Дата документу 31.03.2016
ЄУ № 420/92/16-ц
Провадження №2/420/283/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Заботіна В.В.

за участю секретаря Котовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 15.03.2014 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.03.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони не сумісні, на цій підставі в сім'ї виникають сварки та скандали, які привели до того, що сумісне життя стало неможливим. Вона не працює, відповідач при розірванні шлюбу не буде надавати матеріальної допомоги на утримання сина. Він фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має, він офіційно не працює, але в змозі надавати допомогу на утримання спільного сина.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, згоден на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, не згоден на стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду у розмірі 551,20 грн.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Судом встановлено, що сторони з 15.03.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 15.03.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 103.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 09.07.2014 року.

Неповнолітній син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 198 від 18.01.2016, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області.

Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України.

У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, а тому суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_3 в графі "батько" зазначений відповідач - ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти у частці від доходу відповідача, позиції відповідача, який визнав позовні вимоги, суд, керуючись ст. ст. 182, 183 СК України, вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд врахував, що відповідач фізично здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає, тому він в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей в зазначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Щодо невизнання відповідачем вимог про стягнення з нього коштів судового збору на користь позивача, сплачених нею при зверненні до суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується заявою на переказ готівки № 39 від 19.01.2016 року та інформацією Управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області про зарахування коштів у сумі 551,20 грн., а тому доводи відповідача не обґрунтовані і відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, тому згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, ст. ст. 212-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 15.03.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 103.

Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище отримане після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2016 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 551,20 грн. на р/р № 0223, МФО 804013, Код 37942461, отримувач: УДКСУ у Новопсковському районі, банк отримувача: ГУДКСУ у Луганській області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн. сплачений нею при зверненні до суду.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах сплати платежу за один місяць.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: