У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

МостовоїГ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Петропавлівського району Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», третя особа - служба у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації, про зобов'язання проведення перерахунку стипендії та її виплати, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє від імені державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року прокурор Петропавлівського району Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що останній на підставі наказу державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» від 22 серпня 2014 року № 3 «З-УДЗ» зарахований до складу учнів, прийнятих на навчання за замовленням до вказаного навчального закладу з 1 вересня 2014 року, з терміном навчання 3,5 роки. На момент вступу до навчального закладу його батько - ОСОБА_5, мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля більше 15 років у зв'язку з чим відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон) ОСОБА_3 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 з 1 вересня 2014 року відповідачем виплачувалась стипендія, розмір якої є нижчим, ніж гарантований йому, як особі, на яку поширюється дія ст. 5 Закону. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» на користь ОСОБА_3 5 939 грн заборгованості по виплаті стипендії з 1 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року. Зобов'язано відповідача з 1 березня 2015 року виплачувати ОСОБА_3 стипендію згідно ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» до закінчення ним навчання.

ОСОБА_4, яка діє від імені державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюються пільги, передбачені ст. 5 Закону. При вступі до навчального закладу і під час навчання він не надав документи, які б підтверджували наявність у нього пільг. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на його користь стипендії, оскільки будь-яких дій для реалізації свого права на отримання стипендії на підставі ст. 5 Закону не вчинив.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 був неповнолітнім, не мав достатнього рівня правової обізнаності на момент вступу до навчального закладу, тому не знав про наявність у нього передбачених ст. 5 Закону пільг. Апеляційний суд дійшов висновку, що право на отримання соціальної стипендії не підлягає звуженню та обмеженню.

Проте погодитись із висновками апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у державному професійно-технічному навчальному закладі «Першотравенський гірничий ліцей» за державним замовленням на базі базової загальної середньої освіти з отриманням повної загальної середньої освіти та щомісячно одержує академічну стипендію в розмірі 275 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон) шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Така стипендія є соціальною.

Відповідно до п. 8 Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, для вирішення питань з призначення та позбавлення академічної або соціальної стипендії (у тому числі спірних), надання матеріальної допомоги учням, студентам, курсантам вищого навчального закладу, заохочення кращих з них за успіхи у навчанні, участь у громадській, спортивній та науковій діяльності, навчальні заклади утворюють стипендіальні комісії.

Пунктом 18 цього Порядку встановлено, що особи, які вперше претендують або поновлюють право на призначення соціальної стипендії, подають стипендіальній комісії документи, що підтверджують їх право на отримання пільг та гарантій на стипендіальне забезпечення згідно з нормативно-правовими актами.

Не подавши документи на призначення соціальної стипендії, передбаченої ст. 5 Закону, ОСОБА_3 не реалізував своє суб'єктивне право на призначення йому такої стипендії і вона йому не призначалась відповідно до зазначеного Порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_3 документи на призначення стипендії не подавались, рішення про її призначення не приймалось, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Те, що ці права позивачем не були реалізовані не може свідчити про звуження чи обмеження його права на отримання соціальної стипендії, про що помилково зазначено в рішенні апеляційного суду.

Юридична необізнаність ОСОБА_3 не може бути підставою для покладення на відповідача обов'язку щодо проведення перерахунку та виплати соціальної стипендії за період, протягом якого останнім не подавались необхідні документи для нарахування стипендії, оскільки такий у нього в цей період не виник.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом помилково скасоване рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, що є підставою для скасування рішення апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 вересня 2015 року скасувати, залишити в силі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук