Справа № 381/3910/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/967/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 16.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Ярун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Томашівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Томашівка, вул. Ковельська №11.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 09 вересня 1999 року ОСОБА_2 було видано ордер на цей будинок садибного типу, який було визнано службовим жилим приміщенням і з цього часу позивачі проживають і зареєстровані у будинку.

В подальшому, 25 грудня 2012 року із спірного будинку було знято статус службового житла та переведено до категорії державного житлового фонду з наданням відповідачам дозволу на приватизацію, проте отримали відповідь з сільської ради, де зазначено, що до повноважень виконавчих комітетів сільських рад не входить видача свідоцтв на право власності на нерухоме майно.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, просять рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилаються, що суд не навів мотиви, з яких він не застосував норми права на які вони посилались та безпідставно відмовив їм у позові.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з відсутності правових підстав для визнання права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області № 229 від 09 вересня 1999 року ОСОБА_2 був виданий ордер №3 на трьохкімнатний будинок садибного типу, розташований по вул. Ковельській, 11 в с. Томашівка Фастівського району Київської області.

Рішенням виконавчого комітету Томашівської сільської ради від 25 грудня 2012 року №05/12/У1 було знято статус службового житла та переведено до категорії державного житлового фонду будинок №11 по вул. Ковельській в с. Томашівка Фастівського району Київської області та надано дозвіл на приватизацію будинку №11 ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Вимагаючи визнання за позивачами права власності, останні посилаються на те, що проживання у спірному будинку з 1999 року тягне за собою набуття права власності на підставі ст. 344 ЦК України.

За положеннями ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (ст. 345 ЦК України).

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що до компетенції органу державної реєстрації прав відноситься, зокрема, проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, відмовляючи у задоволенні позову, послався на те, що необхідних умов для задоволення судом вимог про визнання за позивачами права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України не має.

Положення ст. 344 ЦК України розповсюджуються на випадки володіння чужим майном, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Правовідносини набуття права власності у разі приватизації державного майна регулюються ст.345 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Ухвалюючи рішення суд обґрунтовано виходив з відсутності підстав для визнання за позивачами права власності за набувальною давністю.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним, ухвалюючи його не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :