Справа № 128/2023/15-ц Провадження № 22-ц/772/840/2016Головуючий в суді першої інстанції Карпінська Ю. Ф.
Категорія 30Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Колоса С.С., Якименко М.М.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю представників позивача ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, за участю третьої особи Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду вказаним позовом, та уточнюючи свої позовні вимоги, мотивував його тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.08.1974 року він є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.05.2011 року поділено зазначений житловий будинок та господарські споруди, за позивачем визнано право власності на веранду 1-1 (11,2 кв.м), кухню 1-2 (12,8 кв.м), кімнату 1-3 (15,4 кв.м), кімнату 1-4 (8,0 кв.м) та на господарські споруди, а саме: погріб з шиєю літ. «п/Б», кухню-сарай літ. «Б», убиральню літ. «В». Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 3 сесії 6 скликання від 16.12.2010 року, позивач є власником земельної ділянки площею 0,1647 га, розташованої по АДРЕСА_2, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В травні 2007 року ним була збудована цегляна огорожа з захисним козирком. Жодних претензій щодо встановлення такої огорожі до нього не було. Однак, 01.05.2015 року біля 11:30 год. відповідач ОСОБА_6 умисно пошкодив частину цегляної огорожі та крайній до його земельної ділянки стовпчик з захисним козирком, розбив їх за допомогою металевої кувалди та болгарки. Дружина позивача ОСОБА_8 по даному факту викликала працівників міліції. На місце події виїздила СОГ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, яка зафіксувала факт пошкодження ОСОБА_6 частини огорожі. Відповідно до висновку про результати розгляду повідомлення від 06.05.2015 року встановлено факт пошкодження ОСОБА_6 огорожі, з ним проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість вчинення протиправної поведінки, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст.194 КК України, розгляд матеріалів припинено. В результаті протиправних, самочинних дій відповідача була пошкоджена цегляна огорожа з захисним козирком, яка складається з облицювальної цегли під розшивку висотою в 19 рядів, шириною в одну цеглу та довжиною в дві цеглини стандартного розміру (висота 6 см х ширина 12 см х довжина 24 см), загальною кількістю пошкоджених цеглин - 76 штук, та цегляний стовпчик з захисним козирком, що складається з облицювальної цегли під розшивку висотою в 22 ряди, шириною в півтори цеглини та довжиною в півтори цеглини стандартного розміру (висота 6 см х ширина 12 см х довжина 24 см), загальною кількістю пошкоджених цеглин 88 штук. Розмір матеріального збитку для усунення заподіяної позивачу неправомірними діями відповідача шкоди, відповідно до звіту від 10.05.2015 року про оцінку вартості матеріального збитку, що виник внаслідок навмисного пошкодження огорожі житлового будинку, складеного спеціалістом ТОВ «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР+», становить 4252 грн. 50 коп. (2484,50 грн. - вартість робіт та витрат на відновлення пошкодженої огорожі + 1786 грн. - вартість будівельних матеріалів на відновлювальні роботи). Відповідач в добровільному порядку не бажає відновити пошкоджену огорожу чи відшкодувати заподіяну його діями майнову шкоду, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь заподіяну майнову шкоду в сумі 4252 (чотири тисячі п'ятдесят дві) грн. 50 копійок; витрати по сплаті судового збору; витрати на оплату правової допомоги та витрати на оплату послуг експерта.

Рішенням Вінницького районного суду від 29 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 заподіяну майнову шкоду в сумі 4252 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 витрати, понесені на сплату судового збору, в сумі 243 (двісті сорок три) 60 коп., витрати на оплату послуг експерта в сумі 600 (шістсот) грн., а також витрати на оплату правової допомоги в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставиться питання про скасування рішення суду, та про постановлення нового, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 22.08.1974 року.

Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.05.2011 року по цивільній справі № 2-782/11 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, третьої особи ОСОБА_7, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 житлового будинку, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про поділ житлового будинку та господарських споруд, позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_9 задоволено; визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частку будинковолодіння в рівних частках за кожним, а саме: по 1/4 частці з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташоване в АДРЕСА_1, що раніше належало ОСОБА_12 і складається з таких приміщень: з кухні 2-1 (6,4 кв.м), передпокою 2-4 (8,1 кв.м), кімнати 2-2 (11,9 кв.м), кімнати 2-3 (11,2 кв.м), загальною площею 37,6 кв.м, відповідно до технічного паспорта на будинок, виготовленого КП «ВООБТІ» 07.12.2010 року та на господарські споруди, а саме: погріб «п/Г», сарай «Г», убиральню «Д» відповідно до схематичного плану розташування будівель; позовні вимоги ОСОБА_7 також задоволено; поділено житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_7 право власності на веранду 1-1 (11,2 кв.м.), кухню 1-2 (12,8 кв.м.), кімнату 1-3 (15,4 кв.м.), кімнату 1-4 (8,0 кв.м.) - відповідно до технічного паспорта на будинок, виготовленого КП «ВООБТІ» 07.12.2010 року та на господарські споруди, а саме: погріб з шиєю «п/Б», літню кухню-сарай «Б», убиральню «В» відповідно до схематичного плану розташування будівель.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 3 сесії 6 скликання від 16.12.2010 року, вбачається, що позивач ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,1647 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої по АДРЕСА_2, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до копії Акта про передачу межових знаків під охорону та нагляд на зберігання від 30.04.2015 року встановлено, що представник ТОВ ЮЗС «Альянс» інженер землевпорядник Дусар М.М. передав, а власник земельної ділянки, який отримав технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - ОСОБА_7, прийняв на зберігання та охорону довгострокові межові знаки встановленого зразка в кількості 35 штук.

З копії письмового повідомлення Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області за № 6231 від 07.05.2015 року, надісланого ОСОБА_8 як відповідь на її звернення, та з копії висновку про результати розгляду повідомленні від 06.05.2015 року вбачається, що заява, яка надійшла 01.05.2015 року до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області від ОСОБА_8 з приводу її непорозуміння з сусідом гр. ОСОБА_6 по факту пошкодження ним паркану, належного ОСОБА_8, зареєстрована в Журналі Єдиного обліку Вінницького РВ УМВС за № 2136. По даному факту, в ході перевірки із гр. ОСОБА_6 було проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість вчинення ним протиправної поведінки в побуті в майбутньому та попереджено про адміністративну відповідальність, передбачену ст.173 КУпАп (дрібне хуліганство), та кримінальну відповідальність за ст.194 КК України (умисне пошкодження чужого майна). В зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст.194 КК України, розгляд матеріалів припинено.

Відповідно до копії акта від 03.06.2015 року, затвердженого гербовою печаткою Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, складеного комісією в складі: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, при обстеженні земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 виявлено наявність пошкодження огорожі (цегляного забору) з боку ОСОБА_7 Пошкодження суміжної огорожі гр. ОСОБА_6 аргументував непогодженням з тим, яким чином встановлені межові знаки. Ділянка гр. ОСОБА_7 приватизована. Суміжний сусід ОСОБА_6 тільки розпочинає процес приватизації земельної ділянки.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до звіту від 10.05.2015 року про оцінку вартості матеріального збитку, що виник внаслідок навмисного пошкодження огорожі житлового будинку, складеного спеціалістом ТОВ «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР+», вартість збитку становить 4252 (чотири тисячі двісті п'ятдесят дві) грн. 50 коп. (2484,50 грн. - вартість робіт та витрат на відновлення пошкодженої огорожі + 1786 грн. - вартість будівельних матеріалів на відновлювальні роботи). Вартість матеріального збитку від наслідків навмисного пошкодження огорожі житлового будинку, з врахуванням фізичного зносу матеріалів, становить 3810,50 грн. без урахування ПДВ.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування завданої шкоди та їх необхідно задовольнити в повному обсязі.

Встановлено що спірний паркан був побудований в 2007 році. за рахунок позивача. До 2015 року жодних претензій ОСОБА_6 до позивача було. Крім того, до даного часу земельна ділянка, на якій була розташована зруйнована частина паркану, не є власністю ОСОБА_6

Крім того, при розгляді справи представник не заперечувала факту самовільно пошкодженого паркану, підтвердила, що чоловік став власником частини будинковолодіння в 2011 році, паркан на той час був вже збудований.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони є аналогічними поясненням відповідача у суді першої інстанції та не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Л.П. Стеблюк

Судді: С.С. Колос

М.М. Якименко

/підписи/

з оригіналом вірно: