Справа № 344/2255/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1612/2016
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про поділ майна подружжя та, з урахуванням зменшених позовних вимог, просила поділити між нею та ОСОБА_5 майно, що є в їхній спільній сумісній власності автомобілі марки BMW 520i, 1992 року випуску, номерний знак транспортного засобу АТ3616АК, та марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номерний знак AT1644BH, шляхом виділення цих автомобілів відповідачу в особисту приватну власність та стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію за 1/2 частину кожного транспортного засобу в загальному розмірі 141 190 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2016 року позов задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки BMW 520і, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак транспортного засобу АТ3616АК.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 46 640 гривень в рахунок компенсації вартості 1/2 частини зазначеного транспортного засобу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 487 грн. 20 коп. судового збору.

На вказане рішення представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 94 550 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Mersedes-Benz VITO 111CDI. Зокрема, зазначає, що єдиною мотивацією суду в частині відмови в задоволенні цієї позовної вимоги було те, що вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 відповідач відчужив (зняв з обліку) вказаний транспортний засіб. Апелянт із таким висновком суду не погоджується. Зазначає, що судом встановлено і відповідачем не заперечувалось те, що вказаний автомобіль є спільним майном сторін, на яке поширюється режим спільної сумісної власності. Відповідно д ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Суд без будь-яких правових підстав фактично узаконив протиправні дії відповідача і формально визнав вказаний автомобіль особистою приватною власністю відповідача. Судом не враховано, що всупереч ч.2 ст.68 Сімейного кодексу України відповідач без будь-якої згоди колишньої дружини ОСОБА_4 після розірвання шлюбу самостійно зняв з обліку автомобіль та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. На думку представника апелянта, суд не врахував розяснення, надане у п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», безпідставно позбавивши ОСОБА_4 законного права на отримання грошової компенсації вартості незаконно відчуженої частини спільного майна подружжя. Крім того стверджує, що відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги, суд, в порушення статей 213, 215 ЦПК України, не послався на жодну норму закону.

З наведених підстав просив рішення у зазначеній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2005 року по 02 червня 2014 року, що підтверджується копією рішення суду від 02.06.2014 року (а.с.11).

Згідно довідки Управління Державтоінспекції від 23.02.2015 року (а.с.36) за відповідачем зареєстровані такі транспортні засоби:

03.07.2007 року автомобіль марки BMW 520i, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак транспортного засобу АТ3616АК;

28.09.2012 року автомобіль марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак AT1644BH.

Як вбачається із висновку експерта-товарознавця від 02.10.2015 року (а.с.49) вартість автомобіля марки BMW 520i, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак транспортного засобу АТ3616АК, становить 93 280 грн., вартість автомобіля марки Mersedes-Benz VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак AT1644BH, становить 189 100 грн.

Транспортний засіб Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак AT1644BH, знятий з обліку 17.10.2014 року, що підтверджується довідкою МВС України Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області (а.с.138).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що обидва автомобілі придбані під час перебування сторін у шлюбі, тому являються обєктами спільної сумісної власності подружжя. Проте суд вважав, що позивач має право на отримання грошової компенсації тільки за 1/2 частку автомобіля марки BMW 520i. Відмовляючи в решті позовних вимог, суд виходив з того, що автомобіль марки Mersedes-Benz VITO 111CDI до подання позову до суду знятий з обліку 17.10.2014 року, тому відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості 1/2 частки цього автомобіля.

Однак погодитись із такими висновками суду в повній мірі не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За змістом ч.ч.1 та 2 ст.60 Сімейного кодексу України (надалі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ст.ст.69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно розяснень Верховного Суду України, наданих в п.25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно розяснень, викладених в п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

За наведених вище обставин слід прийти до висновку, що обидва транспортні засоби є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані в період перебування сторін по справі у шлюбі.

Позивач просила автомобілі виділити в особисту приватну власність відповідача та погодилась на грошову компенсацію, на що вона має право відповідно до вищевказаних правових норм.

Розірвання шлюбу не припиняє режиму спільної сумісної власності подружжя, як це передбачено статтею 69 СК України.

Враховуючи наведене, відповідач не мав права відчужувати без згоди позивача автомобіль марки Mersedes-Benz VITO 111CDI, тому позивач має право на одержання компенсації за 1/2 частку обидвох транспортних засобів, тобто за транспортний засіб, який є в наявності у відповідача, та за транспортний засіб, який відповідачем відчужено без згоди другого із подружжя.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість 1/2 частки автомобіля марки BMW 520i в розмірі 46 640 грн. та вартість 1/2 частки транспортного засобу марки Mersedes-Benz VITO 111CDI в розмірі 94 550 гривень.

Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, який неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обємі. Враховуючи, що рішення суду скасовується в повному обсязі, а не частково, як просив апелянт, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 2 451,95 грн., який складається із судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 1 411,90 грн., та судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в розмірі 1 040,05 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки BMW 520і, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак транспортного засобу АТ3616АК.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 46 640 гривень (сорок шість тисяч шістсот сорок гривень) в рахунок компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу марки BMW 520і, номерний знак транспортного засобу АТ3616АК, та 94 550 гривень (девяносто чотири тисячі пятсот пятдесят гривень) в рахунок компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу марки Mersedes-Benz VITO 111CDI, номерний знак AT1644BH, а всього 141 190 гривень (сто сорок одна тисяча сто девяносто гривень) компенсації в рахунок 1/2 частки спільного майна подружжя.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 451,95 гривень (дві тисячі чотириста пятдесят одна гривня 95 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_6