Справа №367/1525/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Кондратенко Н.М., Герасімчук Ю.О., Гаркуша Ю.В., Дідескул Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду з позовом ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги наступним. 18 серпня 2015 року у віці 93 роки померла її бабуся ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після похорон вона звернулась до державного нотаріуса Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і від нього дізналася, що за рік до смерті її бабуся заповіла все своє майно, колишньому співмешканцю її матері ОСОБА_2, з яким вона прожила кілька місяців свого життя. Згідно із заповітом ОСОБА_3, складеним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 12 березня 2014 року про успадкування нерухомого майна, у звязку з тим, що у заповідача нібито тремтіла права рука, посвідченого та підписаного ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у випадку смерті заповідача спадкоємець ОСОБА_2 успадковує 1/3 частину будинку №50-а по вул.К.Маркса у м.Ірпінь. Після смерті її бабусі залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини будинку №50-а по вул.К.Маркса у м.Ірпінь. На час складання заповіту її бабусі виповнилося 92 роки. В останні роки в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки не сприйняття дійсних подій. Внаслідок цього, ще за рік до смерті, вона перебувала на обстежені у невропатолога та психіатра. Однак спроби поліпшити її психічний стан позитивного результату не мали. Зазначила, що бабуся в кінці 2014 року та початку 2015 року говорила їй про свій намір заповісти своє майно їй та ОСОБА_8, але в звязку з тим, що ОСОБА_2 забрав і не віддавав паспорт бабусі, в наслідок чого вони були змушені були його відновлювати. Після отримання бабусею паспорта її самопочуття погіршилося, вона осліпла, і так і не встигла здійснити своє справжнє волевиявлення. Зазначила, що вона весь час допомагала бабусі, прала, готувала, купувала за особисті кошти ліки та харчі, сплачувала комунальні послуги. Були досить близькі і їй точно відомо, що бабуся могла сама підписувати документи. Просила визнати заповіт ОСОБА_3 від 12 березня 2014 року, складений та посвідчений державним нотаріусом Ірпінмької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим №2-650 щодо спадкування ОСОБА_2 1/3 частини будинку №50-а по вул.К.Маркса у м.Ірпінь недійсним та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та пояснила, що заповіт був вчинений під впливом насильства та обману.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволені позову та пояснив, що останні роки життя ОСОБА_3 він проживав разом з нею та доглядав її, оскільки жоден з родичів не доглядав за нею та повністю поніс витрати на поховання, оплачував комунальні послуги. 12 березня 2014 року вона заповіла йому все своє майно. ОСОБА_3 на обліку у психіатра не перебувала та на психічні розлади не страждала. Крім того ОСОБА_1 не надала жодних документів, які б підтверджували її родинні відносини з померлою.

Представник відповідача ОСОБА_10 позовні вимоги позивача не визнала, просила відмовити в задоволені позову.

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ірпінської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8 ОСОБА_9 позовні вимоги позивача підтримала.

Судом в межах заявлених вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-ОК №349612 ОСОБА_3 померла 18 серпня 2015 року у віці 93 років, про що зроблено відповідний актовий запис №369 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області 19.08.2015 року.

Згідно заповіту від 12.03.2014 року ОСОБА_3 у присутності запрошених нею свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зробила на випадок своєї смерті таке розпорядження, заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2. Заповіт посвідчено ОСОБА_4, державним нотаріусом Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області. В заповіті зазначено, що заповіт записаний зі слів ОСОБА_3, при складанні та посвідченні заповіту на бажання ОСОБА_3 були присутні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які у присутності нотаріуса зачитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи. В заповіті вказано, що у звязку з тремтінням правої руки ОСОБА_3 за її дорученням, у її та нотаріуса присутності текст заповіту підписано ОСОБА_5. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи, встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_5, яка підписала заповіт у присутності нотаріуса встановлено, її дієздатність перевірено.

Згідно довідки Ірпінської міської поліклініки від 28.02.2014 року ОСОБА_3 на момент огляду психічних порушень не виявляє та на обліку у психіатра не перебувала.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно до ч.2 ст.1247 ЦК України, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноруч, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч.1 ст.1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування свого позову, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,1233-1235,1247,1253,1257 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст.3,10,60,208,212-215,218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 жовтня 2016 року.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза