АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

05 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про захист честі, гідності та ділової репутації,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року,

встановила:

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать його честь, гідність та ділову репутацію відомості, які були поширені ОСОБА_2 та ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» в програмі «ТСН.Тиждень» за ІНФОРМАЦІЯ_1 р. а саме: «…то, что задумал Господин ОСОБА_4 со своим ОПГ, в которое входит зам руководителя Нафтогаза по фамилии ОСОБА_1», «Но главный двигатель ОПГ ОСОБА_4 это человек, который находится в НАК Нафтогаз, это господин ОСОБА_1, в свое время был изгнан из Кременчугского завода за воровство бензина, бывший тоже правоохранитель. И вот эти товарищи решили захватить Укртранснафту»;

- зобов'язати відповідачів протягом 5 днів з моменту набрання рішенням законної сили, у той самий спосіб, в якій ця інформація була поширена, а саме: шляхом оголошення на Телеканалі 1+1 в програмі «ТСН.Тиждень» повідомлення про те, що розповсюджена ОСОБА_2 інформація про заступника Голови правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_1, а саме: «то, что задумал Господин ОСОБА_4 своим ОПГ, в которое входит зам руководителя Нафтогаза ОСОБА_1», «Но главный двигатель ОПГ ОСОБА_4 это человек, который находится в НАК Нафтогаз, это господин ОСОБА_1, в свое время был изгнан из Кременчугского завода за воровство бензина, бывший тоже правоохранитель. И вот эти товарищи решили захватить Укртранснафту» є неправдивою і непідтвердженою з одночасним оприлюдненням при цьому тексту, викладеному у резолютивній частині рішення суду, не допускаючи при цьому коментарів, редагувань;

- заборонити ОСОБА_2 та ТОВ Телерадіокомпанія «Студія 1+1» розповсюджувати вказані відомості у подальшому як такі, що не відповідають дійсності, у будь-якій формі та в будь-який спосіб (у засобах масової інформації, книговиданні, друкованій, усній, електронній, аудіо-, відео-, інтернет-виданнях);

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірір 1 грн.;

- стягнути з відповідачів солідарно судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в ефірі Телеканалу «Студія «1+1» відбулась трансляція передачі «ТСН.Тиждень», в якій ОСОБА_2, який на той час обіймав посаду голови Дніпропетровської обласної адміністрації, була поширена інформація, що стосувалась особи позивача і є недостовірною. Поширена інформація про те, що ОСОБА_1 входить до організованого злочинного угрупування разом з ОСОБА_4, ОСОБА_8 і ОСОБА_5 є недостовірною з огляду на відсутність встановлення такого факту - обвинувального вироку відносно нього, який набрав законної сили. Також є неправдивою інформація, про те, що позивача було вигнано з Кременчуцького заводу, оскільки відсутнє кримінальне провадження відносно нього за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України. Крім того, в поширеній інформації його ототожнено з ОСОБА_5, його, як посадову НАТ «Нафтогаз України» пов'язують із незаконними діями щодо зміни голови правління ПАТ «Укртранснафта», що негативно висвітлює діяльність всієї компанії, негативно впливає на довіру до неї, як партнера. Тому позивач просив визнати поширені відомості такими, що не відповідають дійсності та порочать його честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідачів спростувати поширену інформацію у той самий спосіб, в який вона була поширена, заборонити відповідачам розповсюджувати вказані відомості у будь-якій формі та в будь-який спосіб, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 грн. та розподілити судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту поширення недостовірної інформації, а відомості, які він просить спростувати, є оціночними судженнями і їх не можна вважати фактичним даними, які підлягають перевірці на предмет дійсності.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 32 Конституції України, Закону «України «Про інформацію», ст. 94, 277, 297, 299 ЦК України, а також роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 р.

Представник позивача визнає, що позивач не звертався до ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» із заявою про спростування та не отримував копію запису передачі. Тому наданий позивачем до справи запис не можна визнати належним доказом по справі щодо факту поширення відомостей.

Доводи, викладені представником позивача - ОСОБА_3 апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, всі були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. Телерадіоорганізація зобов'язана розглянути заяву у семиденний термін з дня її надходження, якщо інше не передбачено законодавством України. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою.

В ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Посилання представника позивача на те, що в рішенні суду не було взято до уваги Висновок експертного дослідження №22/15 від 16.07.2015, виконаного на її замовлення в Науково-дослідній лабораторії судових експертиз, також не впливає законність висновків суду першої інстанції, оскільки предметом дослідження була копія запису програми та текстовий варіант інтерв'ю, які не є належними доказами по справі щодо факту поширення інформації.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом було першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Подільського районного суду м.Києва від 26 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 758/8531/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4814/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.