Справа № 712/496/16-ц
Провадження № 2/712/651/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від себе та як законний представник в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси, Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, яка діє від себе та як законний представник в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси, Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 28.11.2007 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 видано свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 88, відповідно до якого посвідчено факт належності на праві приватної власності громадянину ОСОБА_1, трикімнатної квартири № 99 в будинку № 106/2, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Смілянській.

На підставі вищезазначеного свідоцтва від 28.11.2007 року позивач отримав в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт на вищевказану квартиру.

Право власності позивача на вищезазначену квартиру також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майка № 48953094 від 03.12.2015 року.

05.12.2015 року Комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради позивачу надано довідку за вих. № 9811, відповідно до якої в квартирі належній позивачу на праві власності зареєстрована колишня власниця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її малолітні діти ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5

Вимушені констатувати той факт, що станом на сьогоднішній день відповідач, як колишній власник квартири та малолітні діти відповідача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 в даній квартирі не проживають понад півтора роки, але продовжують бути зареєстровані в даній квартирі та не знімаються з реєстрації, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності на дану квартиру.

За таких обставин, позивач змушений постійно нести додаткові витрати по утриманню свого майна, а саме: квартири, шляхом внесення значної суми коштів у вигляді оплати послуг за користування квартирою відповідачем та її малолітніми дітьми, що складаються з витрат на теплопостачання, водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території тощо.

Факт не проживання відповідача та її малолітніх дітей понад півтора роки, можуть підтвердити чисельні свідки: знайомі, сусіди по квартирі позивача.

Таким чином, з огляду на вищезазначене та враховуючи ті обставини, що відповідач та її малолітні діти - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 не проживають за адресою реєстрації (18000, м Черкаси, АДРЕСА_1), більше шести місяців, а дана реєстрація відповідача та її малолітніх дітей за вказаною адресою здійснює перешкоди в користуванні та розпорядженні належним позивачу на праві приватно власності нерухомим майном, вимушує позивача постійно нести додаткові витрати по утриманню належної йому на праві приватної власності квартири - вважає за необхідне визнати в судовому порядку відповідача та її малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 2009 р.н такими, які втратили право на користування житлом відповідно до вимог ст. 71, 72 ЖК України, та зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Черкаській області зняти відповідача та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 з реєстрації місця проживання за адресою: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 106/2, кв. 99.

Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими які втратила право на користування житлом, а саме: квартирою № 99, що розташована по вулиці Смілянській будинок 106/2 в місті Черкаси. Зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Черкаській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 з реєстрації місця проживання за адресою: 18000, АДРЕСА_2.

27.01.2016 року представником позивача скеровано заяву про уточнення та зменшення позовних вимог, в якій просить зменшує позовні вимоги шляхом відмови від позовної вимоги про зобовязання Управління державної міграційної служби України в Черкаській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 з реєстрації місця проживання за адресою: 18000, АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити.

Представник органу опіки та піклування м. Черкаси в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити.

Представник Управління державної міграційної служби України в Черкаській області в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність на підставі наявних у справі матеріалів. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60, ч. 1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Відповідно до абз. 2 п. 2 й абз. 1 п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. № 14 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2007 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 видано свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 88, відповідно до якого посвідчено факт належності на праві приватної власності громадянину ОСОБА_1, трикімнатної квартири № 99 в будинку № 106/2, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Смілянській.

На підставі вищезазначеного свідоцтва від 28.11.2007 року ОСОБА_1 отримав в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт на вищевказану квартиру.

Право власності ОСОБА_1 на вищезазначену квартиру також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майка № 48953094 від 03.12.2015 року.

05.12.2015 року Комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради ОСОБА_1 надано довідку за вих. № 9811, відповідно до якої в квартирі, яка належить йому на праві власності, зареєстрована колишня власниця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її малолітні діти: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5

Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 було заявлено на підставі ст.ст. 71-72 ЖК УРСР, тобто визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її як члена сім'ї наймача в жилому приміщені понад 6 місяців. Також з підстав ст.ст. 316, 317, 321, 391ЦК України.

В разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення, однак виселення є категорією житлового законодавства, а тому при розгляді справи предметом доказування є втрата житлового права або взагалі його відсутність.

Звертаючись до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення, позивач обґрунтував позовні вимоги ст.ст. 71-72 ЖК УРСР.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, роз'яснено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Вирішуючи позовні вимоги згідно наданих позивачем обґрунтувань та доказів по суті спору, суд виходить з наступного.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить ст. 405 ЦК України.

Разом із тим, право користування жилим приміщенням членів сім'ї власника будинку і наймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обов'язки членів сім'ї власника будинку регулюються ст.ст. 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов'язки наймачів - ст.ст. 158-170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Тому, посилання нового власника як на підставу задоволення його вимог за правилами ст.ст. 71-72 ЖК УРСР та рекомендацій п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 р. № 2 є неправильним, оскільки предметом спору не є дотримання порядку користування жилим приміщенням члена сім'ї наймача, по-скільки таких вимог колишній власник, по відношенню до якої відповідач був членом сім'ї, в цій справі не заявляв, а доказів суду про те, що позивач є або був членом сім'ї відповідача чи навпаки не надано.

За цих умов, відсутні підстави використання рекомендації п. 10 цієї постанови, по-скільки відносини між сторонами як членів сім'ї з приводу користування спірним житлом не виникали.

Спір виник з підстав зміни власника спірного житла, на які норми ст.ст. 71-72 ЖК УРСР не поширюються.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 131, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 9, 58, 64, 65 Житлового Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від себе та як законний представник в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси, Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: