АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8871/13-ц 22-ц/774/24/К/16
Справа № 121/8871/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/24/К/16 Чайкін І.Б.
Категорія - 27 (ІV) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Бродька Анатолія Івановича,

представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про звернення стягнення кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про звернення стягнення кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що 22.05.2008 року між ним та ОСОБА_8 було укладено кредитно - заставний договір №KRKRAN201502337, на підставі якого ОСОБА_8 отримав кредит у розмірі 77616,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, про що позивачу стало відомо 01.06.2012 року Спадкоємцями, які постійно проживали з померлим ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_7 Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком склала 253 116,94 грн. 20.06.2012 року Банк пред'явив свої вимоги до спадкоємців шляхом направлення претензії кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори. 18.04.2013 року банк направив спадкоємцям позичальника лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, проте до теперішнього часу існуюча заборгованість за договором не погашена.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором ОСОБА_8 надав в заставу автомобіль Maple, модель R80 SMА7 180, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав йому на праві власності.

Враховуючи зазначене та наявну заборгованість позичальника перед банком, просили суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KRKRAN201502337 від 22.05.2008 року в сумі 253116,94 грн., вилучити у відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 та передати в заклад Банку, предмет застави - вищевказаний автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля Банком, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом, з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття предмета застави з обліку в органах ДАЇ України, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2015 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, та ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Так на думку апелянта,суд дійшов хибного висновку про пропуск Банком строку пред'явлення вимоги про звернення стягнення на предмет застави, необґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду у повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся з вимогами до спадкоємців боржника поза межами строків, передбачених ч.2,3 ст. 1281 ЦК України, а тому пропустив строк для пред'явлення вимоги.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до вказаного висновку, суд дійшов з порушенням норм матеріального права та без повного врахування всіх обставин справи.

Так суд першої інстанції не визначився з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин з оглядом на наступне.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 22.05.2008 року між ним та ОСОБА_8 було укладено кредитно - заставний договір №KRKRAN201502337, на підставі якого ОСОБА_8 отримав кредит у розмірі 77616,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальник надав в заставу автомобіль Марle, модель: R80 SMA7180, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

З підстав неналежного виконання ОСОБА_8 умов договору станом на 29.05.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 253116,94 грн., яка складається з:- 82468,98 грн. - заборгованість за кредитом;-49289,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;-10856,07 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;- 110502,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

20.06.2012 року Банк пред'явив свої вимоги до спадкоємців шляхом направлення претензії кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори.

Спадкоємцями, після смерті позичальника, є відповідачі по справі - дружина померлого позичальника - ОСОБА_4 та донька померлого - ОСОБА_7 (т.2, а.с.27 зворот, а.с.34).

Дружина померлого - ОСОБА_4, відповідно до відомостей Другої Криворізької державної нотаріальної контори відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_7 Однак, вона, як жінка померлого могла претендувати на частину майна. Проте нею не заявлялось жодних вимог стосовно майна подружжя. Із заяви до Другої криворізької державної нотаріальної контори вбачається, що зміст ст.63 СК України ОСОБА_4 нотаріусом роз'яснено. На видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя вона, як дружина померлого не претендує.

Станом на 04.11. 2015 року свідоцтва про право на спадщину на ім'я зазначених спадкоємців після померлого ОСОБА_8 не видавались.(а.с.161)

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України)

Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку із цим не може бути виконано іншою особою.

Перелік зобов'язань, які входять до складу спадщини визначені ст. 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором та договором застави входять до складу спадщини.

Частиною 1 ст.20 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Аналогічне положення містить ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до якої зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Таким чином, виходячи з аналізу змісту ст.ст. 523, 575, 582, 593, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 16, 20, 27, 28 Закону України "Про заставу" необхідно визнати, що у разі переходу права власності на предмет застави від заставодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, застава не припиняє своєї дії та є дійсною для набувача відповідного рухомого майна.

