Справа № 464/4063/15 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/834/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В. ,

суддів: Приколоти Т.І. Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 ЛТД» про визнання права власності на транспортний засіб,-

в с т а н о в и л а :

21 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 ЛТД», просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ЗАЗ 11020635, рік випуску 2000, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого відповідач зобовязується передати автомобіль у власність позивачу, а позивач зобовязується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. На виконання умов договору позивач вніс у касу підприємства грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 37 від 01 серпня 2010 року. Позивач виконав свої договірні зобовязання перед відповідачем у повному обсязі, сплативши за вказаний вище автомобіль грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, однак відповідач ухиляється від належного оформлення переходу права власності.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 липня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки ЗАЗ 11020635, рік випуску 2000, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Вирішено питання судового збору.

Рішення від 01 липня 2015 року оскаржено особою, яка не брала участь у справі -Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк». В апеляційній скарзі зазначає, що судом не було вирішено питання про залучення ПАТ «Універсал Банк» як третьої особи та оскаржуване рішення впливає на його права та інтереси. Судом не враховано, що 25 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Лтд» та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», укладено кредитний договір № 166/08. У відповідача є заборгованість за вказаним кредитним договором та додатковими до нього угодами. Після того як відповідача було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, банком було направлено до Господарського суду Львівської області заяву про визнання кредиторських вимог. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17 березня 2015 року порушено провадження у справі № 914/687/15 про банкрутство ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Отже, оскаржуване рішення винесено під час дії мораторію, таким чином є незаконним. На момент відкриття провадження у справі транспортний засіб належав ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД» Оскільки , ОСОБА_3 звернувся до суду під час дії мораторію та протягом розгляду справи про банкрутство ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД» по справі № 914/687/15, що є відповідачем по справі № 464/4063/15-ц, то провадження по справі , рішення у якій оскаржується, мало бути зупинено, а майно, право власності на яке визнавалось, а саме транспортний засіб, має бути включено до ліквідаційної маси. Враховуючи викладене, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, на думку колегії суддів,оскаржуване рішення вищезазначеним нормам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що 01 серпня 2010 року між ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД» та ОСОБА_3 укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу автомобіля , згідно якого ТзОВ (продавець) зобов»язувалося передати ОСОБА_3 (покупець) автомобіль , що належав продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а покупець зобов»язувався сплатити за нього 10000 грн., які перерахувати у касу підприємства. Усі істотні умови договору сторонами виконано, ОСОБА_3 сплачено ТзОВ 10000 грн, та ТзОВ передано ОСОБА_3 вказаний автомобіль, що стверджується прибутковим касовим ордером № 37 від 01.07.2010 р. та сторонам не заперечується. Всупереч умов договору купівлі-продажу від 01 серпня 2010 року ТзОВ після укладення цього договору, так і не зняло автомобіль з обліку в ДАІ з метою перереєстрації права власності на покупця, та на даний час такий надалі зареєстрований за відповідачем. Враховуючи , що згідно договору купівлі-продажу та прибуткового касового ордеру № 37 , відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 10000 грн та передав йому спірний автомобіль з ключами та документами на нього, суд вважає, що 01 серпня 2010 року мав місце факт придбання позивачем у відповідача спірного автомобіля, а відтак слід визнати за позивачем право власності на даний автомобіль.

Однак, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

У матеріалах справи наявна копія постанови Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року у справі № 914/687/15 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 ЛТД» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (а.с. 18-23).

У відповідності до частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції , чинній з 19.01.2013 року, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство , вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов»язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов»язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У інформаційному листі Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 роз»яснено, що частина 4 ст. 10 Закону про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов»язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК. Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду , у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частиною другою статті 2 Закону про банкрутство передбачено що цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами у регулюванні відносин, пов»язаних із банкрутством суб»єктів підприємницької діяльності, за виключенням випадків, передбачених у Законі.

З огляду на те, що постанова Господарського суду Львівської області від 24 березня 2015 року про визнання ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД» банкрутом та порушення ліквідаційної процедури, була офіційно оприлюднена 24.03.2015 року, а позивач ОСОБА_3 з позовом до відповідача , щодо якого відкрита ліквідаційна процедура, звернувся 21.05.2015 року, тобто після офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство відповідача, про що суду першої інстанції було відомо до ухвалення оскаржуваного рішення від 01.07.2015 року, то , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, повинен був постановити ухвалу про закриття провадження у цивільній справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Крім цього, матеріали справи дають підстави для висновку про те, що виведення оскаржуваним рішенням автомобіля, який є об»єктом спору, із складу майна відповідача, призведе до уникненння відповідача від відповідальності за невиконаними борговими зобов»язаннями перед стягувачем ПАТ «Універсалбанк», невиконання яких підтверджується документами доданими до апеляційної скарги, в результаті чого стягувач буде позбавлений можливості отримати відшкодування за рахунок майна ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД», і, зокрема, за рахунок спірного автомобіля, так як цей автомобіль більше не належатиме ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД». Відтак, матеріали справи свідчать про те, що оскаржуваним рішенням порушені майнові права ПАТ»Універсалбанк», а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Зважаючи на наявність у справі постанови Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року у справі № 914/687/15, про існування якої суду першої інстанції стало відомо, ще до ухвалення оскаржуваного рішення, тобто обставини, які давали підстави для закриття провадження у справі існували до ухвалення оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 1 ст. 310 ЦПК України , провадження у справі належить закрити.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права , висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи , оскаржуваним рішенням порушено права Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на одержання грошового відшкодування за рахунок спірного майна, яке належить відповідачеві, тому апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати і постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 310, п.3 ч. 1 ст. 314, ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 липня 2015 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 ЛТД» про визнання права власності на транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ 11002635», 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, - закрити.

Повідомити, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_5