ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3518/15-ц
Провадження № 2/210/290/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"24" березня 2016 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Костенко В.В.

при секретарі Севанян М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства « Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю сина внаслідок виробничої травми , суд , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПАТ «ІнГЗК» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_4 заявив клопотання про залишення без розгляду позовних вимог до Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ, яке було задоволено судом, про що постановлена ухвала. В даному провадженні залишені до розгляду позовні вимоги до ПАТ « ІнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок виробничої травми.

Позивач зазначає , що він є батьком ОСОБА_5 , який працював у Відповідача ПАТ «ІнГЗК» на посаді машиніста млинів . ІНФОРМАЦІЯ_1 о 04 годині 10 хвилин на підприємстві Відповідача на прольоті подрібнення корпусу забачення рудозбагачувальної фабрики № 2 стався нещасний випадок, внаслідок якого син ОСОБА_3- ОСОБА_5 загинув, про що складено відповідний акт про нещасний випадок за встановленою формою. Нещасний випадок визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом. Позивач вважає, що він як батько , який втратив останню близьку йому людину , оскільки його дружина померла раніше, має право на отримання моральної (нематеріальної) компенсації внаслідок спричинення психологічної травми, пов'язаної з втратою сина.

В обґрунтування позовних вимог, вказав , що до загибелі сина вони проживали дружньою родиною, підтримували один одного. Внаслідок смерті сина суттєво погіршився його матеріальний стан , оскільки за життя , син постійно надавав йому як пенсіонеру певну матеріальну допомогу , щоб забезпечити йому належний рівень життя. Смерть сина завдала йому психологічну травму. Звістка про загибель сина призвела до того, що він постійно перебуває у напруженому психічному стані , адже думки про смерть сина не покидають його до теперішнього часу. Позивач як людина похилого віку , втратив надію на підтримку з боку сина у старості , що завдає йому додаткових моральних страждань У зв'язку з цим, Позивач звернулася до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю сина , стягнути з Відповідачів 220 000 ,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Представник позивача ОСОБА_4 , через канцелярію суду подав заяву у якій просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності на підставі наданих доказів .

Представник відповідача ОСОБА_6 до судового засідання не з'явився через канцелярію суду подав заяву у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував , раніше ним були надані заперечення згідно яких просить вирішити спір та відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Під час судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 04 год. 10 хв. на прольоті подрібнення корпусу збагачення рудозбагачувальної фабрики № 2 Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» під час виконання трудових обов'язків машиніста млинів син Позивача ОСОБА_5 потрапив під дію рухомих частин млинів ММС № 113 внаслідок чого отримав сумісну травму голови, тулубу та кінцівок, від яких помер у приймальному відділенні Криворізької міської лікарні № 17. Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, зокрема розділу 7 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 1 від 24.06.2015 року та розділу 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 24.06.2015 року, нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_3 стався з вини підприємства, зокрема у зв'язку з допуском до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці та порушення трудової та виробничої дисципліни : невиконання посадових обов'язків , невиконанням вимог інструкцій з охорони праці, з незадовільним технічним станом засобів виробництва, та самого потерпілого (а.с. 3-11).

Згідно із свідоцтвом про смерть (актовий запис № 76) , виданного 14 квітня 2015 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 43 роки (а.с.12).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України № НОМЕР_1 від 03 липня 2015 року батьками ОСОБА_5 були позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ( а.с.13).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, (п. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно із чч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст.1,3 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника.

У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Суд вважає, що ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю на виробництві його сина , оскільки втрата батьками своєї дитини , за звичай, супроводжується невимовними моральними стражданнями, тугою та душевним болем, який неможливо загасити ніяким співчуттям. Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тому , у відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 під час нещасного випадку, що стався з ним на виробництві, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням глибини фізичних і душевних страждань батька , у связку з втратою сина , безповоротності такої втрати, взявши до уваги всі обставини справи та нещасного випадку, в тому числі і допущені самим загиблим порушення, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_3 , моральну шкоду у розмірі 60000,00 гривень без урахування податку з доходу фізичних осіб.

Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 220 000,00 грн. , однак, всупереч положень ст.ст. 57-61 ЦПК України, Позивач не довів належними доказами розмір заявленої у позові моральної шкоди .

Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 23, 1168 ЦК України, ст.ст. 154 ч. 2 СК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 з послідуючими змінами та доповненнями, ст. ст.3, 10, 11, 60,88, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства « Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» - про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю сина внаслідок виробничої травми задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» ( ідентифікаційний код 00190905, 50064, м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, вул. Рудна, 47) на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, в зв'язку зі смертю сина ОСОБА_5 у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень , без утримання податку на доходи фізичних осіб .

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду буде виготовлено на протязі п»яти днів із моменту проголошення його вступної та резолютивної частини.

Суддя: В. В. Костенко