Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/1535/15
Провадження №22ц/778/37/16 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Онищенка Е.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав інтелектуальної власності на торгівельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки в мережі Інтернет та відшкодування упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торговельної марки в мережі Інтернет та відшкодування упущеної вигоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником знака для товарів і послуг «ВЕНЕТО», що зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідач на своєму сайті використовує Торговий знак «Венето», не маючи на це жодних прав, так як жодних договорів вони між собою не укладали.

Дізнавшись про порушення своїх прав, 27.08.2014 року ним було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою видалити інформацію про товари торгової марки «Венето» із інтернет-сайту, протягом 3 календарних днів з моменту отримання даної претензії. Проте, станом на 13.02.2014 року відповідачем не було припинено дії, що порушують його законні права, як власника для товарів послуг «ВЕНЕТО».

Окрім того, 01.12.2010 року між позивачем та українсько-італійським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Венето» було укладено Ліцензійний договір № ЛД-3 про передачу прав на використання торговельних марок, в тому числі і та торгову марку «Венето».

Згідно даного договору УІСП ТОВ «Венето» сплатило за надання права на використання Торговельної марки «Венето» винагороду у розмірі 150 000 грн., а також за користування Торговельною маркою УІСП ТОВ «Венето» сплачує щомісячну плату у розмірі 16215 грн.

УІСП ТОВ «Венето» використовує однойменну Торгову марку задля продажу товарів «Венето» в мережі інтернет , а також в магазинах даної торгової марки.

Враховуючи те, що відповідач здійснює подібну господарську діяльність, вважає, що розмір плати, який відповідач ФОП ОСОБА_3 повинен був сплачувати позивачу за використання даної Торгової марки тотожна з платою, яку здійснює УІСП ТОВ «Венето».

Вважає, що несплата відповідачем винагороди, а також щомісячної плати є порушенням його цивільних прав, а несплачена сума є упущеною вигодою у розмірі: 231 075 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд заборонити ФОП ОСОБА_3 використовувати Торгову марку «Венето», яка належить йому, ОСОБА_4 на праві власності згідно Свідоцтва на знак для товарів і послуг №55119 від 17.10.2005 року; стягнути з відповідача упущену вигоду у розмірі 231075 грн. та судовий збір.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2015 року позов задоволено.

Заборонено ФОП ОСОБА_3 використовувати в мережі Інтрнет Торгову марку «Венето», яка належить ОСОБА_4 на праві власності згідно Свідоцтва на знак для товарів і послуг №55119 від 17.10.2005 року.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4Ю, упущену вигоду в розмірі 231075 грн. та судові витрати у сумі 2310,75 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФОП ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4Ю суд першої інстанції виходив з того, що відповідач без законних підстав використовував торгівельну марку «Венето».

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Так встановлено и не заперечується сторонами, що Між відповідачем та Українсько-Італійським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Венето» (далі по тексту УІСП ТОВ «Венето»), одним з засновників якого є позивач ОСОБА_5, був укладений договір торгового посередництва № 07-10/11 від 27.07.2010 року.

Відповідно до п 1.2. Торговий посередник реалізує придбаний товар.Реалізація товару здійснюються торговим посередником у торгових точках: м. Київ, вул. Ревуцького 18А, формат: Інтернет-магазин «Matrason». Відповідно до пункту 11 даного договору: «Договір набуває чинності з моменту його укладення Сторонами та діє 1 рік. У разі коли за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить іншу Сторону в письмовому вигляді про його припинення Договір вважається продовженим на той самий строк, на тих самих умовах». Проти пролонгації договору постачальник не заявляв

Між відповідачем та Українсько-Італійським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Венето» (далі по тексту УІСП ТОВ «Венето») поставки № 02-12/175 НД від 01.02.2012 року, згідно з яким «постачальник УІСП ТОВ «Венето» зобов'язується постачати Покупцеві ФОП ОСОБА_3 товар під торгівельними марками «Венето», та іншими, перелік якого зазначається у діючому на момент поставки прас-листі Постачальника, з яким Покупець може ознайомитися за місцезнаходженням Постачальника, а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його вартість.».

Згідно п. 2 договору поставки № № 02-12М75 НД від 01.02.2012 року: «Покупець ФОП ОСОБА_3 з моменту укладення договору має право на використання статусу офіційного представника Постачальника з зазначенням даної інформації у власній рекламі та офіційних документах».

