Справа № 742/3054/15-ц Провадження № 22-ц/795/737/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Циганко М. О. Доповідач - Шарапова О. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.
при секретарі:Нечасному О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 8 200 грн., а на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 11 037 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 травня 2013 року ОСОБА_6 було сплачено відповідачці грошові кошти в сумі 8 200 грн. , що становило 1/2 частину узгодженої вартості житлового будинку АДРЕСА_1. Іншу половину грошових коштів в розмірі 8 200 грн. ОСОБА_6 зобов»язалась сплатити відповідачці після оформлення житлового будинку. Вказаний житловий будинок придбавався для ОСОБА_7 та його сім»ї. Житловий будинок перебував у занедбаному стані, а тому зі згоди відповідачки ОСОБА_7 провів в житловому будинку поточний ремонт, витративши грошові кошти в розмірі 11037 грн. В подальшому відповідачка відмовилася продавати житловий будинок, а тому грошові кошти в розмірі 8 200 грн., які є авансом, підлягають поверненню. З відповідачки, з урахуванням приписів ст. 1158, 1160 ЦК України, підлягають стягненню і грошові кошти в сумі 11 037 грн., які були витрачені на проведення поточного ремонту.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 лютого 2016 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що розгляд справи було проведено у її відсутність, але судову повістку вона отримала несвоєчасно, чим позбавлено її права на залучення адвоката. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що розписка про отримання грошових коштів була нею написана 17 травня 2013 року, а право власності на житловий будинок вона набула лише 23 липня 2015 року, тобто на час написання розписки у неї не було повноважень щодо розпорядження нерухомим майном, а тому відсутній факт невиконання зобов»язання. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що договір купівлі-продажу житлового будинку між нею та ОСОБА_6 у встановленій законодавством формі укладений не був, а тому сума 8 200 грн. не є авансом, який підлягає поверненню. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані приписи ст.ст. 1158 - 1160ЦК України, оскільки відсутні докази наявності загрози невигідних для неї майнових наслідків; поточний ремонт в будинку проведений без її згоди та з метою проживання саме позивачів у вказаному будинку; позивачі не повідомляли її про проведення ремонтних робіт. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року встановлено, що ОСОБА_7 без відповідних правових підстав проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що ОСОБА_6 не набула права власності на житловий будинок, а право членів її сім»ї на проживання в будинку є похідним від права власності ОСОБА_6 на житловий будинок.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 03 липня 2015 року, яке набрало законної сили 15 липня 2015 року, за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

17 травня 2013 року дана розписка, відповідно до якої ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 8200 грн. за будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; іншу частину коштів у розмірі 8200 грн. ОСОБА_6 зобов'язувалась передати після оформлення будинку

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково: виселено ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Постановляючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 без відповідних правових підстав проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 8 200 грн, договір купівлі-продажу житлового будинку між ними укладений не був, а тому вказана сума є авансом, який підлягає поверненню; ОСОБА_7 проведені ремонтні роботи в житловому будинку, який позивачі мали намір придбати у відповідачки, а тому, з урахуванням приписів ч.3 ст. 390 ЦК України, з відповідачки на користь ОСОБА_7 слід стягнути вартість проведеного ремонту у розмірі 11 037 грн.

Проте, з таким висновком суду частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_7 без відповідних правових підстав проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1. На дані правовідносини не поширюються приписи ч. 4 ст. 390 ЦК України; проведення поточного ремонту житлового будинку є поліпшенням майна, а не необхідними витратами на утримання такого майна.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що мала місце загроза невигідних для відповідачки майнових наслідків, що поточний ремонт в будинку відповідачки проведений з її згодт та в майнових інтересах останньої, а тому до даних правовідносин не застосовуються приписи ст. 1158-1160 ЦК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 11 037 грн. слід скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 8 200 грн. узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що розписка про отримання грошових коштів була нею написана 17 травня 2013 року, а право власності на житловий будинок вона набула лише 23 липня 2015 року, тобто на час написання розписки у неї не було повноважень щодо розпорядження нерухомим майном, а тому відсутній факт невиконання зобов»язання, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за приписами ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто спадкове майно належало відповідачці з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку між нею та ОСОБА_6 у встановленій законодавством формі укладений не був, а тому сума 8 200 грн. не є авансом, який підлягає поверненню, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

З урахуванням приписів ст.. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ОСОБА_7 не підлягають стягненню витрати, понесені останнім на проведення експертизи, в розмірі 3456 грн.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_7, як одним із позивачів, сплачений в повному обсязі судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь ОСОБА_7 слід стягнути судовий збір в сумі 103 грн. 84 коп. ( 19237 грн. / 243 грн. 60 коп. = 8200 грн. /Х. Х = 103 грн. 84 коп.).

При зверненні з апеляційною скаргою відповідачка мала сплатити судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп. ( 243 грн. 60 коп. Х 110%). З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_7 на користь відповідачки слід стягнути у відшкодування судових витрат за апеляційний розгляд справи 153 грн. 74 коп. (19237 грн. / 267 грн. 96 коп. = 11 037 грн. /Х. Х = 153 грн. 74 коп.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 11 037 грн. - скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року в частині розподілу судових витрат - змінити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у відшкодування судових витрат 103 грн. 84 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування судових витрат за апеляційний розгляд справи 153 грн. 74 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: