_6 (а.с.39, 40)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 жовтня 2014 року в справі №6-127цс14.

Виходячи з вказаних обставин справи, строк дії договору закінчився в 2009 році, до суду позивач звернувся в липні 2015 року, а тому позивачем пропущений строк позовної давності про застосування якого відповідач зазначив в поданому в суді першої інстанції запереченні.(а.с.36-38)

Посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості по кредиту 26.08.2015 року, 28.08.2015 року, 10.09.2015 року були внесені кошти, які зараховані як погашення заборгованості, є помилковим , оскільки вказані сплати проводились самим позивачем шляхом списання з зарплатної картки відповідача, тобто без відома та згоди відповідача, а тому не є діями які свідчать про визнання боргу.

При цьому представником позивача були обґрунтовані такі дії з посиланням на Умови та правила надання банківських послуг, що не узгоджується з вимогами закону оскільки згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підписувались відповідачем.

Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву про отримання кредиту, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі №6-240цс14 та в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Суд першої інстанції вказані обставини справи та вимоги закону не врахував, а тому помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 535 гривень 92 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :