АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Шкоріної О.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача. Зазначала, що 05.01.2014 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1 відбулася ДТП в наслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна» позивач звернулася до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування. Посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті такого, просила стягнути з нього на її користь 50 000 грн. страхового відшкодування, 21 057.53 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, 3 % річних у розмірі 58.80 грн., збитки від інфляції у розмірі 29 212.72 грн., витрати пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку у розмірі 700 грн. та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., пеню в розмірі 21 057 грн. 53 коп., збитки від інфляції в розмірі 29 212 грн. 72 коп., 3 % річних у розмірі 58 грн. 80 коп., витрати, пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку в розмірі 700 грн. та 1010 грн. 30 коп. у відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач посилається на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, не урахування того, що учасники даного ДТП протягом поточного року були учасниками і інших ДТП, проте на вимогу страховика не надали автомобілі для проведення авто технічної експертизи для визначення пошкоджень під час саме тієї дорожньо-транспортної пригоди про яку вони повідомили страхову компанію та не сприяли страховику у розслідуванні даного випадку. Зазначає, що суд неправомірно узяв до уваги звіт № 484 від 26.05.2014 року про оцінку автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2, поданий позивачем та визначив розмір матеріальних збитків відповідно до вказаного у цьому звіті, оскільки він проведений не на спеціалізованій СТО і окрім того за результатом огляду автомобіля, проведеного представником-експертом страхової компанії 28.01.2014 року був складений Звіт № 45 від 19.02.2014 року про який суд у своєму рішенні не зазначив, не надав йому правової оцінки та не здійснив перевірки суттєвих розбіжностей між висновками зробленими в цих звітах. Вказує, що судом не застосовано спеціальну позовну давність щодо пені та безпідставно застосовано положення ст. 625 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представники позивачки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність винуватця цієї пригоди була застрахована в ПрАТ «Граве Україна», яка в установлений законом строк не виплатила позивачу, як потерпілій від ДТП, страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням належного їй транспортного засобу, а тому сума страхового відшкодування в заявленому позивачем розмірі підлягає примусовому стягненню зі страхової компанії на користь останньої з урахуванням пені за прострочення виконання страховиком своїх договірних зобов'язань.

Проте погодитися з такими висновками у частині визначення розміру у повній мірі не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у випадку настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або інший особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору .

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону №1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 05 січня 2014 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_2, рухаючись по перехрестю вулиці Зигіна та вулиці Ватутіна, з боку вулиці Сінна у м. Полтава, керуючи автомобілем «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1, порушив п.33 (2.1) знак "Дати дорогу" - правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись по нерегульованому, нерівнозначному перехресті, не виконав вимогу дорожнього знаку "Дати дорогу", в результаті чого не пропустив та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, який рухався по вулиці Ватутіна, з боку вулиці Пушкіна, у бік вулиці Зигіна, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження, тим самим ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна», що підтверджується полісом №АС/5526071 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказана ДТП сталася під час дії цього полісу.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у страхової компанії ПрАТ «СК «Граве Україна» виник обов'язок по виплаті страхового відшкодування.

Позивач є власником автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2.

Про настання страхового випадку за участю забезпечуваного транспортного засобу ПрАТ «СК «Граве Україна» було повідомлене 08.01.2014 року ОСОБА_2, а 15.01.2014 року - іншим учасником ДТП.

30.01.2014 року, представником страховика був оглянутий пошкоджений автомобіль позивача та складено Звіт № 85 від 19.02.2014 року відповідно до якого суму страхового відшкодування визначено у розмірі 39 289.73 грн.

Разом із цим обом учасникам ДТП ПрАТ «СК «Граве Україна» було запропоновано надати автомобілі для додаткового огляду оскільки була виявлена інформація щодо участі цих автомобілів в інших ДТП, що сталися до 05.01.2014 року і страховою компанією було замовлено проведення авто-технічне дослідження з метою встановлення відповідності пошкоджень автомобілів саме під час даної ДТП.

Ця вимога страхової компанії учасниками ДТП не була виконана.

20.02.2014 року позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування та повідомлено про можливість огляду автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 на СТО «Авто Профі».

Відповідач повторно запропонував ОСОБА_1 надати автомобіль на огляд у спеціалізованій СТО автомобілів марки «Toyota» від чого позивач відмовилася.

Порядок дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) визначений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV з наступними змінами (далі: Закон № 1961-IV),№ 1961-IV.

Відповідно до цього Закону (п.п. 33.1, 33.1.1., 33.1.3, 33.1.4.) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (п. 33 ст. 39 Закону № 1961-IV).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені в ст. 34 Закону № 1961-IV.

Відповідно до цієї статті (п.п. 34.1., 34.2.) страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п. 34.3. ст. 34 Закону № 1961-IV) .

При цьому слід зазначити, що вищевказане правило носить імперативний характер, а відтак право потерпілого самостійно обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру заподіяної йому шкоди, яка в подальшому може бути заявлена для відшкодування страховику, виникає виключно у випадку невиконання останнім приписів п. 34.3 цієї статті.

Згідно поданого позивачем Звіту № 484 від 26.05.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті пошкодження при ДТП станом на 28 січня 2014 року складає 52 251 грн. 59 коп. без ПДВ.

Однак, виходячи з того, що страховик виконав свій обов'язок і за Звітом № 85 від 19.02.2014 року визначено розмір страхового відшкодування у сумі 39 289.73 грн., суд безпідставно взяв до уваги поданий позивачем Звіт № 484 про оцінку автомобіля від 26.05.2014 року, складений на замовлення ОСОБА_1

За приписами п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) відповідну заяву про страхове відшкодування, в якій зокрема, зазначаються зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Процедура прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати чітко визначена законодавцем у ст. 36 Закону № 1961-IV.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2, 36.4, 36.5., 36.6. вказаної статті страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

У разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

При цьому, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Тобто, за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) Страховик несе майнову відповідальність перед потерпілим шляхом сплати останньому неустойки (пені) у вищезазначеному розмірі.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Згідно ч.37.1.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

У даному випадку заява потерпілої про виплату страхового відшкодування була отримана страховиком 20.02.2014 року, а відтак рішення про виплату або про відмову у виплаті їй страхового відшкодування повинно було прийнято страховиком протягом наступних 90 днів.

Виходячи з того, що учасниками ДТП не було надано автомобілі на авто-технічну експертизу замовлену страховою компанією для встановлення відповідності пошкоджень обставинам даної ДТП, остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, про що вона повідомила позивачку листом за вих. № 50789 від 18.04.2014 року з дотриманням встановленого строку.

Проте, колегія суддів вважає, що у такому випадку коли автомобіль позивачки був оглянутий представником страхової компанії, а можлива невідповідність пошкоджень є лише припущенням, виплата страхового відшкодування повинна бути здійснена у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

За приписами п.п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином сума страхового відшкодування (оцінена шкода), яка підлягає виплаті страховиком потерпілій - позивачці за вирахуванням франшизи, складає 38 789.73 грн. (39 289.73 грн. - 500 грн. франшизи).

З урахуванням обставин справи, з огляду на те, що позивачка не сприяла встановленню обставин ДТП, а також не надання нею автомобіля на експертизу на спеціалізованій СТО, подальше його відчуження, що унеможливило проведення авто-технічної експертизи в тому числі і в суді, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про застосування штрафних санкцій, а саме стягнення пені в розмірі 21 057 грн. 53 коп., збитків від інфляції в розмірі 29 212 грн. 72 коп., 3 % річних у розмірі 58 грн. 80 коп., витрат, пов'язаних з визначенням вартості матеріального збитку в розмірі 700 грн. - не підлягають задоволенню, оскільки саме ці її дії та бездіяльність призвели до відмови страхової компанії у своєчасній виплаті страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного колегія суддів зменшує розмір страхового відшкодування що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з 50 000 грн. до 38 789.73 грн., а судового збору з 1 010 грн. 30 коп. до 387 грн. 73 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316, 317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року змінити. Зменшити розмір стягнення із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» на користь ОСОБА_1 з 50 000 грн. страхового відшкодування, пені в розмірі 21 057 грн. 53 коп., збитків від інфляції в розмірі 29 212 грн. 72 коп., 3 % річних у розмірі 58 грн. 80 коп., витрат, пов'язаних з визначенням вартості матеріального збитку в розмірі 700 грн. до 38 789.73 грн., а судового збору з 1 010 грн. 30 коп. до 387 грн. 73 коп.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/25965/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2192/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.