За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Той факт, що відповідачі не отримали свідоцтво про право на спадщину не впливає на їх право власності на спірне майно.

У справі, що переглядається судом апеляційної інстанції встановлено ОСОБА_8 за кредитно заставним договором одночасно виступав боржником та заставодавцем. У зв'язку з його смертю відкрилась спадщина, яка прийнята донькою боржника ОСОБА_7, яка в свою чергу перебрала на себе обов'язок заставодавця в межах вартості предмета застави.

Оскільки зобов'язання боржника за життя було порушено, на час його смерті мала місце заборгованість у сумі 252 759,44 грн. тому підлягає задоволенню позов Банку про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення. Строк в межаєх якого Банк може звернутися з вимогою про звернення стягнення, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).

Такий висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2016 року, у справі № 6-31цс16.

Вирішуючи спір та відмовляючи Банку у задоволенні позову про звернення стягнення кредитором спадкодавця на заставлене майно, суд першої інстанції не визначився з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню при вирішенні даного спору та передчасно, з підстав пропуску Банком строку, визначеного ст. 1281 ЦК України, відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що оскільки банк звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності, то підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.

Враховуючи зазначене та у зв'язку із тим, що спірний автомобіль є предметом застави, колегія суддів приходить до висновку, що кредитор в силу ст.589 ЦК України та ст.. 19, 20 Закону України « Про заставу» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, набуває право звернення на предмет застави, у зв'язку із чим позов Банку в цій частині підлягає задоволенню.

Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов Банку про звернення стягнення на автомобіль, колегія суддів враховує вищезазначені положення ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", та викладає резолютивну частину рішення відповідно до вищевказаних вимог закону.

При цьому, звертаючись до суду із позовом Банк, крім вимог про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, просив суд вилучити у відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 та передати Банку, предмет застави - спірний автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції, колегією суддів із пояснень представника Банку, встановлено що предмет застави: автомобіль Maple, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_8, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на даний час знаходиться на майданчику банку, а отже необхідності його вилучення у відповідачів, колегія суддів не вбачає тому відмовляє у задоволенні позову у вказаній частині.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет застави, але вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором №KRKRAN201502337 від 22.05.2008 року має бути зменшений.

Так, наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_8 розрахований станом не на день смерті боржника - ІНФОРМАЦІЯ_1 року а станом на 29.05.2013 року, тому колегія суддів зменшує розмір заборгованості, визначаючи його на день смерті ОСОБА_8, за тілом кредиту з 82 468,98 грн. до 82 111,48 грн., у зв'язку із чим зменшується і загальний розмір заборгованості до 252 759,44 грн., з чим погоджується і представник позивача в суді апеляційної інстанції.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, в результаті чого прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, тому на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, як зазначено вище.

Відповідно ст.88 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, які підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує на користь позивача з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у рівних частинах сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги у сумі 5309,89 грн., тобто по 2 654,95 грн. з кожної.

Керуючись ст.. 303, 304, п.3 ч. 1 ст. 307, п 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»- задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про звернення стягнення кредитором спадкодавця - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №KRKRAN201502337 від 22.05.2008 року у сумі 252 759,44 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 82 111,48 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 49289,68 грн. ; заборгованості по комісії за користування кредитом - 10 856,07грн.; пеня - 110 502,21 грн. передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль Maple, модель R80 SMА7 180, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_8, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Звернути стягнення на майно заставлене за договором застави рухомого майна від 22.05.2008 рокуза №KRKRAN201502337, а саме автомобіль Maple, модель R80 SMА7 180, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить (належала) на праві власності ОСОБА_8, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року,шляхом надання Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» права продажу предмета застави, з укладенням від імені правонаступника боржника - ОСОБА_8 - ОСОБА_7договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію технічного засобу, замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію технічного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, та інших дій необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій..

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму судового збору у розмірі 5309,89 грн.( у рівних частинах по 2654,95 грн. з кожної)

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська