Справа № 379/310/16-ц Головуючий у І інстанції Потеряйко С. А.
Провадження № 22-ц/780/5152/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 46 18.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» до ОСОБА_2, приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» про визнання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб недійсним та визнання договору оренди земельної ділянки з попереднім орендарем поновленим, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що 18 жовтня 2010 року між позивачем і ОСОБА_2 (Відповідач-1) було підписано договір оренди земельної ділянки: № НОМЕР_3 (кадастровий номер НОМЕР_2), що належить Відповідачу-1 на праві власності відповідно до державного акту серії НОМЕР_4 загальною площею 2,000 га, що був укладений строком на п'ять років, починаючи від дня його державної реєстрації. Договір було зареєстровано Таращанським районним відділом Центр ДЗК 23.11.2010 року.

Відповідно до п. 2.3. вказаного договору передбачено, що орендар має переважне перед іншими право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк.

03 вересня 2015 року Позивач надіслав Відповідачу-1 лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, додавши до нього проект додаткової угоди, які отримані Відповідачем-1 - 04.09.2015 року.

Умови договору оренди земельної ділянки Позивач виконував належним чином. Крім того, на даний час, Позивач продовжує користуватися зазначеною земельною ділянкою.

Оскільки, Відповідач-1 протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, то договір вважається поновленим відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Під час дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки, 01.09.2015 року між ОСОБА_2 та приватним сільськогосподарським підприємством «Жовтень» було укладено договір емфітевзису зазначеної земельної ділянки НОМЕР_5, який 15.09.2015 року було зареєстровано приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області.

19.04.2016 року між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було укладено ще один договір емфітевзису № 84, який 22.04.2016 року було зареєстровано приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області, тому позивач просив визнати недійсними обидва договори.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Договір НОМЕР_5 про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що укладений від 01.09.2015 року між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Жовтень».

Стягнуто з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» 1378 грн. судових витрат по справі.

Стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» 1378 грн. судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і задовольнити вимоги повністю.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору емфітевзису від 19 квітня 2016 року № 84 та про визнання поновленим договору оренди землі № НОМЕР_3 від 18 жовтня 2010 року, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що строк дії договору оренди землі № НОМЕР_3 від 18 жовтня 2010 року укладений між СТОВ «Плосківське « та ОСОБА_2 закінчився 23 листопада 2015 року, договір не є пролонгованим, ОСОБА_2 у передбачений договором спосіб висловила своє небажання його пролонгувати, тому не порушила будь-яких прав позивача, укладаючи 19 квітня 2016 року договір емфітевзису з ПСП «Жовтень».

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до положення ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено два випадки поновлення договору оренди.

Так, згідно з ч.1 ст.33 цього Закону після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Для застосування ч.1 ст.33 Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 ст.33 вказаного Закону передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону, необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз змісту зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що реалізація переважного права щодо поновлення договору оренди, передбачена ч.ч. 1 і 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури, строків та наявності волевиявлення сторін.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах: від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15 та від 10 червня 2015 року у справі № 6-70цс15. При розгляді цих справ Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що поновлення договорів оренди можливе в тому числі при дотриманні орендарем строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін, (постанова Верховного суду України від 25 лютого 2015 року № 6-219цс14).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 жовтня 2010 року між CТОВ «Плосківське» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № НОМЕР_3, за яким ОСОБА_2 передала в строкове платне користування належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області.

Відповідно до п. 2.3 Договору у якому зазначено, що зацікавлена сторона повинна повідомити другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до закінчення його терміну дії.

Договір оренди зареєстрований Таращанським районним відділом Центр ДЗК 23.11.2010 року, тому саме з цього дня починався п»ятирічний строк дії договору оренди, який закінчився 23 листопада 2015 року.

02 липня 2015 року ОСОБА_2 направила СТОВ «Плосківське» письмову заяву, яку вони отримали 31 липня 2015 року, де повідомила, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 18.10.2010 року договір на новий строк із СТОВ «Плосківське» укладати не буде, та просила після збору урожаю 2015 року не засівати та надалі не обробляти вказану земельну ділянку, а також не використовувати її в будь-який інший спосіб і після збору врожаю повернути їй земельну ділянку у стані не гіршому, ніж вона була передана в оренду (а.с. 29).

19 квітня 2016 року ОСОБА_2 та ПСП «Жовтень» уклали нотаріально посвідчений договір емфітевзису спірної земельної ділянки № 84 ( а.с.62)

Отже, матеріали справи містять переконливі дані про відсутність у ОСОБА_2 волевиявлення на укладення з СТОВ «Плосківське» договору оренди на новий строк, про що свідчить її лист від 02 липня 2015 року, поданий більш як за два місяця до закінчення дії договору оренди у листопаді 2015 року, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що реалізація переважного права позивача на поновлення договору оренди, яка передбачена ст. 33 ч. 1 ЗУ «Про оренду землі», неможлива через відсутність волевиявлення орендодавця.

Ненадання ОСОБА_2 відповіді на лист позивача від 27 серпня 2015 року № 317, де позивач повідомляв про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, не може свідчити про її волевиявлення на укладення цього договору, оскільки вона раніше, 02 липня 2015 року, повідомила про небажання продовжувати (укладати) договір оренди з Позивачем після закінчення терміну договору на новий строк.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги про визнання недійсним договору НОМЕР_5 про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), що укладений від 01 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ПСП "Жовтень", суд першої інстанції вірно виходив з того, що цей договір підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує права позивача, оскільки укладений під час дії договору оренди землі, що був укладений 18 жовтня 2010 між позивачем та ОСОБА_2

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді