РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1034/16-ц

Провадження № 2-о/643/125/16

18.02.2016 року

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Омельченко Н.І.,

за участю секретаря - Коршак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту народження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт народження дитини ОСОБА_2, 04.11.2015 року у м. Донецьку Донецької області, у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на момент народження дитини в шлюбі не перебувала.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 04.11.2015 року в Центральній Міській Клінічній Лікарні №3 м. Донецька вона народила дитину чоловічої статі, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Оскільки батьком народженої дитини є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дитину вона назвала ОСОБА_2.

Після прибуття до м. Харкова. З метою зареєструвати народження дитини та отримання свідоцтва про народження, вона звернулась з відповідною заявою до Московського відділу РАЦС ХМУЮ, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що зазначене медичне свідоцтво не може підтверджувати факт народження, оскільки отримане на території, не підконтрольній українській владі.

Враховуючи вищевикладене заявник була вимушена звернутися з заявою про встановлення факту народження дитини до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про встановлення факту народження дитини підтримала та пояснила, що в м. Харкові вона проживає з 10.01.2016 року. У дитини є батько, ОСОБА_3, однак у шлюбі вони не перебувають.

Представник заінтересованої особи Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8).

Згідно копії медичного свідоцтва про народження № 39, виданого Центральною міською клінічною лікарнею №3 м. Донецьк (форма № 103/о) від 04.11.2015 року ОСОБА_1 народила хлопчика (а. с. 7).

Заявник 14.01.2016 року звернулась до Московського ВРАЦС ХМУЮ з заявою про державну реєстрацію народження дитини. Однак, листом Московського ВРАЦС ХМУЮ № 125/11-04-05 від 14.01.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки заявником подано медичне свідоцтво про народження неналежної форми (а. с. 6).

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що він є громадським чоловіком заявниці ОСОБА_1 з 2006 року. Народжена дитина чоловічої статі ОСОБА_2 є їх спільною дитиною Сина заявниця народила в родильному будинку №3 м. Донецька, однак отримана була лише довідка про народження дитини.

Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цього свідка, у звязку з тим, що вказана особа ніяким чином не зацікавлена в наслідках розгляду цієї справи і її пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1150/13024, для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоров'я видає "Медичне свідоцтво про народження", форма N 103/о. Медичне свідоцтво про народження видається будь-кому з батьків або іншим особам, які провадитимуть реєстрацію народження дитини, усіма закладами охорони здоров'я, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я при державній реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт народження дитини підтверджується медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о) або рішенням суду.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о) №39 від 04.11.2015 року, видане пологовим відділенням Центральною міською клінічною лікарнею №3 м. Донецьк () 04.11.2015 року, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецькі у матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України яка на момент народження дитини в шлюбі не перебувала.

Зобов»язати Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції видати свідоцтво про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецькі.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Омельченко