АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/308/16 Справа № 202/6658/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_5 з позовною заявою, яка була уточнена, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу було придбано рухоме майно - спірний автомобіль «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3, який відповідачкою був реалізований без його згоди, як співвласника.

Крім того, спільна з відповідачкою дитина після розлучення батьків проживає разом з ним у м. Дніпропетровську та повністю перебуває на його утриманні. Мати в утриманні та вихованні дитини участі не бере, життям дитини не цікавиться, оскільки створила нову сім'ю.

Просив відступити від принципу рівності часток подружжя при поділі майна та стягнути з відповідачки на його користь 143426 грн. в якості грошової компенсації 2/3 частки вартості спільного майна - автомобіля та покласти на відповідачку судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просила суд поділити майно, набуте подружжям за час шлюбу, виділивши ОСОБА_5 причеп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору, стягнувши з ОСОБА_5 на її користь грошову компенсацію в розмірі 2500 грн., припинивши право спільної сумісної власності на цей засіб.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 143426 грн. в рахунок грошової компенсації 2/3 вартості автомобіля «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 2500 грн. в рахунок грошової компенсації 1/2 вартості причепу EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на причеп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року та ухвалити нове, яким в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації у розмірі 143426 грн., що складає 2/3 частки вартості автомобіля Тойота RAV 4, державний номер НОМЕР_3 та стягненні судових витрат у сумі 1434,26 грн. відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 08 січня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2009 року було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом змінив своє прізвище «ОСОБА_5» на дошлюбне прізвище «ОСОБА_5» (т.1, а.с.7-9).

Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з батьком.

Під час шлюбу сторони придбали автомобіль «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2, що було погоджено подружжям під час придбання автомобіля та постановки його на облік (т.1, а.с.81).

Після розірвання шлюбу спірний автомобіль «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3, залишився у користуванні ОСОБА_2

Окрім того, під час шлюбу сторони придбали причеп EZWV 1000, н/з НОМЕР_2, сірого кольору, зареєстрований за позивачем (т.1, а.с.202).

Спірний автомобіль було відчужено ОСОБА_2 16 січня 2013 року за 101602,9 грн., що підтверджується копією довідки-рахунку (т.2, а.с.27).

Встановивши, що спірний автомобіль ОСОБА_2 було відчужено без згоди ОСОБА_5 як законного співвласника, суд першої інстанції дійшов висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації вартості спірного автомобіля.

При цьому, суд збільшив розмір грошової компенсації вартості частки спірного автомобіля до 2/3 від його ринкової вартості у зв'язку з наявністю обставин, які мають істотне значення. Зокрема те, що спільна дитина сторін проживає із позивачем за первісним позовом і останній займається її вихованням та утриманням, дбає про духовний та фізичний розвиток сина, а відповідачка вказані обов'язки не здійснює.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі погодитись не може з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції, виходячи з положень ч. 3 ст. 70 СК України, відступив від засад рівності часток подружжя, пославшись на факт проживання неповнолітньої дитини разом з батьком, який займається її вихованням та утриманням та зазначивши, що відповідачка такі обов'язки не здійснює.

При цьому суд першої інстанції не перевірив та не взяв до уваги, що ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів не звертався.

Водночас, позивачем не надано доказів щодо інших істотних обставин, перелік, яких міститься у ч. 2 ст. 70 СК України, які б надавали суду підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна.

Тому, рішення суду в частині збільшення частки грошової компенсації на користь ОСОБА_5 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Окрім того, при вирішенні питання про визначення вартості спірного автомобіля «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3, суд поклав у основу Звіт про оцінку автомобіля, від 20 серпня 2014 року, проведеного на замовлення позивача ТОВ «Консалтингова компанія «Константа», згідно якого ринкова вартість спірного транспортного засобу станом на січень 2013 року становить 215140 грн. (т.1, а.с.63-76).

При цьому суд не звернув уваги, що термін дії зазначеної оцінки оцінювачем визначено шість місяців від дати оцінки, крім того, даний звіт був складений без огляду автотранспортного засобу, хоча у заяві оцінювач зазначив, що обстеження оцінюваного майна було проведено ним особисто.

Оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо дійсної вартості спірного автомобіля на час його відчуження відповідачкою, колегією суддів відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України вживалися заходи щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, для встановлення дійсної (ринкової) вартості спірного транспортного засобу.

Ухвалою апеляційного суду призначалася судова автотоварознавча експертиза, згідно висновку якої № 5986-15 від 17 лютого 2016 року, дійсна (ринкова) вартість автомобіля Toyota RAV 4, типу легковий універсал В, сірого кольору, 2006 року випуску, VIN НОМЕР_4, з об'ємом двигуна 1998 см/куб, станом на 16 січня 2013 року (на день його відчуження) складала 155105,76 грн., станом на день проведення експертизи складала 376495,9 грн. (т.2, а.с.112-123).

Отже, з урахуванням висновку судової експертизи щодо вартості автомобіля станом на день його відчуження та виходячи із засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 у рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3 підлягає 77552,88 грн. (155105,76 грн.:2).

Відповідно до положень ч.5 ст. 88 ЦПК України колегія суддів рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року в частині розподілу судових витрат змінює, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрат по сплаті судового збору до 775,53 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 143426 (сто сорок три тисячі чотириста двадцять шість) грн. 00 коп. в рахунок грошової компенсації 2/3 вартості автомобіля «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3 скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 77552,88 грн. (сімдесят сім тисяч п'ятсот п'ятдесят дві грн. 88 коп.) у рахунок грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля «Toyota RAV 4», н/з НОМЕР_3.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрат по сплаті судового збору до 775,53 грн. (сімсот сімдесят п'ять грн. 53 коп.).

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді