АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/798/15-ц Номер провадження 22-ц/786/554/16Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

При секретарях : Кальник А.М., Зеленській О.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", за участю третіх осіб: Профспілкового комітету первинної організації Профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», Голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» Черненка Дмитра Олексійовича про визнання звільнення та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, зобов'язання до певних дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано звільнення ОСОБА_2 та наказ голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» Черненка Дмитра Олексійовича №906-к від 16 січня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 незаконними.

Скасовано запис в трудовій книжці ОСОБА_2 про її звільнення на підставі наказу голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» Черненка Дмитра Олексійовича №906-к від 16 січня 2015 року.

Поновлено на роботі ОСОБА_2 на посаді інженера-технолога ІІ категорії конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу відділу головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 27 січня 2015 року, тобто з дати її звільнення.

Стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2015 року по 3 грудня 2015 року в сумі 25557,87 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 7500 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь держави судовий збір у сумі 574 грн. 17 коп.

Рішення про поновлення на роботі ОСОБА_2 допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 січня 2016 року виправлено описку в рішенні Крюківського районного суду м. Кременчука від 14 грудня 2015 року, а саме: в тексті мотивувальної частини рішення суду (арк. 4 абзац 7) замість тексту «….у відділі головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на дільниці конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу….» слід вказати «у відділі головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити. Вважає, що позивач була завчасно повідомлена про звільнення, переважного права залишення на роботі не мала, а отже звільнення відбулося відповідно до норм трудового законодавства.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, на підставі наказу № 901-к від 18 листопада 1988 року ОСОБА_2 по переводу зараховано на посаду техніка-технолога техбюро металообробки до відділу головного технолога Кременчуцького сталеливарного заводу.

До теперішнього часу позивач неодноразово переводилася на інші роботи на заводі. Останнім наказом № 468-к від 27 червня 2014 року ОСОБА_2 переведено на посаду інженера-технолога ІІ категорії конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу відділу головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

12 листопада 2014 року ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» видано наказ № 431 «Про скорочення штату», яким з 13 січня 2015 року по 16 лютого 2015 року у відповідності з графіком (додаток № 1 до протоколу № 46-2014) із штатного розкладу підрозділів вирішено скоротити безстрокові штатні одиниці в кількості 2556 одиниць.

На підставі вказаного наказу, наказом голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» Черненка Д.О. від 16 січня 2015 року № 906-к ОСОБА_2 звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату робітників підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою №1 від 11 листопада 2014 року виданої головою профкому ПМГУ ТАТ «Кременчуцького сталеливарного заводу», профспілковий комітет відмовив адміністрації ПАТ «КСЗ» в узгодженні наказу на скорочення чисельності працівників підприємства у кількості 2556 осіб та запропонував правлінню, Наглядовій раді ПАТ «КСЗ», перенести дату ухвалення рішення про майбутнє скорочення чисельності та штату працівників до моменту затвердження плану досудової санації.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач зверталась до голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» Черненка Д.О. з приводу незаконного звільнення та наявності у неї переважного права на залишення на роботі при скороченні штату, на що отримала відповідь про відсутність підстав для перегляду питання про її скорочення.

Згідно актів від 29.12.2014 року та від 05.01.2015 року позивачу пропонувались вакантні посади, згідно переліку вакансій станом на 29.12.2014 року та 05.01.2015 року.

Відповідно до повідомлень за підписом в.о. начальника відділу кадрів Кириченко Ю.М. вакансії на ПАО «КСЗ» станом на 29.12.2014 року та 05.01.2015 року були відсутні.

Згідно додатку № 11 до наказу № 431 від 12.11.2014 року про скорочення штатних одиниць заводоуправління у відділі головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу підлягали до скорочення з 27.01.2015 року наступні посади: одна одиниця інженера-конструктора І категорії, дві одиниці інженера-технолога ІІ категорії, три одиниці інженера-технолога І категорії.

Таким чином до скорочення підлягали не просто інженери - технологи, а інженери-технологи з чітко визначеними категоріями, а саме з І та ІІ категоріями.

В судовому засіданні встановлено, що інженером-технологом хто мав ІІ категорію у відділі головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу на час звільнення були ОСОБА_2 та ОСОБА_5, при цьому ОСОБА_2 мала меншу кваліфікацію та продуктивність праці так, як мала набагато менший стаж роботи порівняно з ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення, місцевий суд, на підставі наданих сторонами доказів, застосувавши норми трудового законодавства, дійшов висновку, що під час звільнення ОСОБА_2 підприємством не було порушено ст. 42 КЗпП України, оскільки позивач не мала переважного права на залишенні на посаді інженера технолога ІІ категорії конструкторського-технологічного бюро вузлів та вузлів рухомого складу. Однак вважав, що відповідачем не враховано положення ст. 252 КЗпП України, яка надавала позивачу певні гарантії при звільненні у зв'язку із скороченням штату, як члену профспілкового комітету ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

Проте повністю погодитися з таким висновком місцевого суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»судам роз'яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України , суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини третьої статті 252 КЗпП України, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до виборних профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм.

Згідно повідомлення профспілкового комітету ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» № 2 від 08.02.2016 року, ОСОБА_2 є членом первинної профспілкової організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 19.11.2014 року, до складу виборних органів на обиралася.

Дану обставину в суді апеляційної інстанції сторони не заперечували.

Таким чином, ОСОБА_2 не є членом виборного органу первинної профспілкової організації (профкому) профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на позивача поширюються гарантії, передбачені ст. 252 КЗпП України.

Разом з тим, під час розгляду справи судом, згідно витягу з протоколу № 27 засідання профспілкового комітету ПМГУ ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» від 30.06.2015 року, на засіданні було одноголосно надано згоду на звільнення 21.01.2015 року інженера-технолога ІІ категорії конструкторсько-технологічного бюро візків та вузлів рухомого складу відділу головного технолога ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 згідно ст. 40 п.1 КЗпП України.

Тобто профспілка не виявила будь-яких порушень законодавства з боку ПАТ «КСЗ» в процедурі скорочення та ознайомлення, а обґрунтованість скорочення стало підставою одноголосної згоди всіх членів профкому на звільнення ОСОБА_2

Окрім того, на підставі вищенаведеного, слід дійти висновку про відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі.

В свою чергу, ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не в даній частині не оскаржувала.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано, у порушення ст.. 57, 60, 212, 213 ЦПК України, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм матеріального та процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені місцевим судом, то рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 317, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" - задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ Панченко О.О.