Справа № 682/3226/15-ц
Провадження № 2/682/51/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Воробченко Л.А.

при секретарі Кушнір З.В.

з участю прокурора Мельник В.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом Славутського міжрайонного прокурора в інтересах держави до ОСОБА_5 управління ОСОБА_1 у Хмельницькій області, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 сільська рада Славутського району Хмельницької області та Аграрне товариство з обмеженою відповідальністю «Велес» про визнання незаконним і скасування наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою,

в с т а н о в и в:

Славутський міжрайонний прокурор звернувся в суд з позовом в інтересах держави до ОСОБА_5 управління ОСОБА_1у Хмельницькій області, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 сільська рада Славутського району Хмельницької області та Аграрне товариство з обмеженою відповідальністю «Велес» про визнання незаконним і скасування наказу ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області, яке наказом комісії з реорганізації №181 від 14 липня 2015 року реорганізовано і перейменовано в Управління ОСОБА_1 у Хмельницької області № 22-5316/14-14-сг від 15.10.2014 року про надання відповідачу ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з резервного фонду площею 2,000 га, розташованої за межами населених пунктів ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаний наказ видано з порушенням діючого законодавства, оскільки резервний фонд підлягає перерозподілу в першу чергу між працівниками державних та комунальних закладів, підприємств та організацій культури, охорони здоровя, пенсіонерам з їх числа, які проживають в сільській місцевості та мають право на подачу клопотання про виділ землі з резервного фонду. Відповідач ОСОБА_6 на території сільської ради ніколи не проживав та не проживає, не зайнятий в соціальній сфері села, не був членом колишнього колгоспу, не працював і не працює у КСП «Горинь» в с. Варварівка Славутського району. На території сільської ради проживають особи, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду і які земельних ділянок ще не отримували. Крім того, спірна земельна ділянка розташована в межах Варварівського родовища корисних копалин сапонітових глин і ліцензію (спеціальний дозвіл) на геологорозвідувальні роботи по користуванню надрами отримано АТОВ «Велес».

В судовому засіданні прокурор Мельник В.В. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління ОСОБА_1 у Хмельницької області ОСОБА_2 подав письмове заперечення на позовну заяву. В судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області і відноситься до земель резервного фонду. Розпорядником вказаних земель на момент видачі спірного наказу було Головне управління Держземагенства у Хмельницькій області. Відповідач ОСОБА_6 звернувся до управління із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надавши при цьому повний пакет необхідних документів тому підстав для відмови в задоволенні його заяви не було. Відповідно до п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість. Вказана норма визначає, що зазначене коло осіб має переважне право, а не виключне право на отримання земельної ділянки, як твердить позивач. Крім того, ця норма закону звужує коло осіб, що мають право на приватизацію, а тому суперечить Конституції України. Просить відмовити в задволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 про день, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, однак в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло.

Представник третьої особи ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області ОСОБА_4 позовні вимоги Славутського міжрайонного прокурора підтримав і пояснив, що земельна ділянка, де відповідачу ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за висновками геологорозвідки є ОСОБА_3 родовищем сапонітових глин, яке визнано родовищем корисних копалин загальнодержавного значення, що повинно надаватись у користування користувачам надр, після одержання ними спеціальних дозволів, про що з повідомлення повідомлення ОСОБА_3 сільської ради Славутського району достовірно відомо ОСОБА_5 управлінню Держземагенства у Хмельницькій області. Однак, незважаючи на це управлінням Держземагенства у Хмельницькій області, повідомлення залишено поза увагою, статус землі не змінено і вказана земельна ділянка має правовий статус земельної ділянки резервного фонду для ведення особистого селянського господарства. Згідно п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року переважне право на отримання землі резервного фонду для ведення особистого селянського господарства мають працівники державних та комунальних закладів, підприємств та організацій культури, охорони здоровя та пенсіонери з їх числа, які проживають в даній сільській місцевості. Відповідач ОСОБА_6 на території сільської ради ніколи не проживав та не проживає, не зайнятий в соціальній сфері села, не був членом колишнього колгоспу, не працював і не працює у КСП «Горинь» в с. Варварівка Славутського району Хмельницької області. На території сільської ради проживають особи, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду і які земельних ділянок ще не отримували у звязку з очікуванням ефективного інвестора по видобутку сапонітових глин, які залягають у спірній земельній ділянці. Вимоги прокурора вважає законними і просить позов задовольнити.