Договір поставки № 02-12М75 НД від 01.02.2012 року, згідно п. 11.1 «Договір набуває чинності з моменту його укладення Сторонами і діє до 21 грудня 2013 року. В разі, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону в письмовому вигляді про бажання припинити дію цього договору. Договір вважається автоматично продовженим на той самий строк, на тих самих умовах.» Проти пролонгації договору постачальник не заявляв.

Вищезазначений договір фактично надавав право ФОП відповідачу ОСОБА_3 реалізовувати товари УІСП «Венето» в т.ч. ТМ «Венето», а також не заперечував проти надання інформації споживачу, в т.ч. через інтернет-мережу, що сприяє реалізації продукції, що в свою чергу відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» про право споживача на інформацію, а саме:

«Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити в т.ч.: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування....»

Крім того, пунктом шостим т. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг передбачено, що виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак не поширюється на некомерційне використання знака Надання достовірної інформації споживачу про товар с безоплатним і не тягне за собою отримання прибутку.

Згідно и.12.2. договору поставки «Покупець ФОП ОСОБА_3 Д О. не несе відповідальності за зобов'язаннями Постачальника (УІСП ТОВ Венето) перед третіми особами.

Отже відповідачем та Українсько-італійським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Венето» 27.07.2010 року було укладено договір поставки № 07-10/11 НД, та 01.02.2012 року договір поставки № 02-12/175 (а. с 48-69).

Строк дії договору поставки № 07-10/11 НД від 27.07.2010 року, відповідно до розділу 11 договору, становить 1 (один) рік з моменту його укладення, а строк дії договору поставки № 02-12/175 від 01.02.2012 року, згідно п. 11.1. договору, встановлюється з моменту його укладення до 31.12.2013 року, при цьому у договорах вказано про їх автоматичну пролонгацію у разі відсутності повідомлень з боку однієї із сторін про розірвання договору.

Таким чином, оскільки до цього часу жодна зі сторін не направляла/не отримувала повідомлень про розірвання договору поставки № 07-10/11 НД від 27.07.2010 року та договору поставки № 02-12/ 175 від 01.02.2012 року, зазначені договори є чинними.

Згідно ст. ст. 655, 712 Цивільного кодексу України за

договорами поставки покупець отримує від постачальника (продавця) товар у власність.

Таким чином, відповідач з 2010 року на виконання прийнятих на себе за договорами поставки зобов'язань, отримував від УІСП ТОВ «Венето» у власність товари під торговельною маркою «ВЕНЕТО», а також здійснював їх подальшу реалізацію кінцевим споживачам через власний інтернет-магазин http: / /matrason.ua/.

Згідно положень ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 658 Цивільного кодексу України визначено, що - право продажу

товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом,

належить власникові товару. -*

Отже, реалізуючи через інтернет-магазин придбаний за договорами поставки товар, відповідач діяв у відповідності до вимог ст.ст. 319, 658 Цивільного кодексу України, як власник товару, інформація про продаж, якого розміщувалася на інтернет-сайті.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» - виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак не поширюється на використання знака для товару, введеного під цим знаком в цивільний оборот власником свідоцтва чи за його згодою, за умови, що власник свідоцтва не має вагомих підстав забороняти таке використання у зв'язку з подальшим продажем товару, зокрема у разі зміни або погіршення стану товару після введення його в цивільний оборот.

Отже з огляду наведеного, особа має право на подальший продаж товару та використання знаку для товарів та послуг без згоди власника, якщо такою особою здійснюється подальше відчуження товарів після їх першого продажу (введення в цивільний оборот) власником свідоцтва чи за його згодою.

Визначальним у даному випадку є дослідження питання правомірності введення товару в господарський оборот, тобто правомірності придбання товару відповідачем.

Таку ж позицію висловив Пленум Верховного суду України у п. З0 постанови № 5 від 04.06.2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» та Вищий господарський суд України в оглядовому листі № 01-8/24 від 22.01.2007 року «Про практику застосування господарськими судами законодавства про захист прав на знаки для товарів і послуг (торговельні марки)».

Враховуючи той факт, що введення товарів під торговельною маркою «ВЕНЕТО» в господарський (цивільний) оборот (перший продаж) відбулося за згодою власника знаку для товарів та послуг «ВЕНЕТО», у відповідності до положень ч. 6 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» право позивача забороняти використовувати вказаний знак для товарів та послуг не поширюється на випадки його використання відповідачем в ході подальшої реалізації (повторного продажу) отриманих за договорами поставки товарів.

Судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав інтелектуальної власності на торгівельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки в мережі Інтернет та відшкодування упущеної вигоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: