КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/152/16-ц
Провадження № 2/391/77/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22.02.2016 р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіна О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Компаніївської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Компаніївської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на будинок № 32, розташований по вул. Садова в смт. Компаніївка Кіровоградської області. Вказаний будинок належав на праві приватної власності ОСОБА_2, який помер в 2000 році.

Попереднім дослідженням матеріалів встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України та у відповідності до ст. 121 ЦПК України підлягає залишенню без руху з таких підстав.

В матеріалах позовної заяви відсутні докази щодо вартості домоволодіння, розташованого по вул. Садова, 32 в смт. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області на час звернення позивача до суду, відповідно не вірно визначено ціну позову, у звязку з чим неможливо встановити суму судового збору, яку необхідно сплатити позивачеві за позовною вимогою майнового характеру та позивачем додано до матеріалів позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за позовною вимогою немайнового характеру.

В порушення вимог ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема: відсутні докази придбання спірного будинку у ОСОБА_2 та докази на підтвердження факту передачі коштів за будинок, як правове обґрунтування вселення, користування та реєстрації в будинку.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З позову вбачається, що позивачу був відомий попередній власник майна, однак позивач не надав докази на підтвердження факту смерті власника будинку - ОСОБА_2 та відсутності після його смерті жодних спадкоємців, як вказано у позові; не зазначено і не надано доказів, за ким зареєстровано спірний будинок на даний час.

Згідно постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.14 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Крім того необхідно звернути увагу позивача на те, що згідно інформаційного листа № 24-150 /0/4-13 від 28.01.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" - позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Це призводить до помилки у правовідносинах, і до договірних правовідносин застосовуються правовідносини набувальної давності. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту , тобто такий , який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Тому позивачу необхідно визначитися з характером виниклих правовідносин і з заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Компаніївської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали у строк 3 (три) дні з дня отримання копії ухвали.

В разі виконання вимог у встановлений судом термін, заява буде вважатись поданою в день першого предявлення в суд.

В разі не виконання вимог суду у встановлений термін заява буде вважатись не поданою і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3