Представник третьої особи АТОВ «Велес» про день, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, однак в судове засідання не зявився, а подав суду письмове пояснення (а.с.99-120)., яким позовні вимоги Славутського міжрайонного прокурора підтримав і пояснив, що наказ ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області №22-5316/14-14-сг від 15.10.2014 року про надання дозволу ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населених пунктів ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області розміром 2,000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства у власність є незаконним і підлягає скасуванню оскільки вказана земельна ділянка є ОСОБА_3 родовищем корисних копалин сапонітових глин загальнодержавного значення, що повинно надаватись у користування в порядку, передбаченому Кодексом України про надра, користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів. Таку ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами Варварівського родовища, вид користування геологічне вивчення в т.ч. дослідно-промислова розробка має АТОВ «Велес», яке 14.10.2010 року зверталось до Славутського районного відділу земельних ресурсів з клопотанням попередньо погодити місця розташування земельних ділянок для отримання АТОВ «Велес» спеціального дозволу на користування надрами, а саме для промислового видобування сапонітової глини на Варварівському родовищі, яке розташоване на землях резервного фонду ОСОБА_3 сільської ради площею 47,7 га. на що управління Держкомзему надало відповідь про те, що керуючись ст.18 Кодексу України «Про надра» земельні ділянки для користування надрами надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами. З огляду на це Управління Держземагенства, яке є структурним підрозділом ОСОБА_5 управління Держземагенства, а тепер ОСОБА_1 у Хмельницькій області достовірно знало про те, що спірна земельна ділянка є частиною Варварівського родовища сапонітових глин, яке може бути надане користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів. Відповідач ОСОБА_6 не є користувачем надр тому наказ ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області про надання відповідачу ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з резервного фонду площею 2,000 га розташованої за межами населених пунктів ОСОБА_3 сільської ради Славутського району слід скасувати.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до довідки № 10-2202-0.4-2002/2-15 від 07.05.2015 року (а.с.16), виданої Управлінням Держземагенства у Славутському районі Хмельницької області ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області, згідно форми 6-зем земельна ділянка загальною площею 52,4 га на території ОСОБА_3 сільської ради, яка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства, рахується в землях резервного фонду. Даний факт в судовому засіданні ствердив представник відповідача ОСОБА_5 управління ОСОБА_1 у Хмельницькій області

Посилання представників третіх осіб - ОСОБА_3 сільської ради Славутського району та АТОВ «Велес» на те, що спірна земельна ділянка є частиною Варварівського родовища сапонітових глин, яке визнано родовищем корисних копалин загальнодержавного значення сторонами не оспорюється. Проте, правовий статус вказаної земельної ділянки не змінено і вона має правовий статус земельної ділянки, створеного в порядку приватизації резервного фонду, для веденняособистого селянського господарства, що також сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч.9 ст.25 ЗК України, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Частиною 10 ст.25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст.33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

В силу п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподларським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

З вищенаведених правових норм слідує, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Разом з тим, створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Резервний фонд підлягає перерозподілу в першу чергу між працівниками державних та комунальних закладів, підприємств та організацій культури, освіти, охорони здоровя та пенсіонерам з їх числа, які проживають у сільській місцевості та лише такі, що мають право на подачу клопотання про виділ землі з резервного фонду.

Наказом ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області №22-5316/14-14-сг від 15.10.2014 року, яке наказом комісії з реорганізації №181 від 14 липня 2015 року реорганізовано і перейменовано в Управління ОСОБА_1 у Хмельницької області, відповідачу ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населених пунктів, оріентовний розмір земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.на території ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області

Згідно з інформацією ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області відповідач ОСОБА_6 на території ОСОБА_3 сільської ради Славутського району ніколи не проживав, в колишньому колгоспі с. Варварівка, пізніше колективному сільськогосподарському підприємстві «Горинь» с. Варварівка, тепер приватно-орендному підприємстві «Горинь» с. Варварівка Славутського району Хмельницької області та соціальній сфері підвідомчої території не працював і не працює в розвитку інфраструктури населених пунктів сільської ради участі не брав. Разом з тим, на території вказаної сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували земельні ділянки у власність.

Згідно п «г» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним у судовому порядку.

Згідно п.«а» та п.«в» ст.21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання реєстрації недійсною.

Суд вважає, що спірний наказ ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області № 22-5316/14-14-сг від 15.10.2014 року про надання відповідачу ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з резервного фонду площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів ОСОБА_3 сільської ради Славутського району Хмельницької області суперечить вимогам Конституції України, нормам Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» тому вказаний наказ слід визнати незаконним і скасувати.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі колегії суддів судової палати у цівільних справаї Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-36412св14 від 24.12.2014 року.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно від задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки ухвалою суду позивача звільнено від сплати судового збору то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів, кожного зокрема, слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн.60 коп.

На підставі наведеного, ст.ст. 14,19 Конституції України, ст.361 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 21,25,33,78,152,155,158 Земельного кодексу України, п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України та керуючись ст.ст.10,45,60,88,208,209,212-215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ ОСОБА_5 управління Держземагенства у Хмельницькій області № 22-5316/14-14-сг від 15.10.2014 року про надання дозволу ОСОБА_6 на розроблення документації із землеустрою.

Стягнути з ОСОБА_5 управління ОСОБА_1 у Хмельницькій області судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.(двісті сорок три грн. 60 коп.)

Стягнути з ОСОБА_6судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.(двісті сорок три грн. 60 коп.)

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Воробченко Л. А.