Справа №590/882/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/148/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на заочне рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволений.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 04 червня 2007 року в сумі 741071,92 грн.

Стягнуто із ОСОБА_5 судові витрати в сумі 741,07 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому зазначає, що відповідач взагалі не знала про наявність договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», за яким право вимоги за кредитом відповідача перейшло до ПАТ «Дельта Банка», а згодом до тимчасової адміністрації, тому ніяких письмових вимог не отримував. Крім того, зазначає, що в матеріалах цивільної справи відсутні будь - які письмові докази, які б свідчили про те, що на момент укладення договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року у ПАТ «Дельта Банк» була генеральна, індивідуальна ліцензія та інші дозволи з операцій з іноземними валютами, а суд, при ухваленні оскаржуваного рішення на зазначену обставину не звернув належної уваги. До того ж, в матеріалах справи наявний розрахунок від 28 липня 2015 року, який був покладений у основу оскаржуваного заочного рішення, що є, на його думку безпідставним, оскільки в розрахунку зазначається, що заборгованість по кредитному договору № 1 станом на 28 липня 2015 року становить: 33 590 доларів США, що згідно з курсом НБУ (100 дол. США - 2206,2278 грн.) складає 741 071, 92 грн., в тому числі:

Тіло кредиту 17 216 доларів США, що в еквіваленті складає 379 839,18 грн.;

Відсотки 16 373, 32 доларів США, що в еквіваленті складає 361 232,73 грн.,

З них прострочена заборгованість по кредитному договору № 1 станом на 28 липня 2015 року становить:

Тіло кредиту 137 38,06 доларів США, що в еквіваленті складає 303 092,9 грн.

Відсотки 13 262, 63 доларів США, що в еквіваленті становить 292 603,83 грн.

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення не зазначив розрахунки сум, які підлягають до стягнення, що суперечить положенням п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», яким передбачено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог, але при винесені оскаржуваного рішення суд першої інстанції не навів жодних розрахунків при задоволенні грошових сум, в тому числі і відсотків за прострочення боргу, що призвело до відповідних сумнівів обєктивності прийняття оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення представника ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_6, який проти скарги заперечує, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за умовами кредитного договору, права позивача були порушені, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у межах заявленої в позові суми 741 071,92 грн.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, який мотивував тим, що 04 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір №0, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 23526,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних на строк з 04 червня 2007 року по 04 червня 2014 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі й права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Позичальник свої зобовязання за кредитним договором не виконує, про що неодноразово повідомлялася, у тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору, тому станом на 28 липня 2015 року заборгованість по кредиту складає 741 071,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 379 839,18 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 361 232,73 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 04 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 23 526,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних на строк з 04 червня 2007 року по 04 червня 2014 року (а.с. 5-18).

16.09.2008 року відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, змінила своє прізвище на ОСОБА_7 (а.с.20).

У січні 2009 року за результатами розгляду заяви позичальника ОСОБА_5 про реструктуризацію заборгованості (а.с.162) між сторонами договору 30 січня 2009 року була укладена додаткова угода за № НОМЕР_1 (а.с.17) та складений Графік погашення платежів, визначення сукупної вартості кредиту, який є невідємною частиною Договору № № НОМЕР_1. Визначений новий строк дії договору червень 2016 року (а.с. 165).

Станом на січень 2009 року була визначена заборгованість по кредиту в сумі 18485,06 доларів США, відносно погашення цієї суми та нарахованих на цю суму процентів був складений Графік погашення платежів, який, в тому числі, був підписаний позичальником ОСОБА_5

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с. 25-28).

Згідно з вищезазначеним договором відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_5

Постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ «ДельтаБанк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 29-31).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 у ПАТ «ДельтаБанк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_8 (а.с.32-34).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення вимог Закону та прав відповідачки внаслідок її не повідомлення про заміну кредитора та наявність за цих обставин підстав для скасування ухваленого у справі рішення.

Станом на час укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором складала за поточною сумою заборгованості -13523,23 доларів США, за простроченою - 3693,45 доларів США.

За період з грудня 2011 року і до сьогодні відповідачкою не сплачено жодної копійки на погашення боргу. За її поясненнями, за весь час, починаючи з дня укладення кредитного договору, нею було сплачено на погашення кредиту біля 5000 доларів США. Вона мала дуже скрутне матеріальне становище, що унеможливлювало погашати кредит. Надати документальні підтвердження на сплату коштів вона не може у звязку з їх знаходженням у колишнього чоловіка. Нею фактично не оспорюється сума заборгованості за кредитом, яка станом на 25 липня 2015 року, згідно розрахунку (а.с. 168), становить 33590 доларів США та складається із заборгованості за тілом кредиту -17216, 68 доларів США за відсотками 16373,32 доларів США, що становить 741071,92 грн., за курсом НБУ України на час звернення до суду (33590 дол. х 22,062278 грн) : заборгованість за тілом кредиту 379 839,18 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 361 232,73 грн.

Саме така сума заявлена до стягнення позивачем.

Не можливо погодитись з доводами апеляційної скарги щодо відсутності банківських ліцензій, оскільки вони надані суду та долучені до матеріалів цивільної справи.

За викладених обставин колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що ґрунтуються на законі, вони не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для його зміни чи скасування.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 4 019 грн. 40 коп. на користь держави за реквізитами:

Код бюджетної класифікації доходів 22030101

Рахунок 0002

Одержувач УК у м. Сумах (м.Суми) 22030001

Банк одержувача ГУДКСУ у Сумській області,

МФО 837013.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: