Справа № 316/477/16-ц
Провадження № 17102016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

при секретарі судового засідання: Лохматовій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2, після смерті її бабусі ОСОБА_6, яка померла 18 липня 2015 року та визначити ОСОБА_2 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі - ОСОБА_6, яка померла 18 липня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за життя померла ОСОБА_6 склала на імя позивачки заповіт. Згідно умов якого все своє майно, що буде їй належати на момент смерті заповіла, своїй онуці ОСОБА_2, позивачці по справі.

В позовній заяві позивачка зазначила, що після смерті своєї бабусі вона звернулась до нотаріуса з метою подання заяви про відкриття спадщини, на що нотаріусом було відмовлено усно в прийнятті даної зави, у звязку з відсутністю самої спадщини. Через свою правову необізнаність та важке матеріальне становище, позивачка не звернулась до адвоката за правовою допомогою та до нотаріуса з письмово заявою, і не отримала від нього письмову відмову в прийняття заяви про відкриття спадщини. В теперішній час питання прийняття спадщини постало, у звязку з наміром позивачки розірвання договору довічного утримання від 11.04.2014 року, який ще за життя її бабуся ОСОБА_6 уклала зі своєю племінницею ОСОБА_4, відповідачкою по справі.

В судове засідання позивач про справі не з'явилася, була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, через канцелярію суду 17.10.2016 року надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 37).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання зявилась, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Надавши пояснення, що позивачка по справі пропустила строк на прийняття спадщини без поважної причини, адже їй було достеменно відомо про наявність заповіту на її імя ще за час життя її бабусі, і саме у позивачки і зберігався даний заповіт. Посилання позивачки на матеріальні труднощі є безпідставними, адже з дати смерті своєї бабусі вона проживала на території м. Енергодар, отримувала грошову допомогу з УПТСЗН, і як сама зазначає в позовній заяві оплачувала квартплату та комунальні платежі, і має співмешканця який працює і отримує заробітну плату тобто є матеріально забезпеченою. Також незрозумілим аргументом пропуску строку є посилання позивачки в тексті позовної заяви на усну відмову нотаріуса який наче б то її відмовив її від подання заяви на прийняття спадщини є взагалі не зрозумілим. Як вбачається з відповідей реєструючи органів, за кордоном дана особа не перебувала, на стаціонарному лікуванні сама чи з дітьми не знаходилась, грошову допомогу з УПТСЗН отримувала. Отже позивачка по справі є повнолітньою, дієздатною особою, не хворіла, не знаходилась у лікарні, знала про смерть бабусі, була присутня під час її поховання, та не була позбавлена можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Що стосується відповідача по справі ОСОБА_3 то як вбачається з матеріалів справи він є неналежним відповідачем, адже потягом шести місяців з дня смерті своєї матері він не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а відтак він не може бути відповідачем по даній справі. Належним відповідачем є лише відповідач ОСОБА_4 яка в установленний законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6С, що підтверджується копією спадкової справи.

Суд ухвалив слухати справу у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 18.07.2015 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 325717 від 22.07.2015 року (а.с. 5).

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 27.06.2015 року, який посвідчений нотаріально, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, та нащо вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Таким чином, у відповідності до ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6

Отже, позов поданий належним позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилається на те, що поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини було її матеріальне становище та правова необізнаність.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та під час розгляду справи, позивач не надав будь-яких доказів, які підтверджують, що строк на прийняття спадщини був пропущений з поважних причин та причини його пропуску пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, непрацездатність.

З матеріалів позову вбачається, що у спадкоємця ОСОБА_2 перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а вона не скористалась правом на прийняття спадщини через матеріальне становище. Тобто, позивач свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Інших доводів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач суду не вказав.

Відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що встановлені причини пропуску позивачем ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини не можуть бути визнанні поважними, об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1220, 1223, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська