АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/302/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

за участі : секретаря Лапка Ю.В., представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, як представника ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У червні 2015 року представник позивача звертаючись до суду з позовом, просив визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки. Зазначав, що між ОСОБА_2 та банком було укладено кредитний договір на споживчі цілі в розмірі 28 000 дол. США, зі строком до 05 червня 2027 року під, 12,5 %. В забезпечення виконання кредитного зобовязання між сторонами було укладено іпотечний договір предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Вказував, що кредитний договір було укладено в порушення вимог ст. ст. 525, 533 ЦК України та норм чинного законодавства, дані обставини впливають на законні права та інтереси позивача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року та додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року відмовлено в задоволені позову за його необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник апелянта з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що судом не було враховано жоден із доводів позову, не було застосовано норми матеріального права, які мали б бути застосовані, а саме ЗУ «Про захист прав споживачів», ЦК України. Крім того, умовами даного договору апелянта було поставлено в край невигідне становище, оскільки за банком було залишено право в будь який час підвищувати процентну ставку та право вимоги повернення всієї суми кредиту.

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4Л

Доповідач Фанда В.П. Категорія : 27

Банк не направив свого представника, належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, при розгляді справи покладається на думку суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 06.06.2007 року між позивачем та ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», було укладено кредитний договір, згідно якого позивачу було надано кредит в сумі 28 000 доларів США, із сплатою 12,5 % річних.

07.06.2007 року на забезпечення виконання кредитного договору позивач та банк уклали іпотечний договір у відповідності з яким у іпотеку передано квартиру АДРЕСА_2.

При укладенні даного договору сторони досягли домовленості про умови кредитування, в тому числі валюту кредитування, розмір процентів, порядок та строки їх сплати позичальником. З такими умовами апелянт погодився, сплачував їх у визначеному розмірі та в установленому порядку.

Як на підставу визнання недійсним кредитного договору позивач посилається на безпідставне надання кредиту в іноземній валюті та при відсутності для цього у банку відповідної ліцензії.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Банк на час надання даного кредиту мав Банківську ліцензію №10 від 27.03.1992 року, Дозвіл №10-4 від 11.10.2006 року на право здійснення операцій з валютними цінностями.

Враховуючи викладене колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на вказані обставини.

Підставою позову позивач також зазначає не надання банком інформації про те, що курс валюти міг різко зрости в ході дії кредитного договору. Однак, така обставина не могла бути відомою сторонам договору, тому зміна курсу валюти до гривні не є підставою для визнання недійсним такого договору.

У відповідності з главою 53 ЦК України умови договору можуть бути змінені у випадках, встановлених договором або законом. Оскільки сторони кредитного договору не передбачили таких підстав, то це не позбавляє позивача права на зміну умов договору у випадках передбачених законом.

Пунктом 6.2 кредитного договору сторони встановили випадки збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами. Позивач, її представник не зазначали, що мало місце підвищення процентної ставки до часу звернення до суду з даним позовом.

З 10.01.09 року набрав чинності Закон від 12 грудня 2008 р. N 661 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку".

Колегія суддів бере до уваги закріплений Конституцією України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58), усі рішення банку у будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку після 10 січня 2009 р. є неправомірними (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. N 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача, її представника на порушення п.6.2 кредитного договору прав позичальника.

Відмовивши в задоволенні позову щодо кредитного договору, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку і щодо відмови в задоволенні вимог щодо іпотечного договору.

Таким чином, місцевий суд дав обґрунтовану оцінку наданим відповідачем запереченням, дійшов правильного висновку про не доведеність позовних вимог, такий висновок відповідає матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається представник апелянта, не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда