Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2015 року стягнуто з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 32080 грн.

В поданій апеляційній скарзі ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" покликається на незаконність вказаного рішення в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що позивач в супереч вимогам ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не написав заяву про страхове відшкодування, не надав страховику жодних пояснень з приводу ДТП, не подав повідомлення про страхову подію та не надав для огляду автомобіль, що призвело до неможливості встановити всі обставини ДТП, оглянути транспортний засіб та здійснити виплату страхового відшкодування.

Вважає, що висновок суду про необізнаність позивача про місцезнаходження страхової компанії спростовується страховим полісом АС/9738139, у п.1 якого зазначено адресата найменування страховика.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", пошкоджено автомобіль ОСОБА_1, чим завдано йому матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню із страховика.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 3 ст.20 цього Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За змістом п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Встановлено, що 3 лютого 2015 року о 8 год. 10 хв. в м. Рівне на вул. Чорновола відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та марки "Mercedez Веnz МL 250 СDІ", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Внаслідок вказаного ДТП транспортний засіб ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 4 березня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". Строк дії полісу № АС/9738139 встановлено до 11.02.2015 року, страхова сума за шкоду завдану майну визначена 50000 грн., франшиза - 500 грн.

Автомобіль позивача виготовлений у 2013році і має вагу 2230кг.

Відповідно до листа ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_2 5.02.2015 року звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхової події, в зв'язку із чим було зареєстровано справу № 456-15.( а.с.35)

Отже правильним є висновок суду про те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і що вказана подія є страховим випадком, тому наявні всі підстави для виплати страхового відшкодування.

Встановлено, що ОСОБА_1, як потерпілий у ДТП не звертався до страхової компанії про виплату страхового відшкодування і вона йому у такій виплаті не відмовляла, однак він 10.07.2015року предявив позов до ОСОБА_2, а після відкриття провадження, за ухвалою суду від 17.09.2015року у справу залучено ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" у якості співвідповідача, з якої він, змінивши 6.10.2015року вимоги, просив стягнути матеріальну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, тому відсутній факт порушення його прав відхиляються, оскільки у судовому засіданні страхова компанія не позбавлена права заперечувати проти позову та доводити переконливість своїх доводів перед судом.

Згідно пункту 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 вказаного Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка міститься в матеріалах справи про адмінправопорушення №569/2178/15-п і оглянута у судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що в автомобілі позивача внаслідок ДТП пошкоджено передній бампер. Факт отримання таких пошкоджень автомобілем марки "Mercedez Веnz МL 250 СDІ" під час ДТП стверджується і довідкою ВДАІ м.Рівне, поясненнями учасників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 3.02.2015року.

У справі встановлено, що уповноважений представник страхової компанії у передбаченому ст.ст.33,34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не прибув до місцезнаходження пошкодженого майна, огляд автомобіля ним не проводився і на час розгляду справи в суді транспортний засіб відремонтований.

Згідно із рахунком фактурою №ПП -000012 від 3 лютого 2015 року, актом надання послуг №14 від 19 лютого 2015 року ОСОБА_1 відремонтовано лише пошкодження, які виникли внаслідок ДТП та на відновлення автомобіля марки "Mercedez Веnz МL 250 СDІ", державний номерний знак НОМЕР_3 сплачено 32 080грн.

За наведеного, на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що збитки повинні бути відшкодовані потерпілому страховою компанією відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Разом з тим, згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже стягнута судом із ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь потерпілого сума підлягає зменшенню на суму франшизи (500грн.), в звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до ст.ст.88,89 ЦПК України підлягає частковому стягненню з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5грн.49коп.(320.80х110%=352грн., позов задоволено на 98,44%;352х1,56%).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 ЦПК України, ст. ст. 979, 988, 1192 ЦК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2015 року змінити, зменшивши стягнуту із ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 суму відшкодування з 32080грн. до 31 580(тридцять однієї тисячі пятсот вісімдесяти)грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" сплачений судовий збір при поданні апеляційної скарги в розмірі 5(пять)грн.49коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4