З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" квітня 2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Сенько Л.Ю.
за участі секретаря Зданевич Г.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу,
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 77 594,88 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. та 775,95 грн. на відшкодування судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що в червні 2015 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити йому 2200 доларів США. 15.06.2015 року позивач передав ОСОБА_2 вказану суму, про що останній написав розписку. Вказаний борг відповідач зобовязався повернути до 15.01.2016 року. За умовами договору, за кожний місяць користування грошима відповідач мав повернути додаткового 4% від вказаної суми, про що зазначено у розписці. По перебігу вказаного терміну відповідач борг позивачу не тільки не повернув, але і почав уникати з зустрічі та розмов на дану тему. Позивач зрозумів, що відповідач обманув і в добровільному порядку не збирається повертати борг, чим порушив взяті на себе зобовязання. Станом на 16 лютого 2016 року борг складає 2904 долари США., що еквівалентно складає 77 594 грн. 88 коп.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 надали 05.04.2016 року до суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги до ОСОБА_2 про повернення боргу підтримують в повному обсязі та просили їх задоволити. Також просили стягнути з відповідача всі судові витрати. Просили справу розглянути у їх відсутність.
Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, в судове засідання двічі не зявився. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що судові виклики відповідачу ОСОБА_2 у судове засідання були вручені належним чином.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6 - 63 цс 13, від 02 липня 2014 року у справі №6-79 цс 14, яку згідно зі ст. 360-7 ЦПК України суди мають враховувати при застосування таких норм права.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За положеннями ч.1ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Довести суду ці обставини належними доказами з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства повинен позичальник.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст.10 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обовязок доказування передбачений також і ст.60 ЦПК України.
Встановлено, що 15.06.2015 року відповідач по справі ОСОБА_2 уклав договір позики з позивачем по справі ОСОБА_1, за яким відповідач отримав у позивача 2200 тис. доларів США, та даний борг не повернув.
Отримання позикодавцем позивачем позичальнику відповідачу грошової суми, а саме 2200 тис. доларів США підтверджується оригіналом розписки, наданою суду позивачем, які підлягають стягненню з відповідача. За умовами договору, за кожний місяць користування грошима відповідач мав повернути додаткового 4% від вказаної суми.
Жодних доказів неотримання коштів позичальником не надано.
Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ст. 1049 ЦК України встановлює обовязок позичальника повернути кошти у встановлений строк.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення зобовязання передбачені ст.611 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Станом на 16.02.2016року борг ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1, з урахуванням 4% від вказаної суми за кожний місяць користування грошима, складає 2904 дол. США.
Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 18.02.2016 року офіційний курс гривні до іноземної валюти долар США складає 1 долар США 26,72 грн.
Таким чином , 2904 доларів США еквівалентно 77 594,88 грн.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. та 775,95 грн. на відшкодування судового збору.
Понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду витрат на оплату судового збору в розмірі 775,95 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. суд виходить в наступного.
До наданої до суду заяви від 05.04.2016 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_3 було додано розрахунок гонорару, за яким: 1 год. консультування позивача ОСОБА_1, формування правової позиції та отримання доказів по справі, 1 год. 30 хв. підготовка позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу, 30 хв. представництво адвоката в судових засіданнях. Разом 3 год. Вартість послуг адвоката складає 1653 грн.
Судом встановлено, що адвокат ОСОБА_3 не приймала участі в судових засіданнях, що підтверджується журналом судового засідання (а.с.21), тому зазначене в розрахунку гонорару вартість 30 хв. представництва адвоката в судових засіданнях задоволенню не підлягає.
Таким чином, підлягає стягненню, згідно наданого гонорару: 1 год. консультування позивача ОСОБА_1, формування правової позиції та отримання доказів по справі та 1 год. 30 хв. підготовка позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу. Разом 2 год. 30 хв. Вартість послуг адвоката складає 1378 грн.
Керуючись статтями 10, 11,15, 30, 60, 61, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 202,207,610,625, 1046,1047,1048,1049,1051 ЦК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, суму боргу в розмірі 77 594 ( сімдесят сім тисяч пятсот девяносто чотири) грн. 88 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 775 ( сімсот сімдесят пять ) грн. 95 коп. та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім ) грн. на правову допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя