Номер провадження: 22-ц/785/231/16
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Доповідач :Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, ОСОБА_2,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Форсажавто» про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним, переведення прав та обов*язків покупця,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсажавто» та уточнивши позовні вимоги просила визнати договір комісії, укладений 10.06.2014 року між ОСОБА_3, який виступав як продавець, комісіонером - Товариством з обмеженою відповідальністю «Форсажавто», покупцем ОСОБА_5, згідно умов якого, ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла автомобіль марки «Камаз», 1992 року випуску, державний номер 16621ОА та сплатила за нього грошову суму в розмірі 9420,00 гривень удаваним. Вважати, що договір комісії, укладений 10.06.2014 року був вчинений сторонами для приховання договору купівлі-продажу автомобілю марки «Камаз», 1992 року випуску, державний номер 16621ОА, згідно умов якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купила автомобіль марки «Камаз», 1992 року випуску, державний номер 16621ОА, за що сплатив 9420,00 гривень. Визнати договір купівлі-продажу від 10.06.2014 року в частині продажу належній ОСОБА_4 1/2 частки автомобілю марки «Камаз», 1992 року випуску, державний номер 16621ОА недійсним, перевести права та обов*язки покупця за договором купівлі-продажу автомобілю, марки «Камаз», 1992 року випуску, державний номер 16621ОА, вважати що покупцем 1/2 належній ОСОБА_3 частки автомобілю є ОСОБА_4 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_4 є колишньою дружиною відповідача, ОСОБА_3. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 16.10.2014 року. В період перебування у шлюбі, подружжям було придбано наступне майно: автомобіль марки Камаз, 1992 року випуску та автомобіль марки «Дєу Ланос», 2007 року випуску. У звязку з виникненням спору щодо поділу спільно набутого майна, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом, та постановленим рішенням суду від 17.01.2012 року (справа №2/1519/6626/11) за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину автомобілів: марки «Камаз», 1992 р.в., Д/Н 16621ОА та марки «Дєу Ланос», 2007р.в., д/н НОМЕР_1 . 10.06.2014 року між ОСОБА_3, який виступав як продавець, комісіонером «ТОВ «Форсажавто», покупцем ОСОБА_5 був укладений договір комісії, згідно умов якого, ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла автомобіль та сплатила за нього грошову суму в розмірі 9420,00 гривень. ТОВ «Форсажавто» зобов*язалось надати послуги щодо оформлення та постановлення на облік вказаного автомобілю на імя покупця в органах УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Постановою про закриття кримінального провадження від 21.10.2014р. встановлений розмір шкоди, яку було спричинено діями ОСОБА_3 по відчуженню спірного автомобілю на користь ОСОБА_5 за участю ТОВ «Форсажвто». Позивач вважає, що правовідносини, між ОСОБА_3 , ТОВ «Форсажавто», ОСОБА_5 є правовідносинами щодо купівлі-продажу автомобілю, а відтак укладений договір є удаваним та таким, що приховує договір купівлі-продажу, що в дійсності був укладений між сторонами, тому з метою відновлення свого порушеного права, звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідачі, ОСОБА_3 та його представник, а також представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що про існування рішення, яким визнано право власності на спірний автомобіль, їм на дату укладання правочину відомо не було, а переоформлення автомобілю відбувалося за участю органів ДАІ, з боку яких жодних проблем чи питань викликано не було. Претензій один до одного, щодо виконання угоди, не мають, тому просили договір визнати чинним. Відповідачі вказали, що на момент передачі, автомобіль був справним, до місця розташування, у помешкання ОСОБА_5 , доїхав своїм ходом.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 вказав, що в реєстраційних документах на автомобіль був вписаний лише ОСОБА_3, який представився єдиним власником авто та особисто отримав грошові кошти в повному обсязі.

Відповідач, ТОВ «Форсажавто», сповіщені належним чином, у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Рішенням суду позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_3 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є колишньою дружиною відповідача, ОСОБА_3. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 16.10.2014 року (справа №521/8660/14ц). В період перебування у шлюбі, подружжям було придбано наступне майно: автомобіль марки Камаз, 1992 року випуску та автомобіль марки «Дєу Ланос», 2007 року випуску.

На підставі рішення суду від 17 січня 2012 року (справа №2/1519-6626/11) за позивачем, ОСОБА_4 було визнане право власності на 1/2 частку вантажного автомобілю фургону контейнеровозу, марки «Камаз 53212», 1992року випуску, реєстраційний номер 16621, шасі № ХТС5321201Ч0076849. Це також підтверджується довідкою Центру надання послуг №1 УДАІ ГУ МВС України в одеській області від 26.06.2014р. №42/1-1685. Рішення суду про встановлення режиму часткової власності на автомобіль набрало законної сили.

10.06.2014 року між ОСОБА_3, який виступив як продавець, комісіонером ТОВ «Форсажавто», покупцем ОСОБА_5 був укладений договір комісії, згідно умов якого, ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла автомобіль марки «Камаз», 1992 року випуску, державний номер 16621ОА та сплатила за нього грошову суму в розмірі 9420 гривень. ТОВ «Форсажавто» зобовязалось надати послуги щодо оформлення та постановлення на облік вказаного автомобілю на імя покупця в органах УДАІ ГУМВС України в Одеській Області. Ринкова вартість автомобілю, згідно Довідки-Рахунку, серії ВІА №210490 від 10.06.2014р. та згідно Акту про оцінку транспортного засобу №316 від 10.06.2014р. становила 9420,00 гривень.

Згідно ч.3ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Докази надаються суду сторонами.

У п.18 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено наступне :

«У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі інших співвласників будь-який співвласник має право предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця протягом одного року від дня, коли він довідався або міг довідатися про вчинення правочину (частина четверта статті З62 ЦК).

Позов, предявлений із пропуском зазначеного строку, задоволенню не підлягає, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення рішення у справі (частини третя і четверта статті 267 ЦК). Водночас за заявою позивача відповідно до частини пятої статті 267 ЦК цей строк може бути поновлений, якщо його пропущено з поважних причин.

Під час розгляду позову про переведення на підставі статті 362 ЦК прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з предявленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець підставою для відмови в позові.

Вирішуючи такі спори, суд не має права задовольняти позови про визнання правочину недійсним, якщо його метою є переведення на позивача (співвласника майна) прав та обовязків покупця, оскільки цивільним законодавством передбачено інші наслідки порушення положення частини четвертої статті 362 ЦК.»

Таким чином, позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, тому як в судовому засіданні апеляційного суду вона підтвердила той факт, що ніякі гроші в в зв*язку з пред*явленням позову нею не вносились.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від основної, то і вони не підлягають задоволенню.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову,.

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсажавто» про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним, переведення прав та обов*язків покупця - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.В.Ісаєва

Судді : О.Г Журавльов

ОСОБА_2