АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» НараповичОксани Дмитрівни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» задоволено частково.

Визнано недійсними акти державного виконавця, винесені в рамках зведеного виконавчого провадження № 43647567, що направлені на організацію, проведення та затвердження результатів прилюдних торгів з примусової реалізації квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі щодо передачі її стягувачу.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник стягувача у виконавчому провадженні № 43647567 Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович ОксанаДмитрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Посилалася на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, з яких вбачається, що боржник ОСОБА_4 змінив своє місце проживання чи перебування, а тому неотримання ним поштової кореспонденції, що направлялася в процесі здійснення виконавчого провадження, є результатом недбалості самого боржника. Всі заходи, спрямовані на організацію та проведення електронних торгів з реалізації належного ОСОБА_4 нерухомого майна, вчинялися державним виконавцем в строки, передбачені чинним законодавством. Суд не надав належної оцінки наявному в матеріалах справи листу Управління нотаріату Головного управління юстиції в м. Києві, яким державного виконавця було повідомлено про те, що боржник є нотаріусом та здійснює нотаріальну діяльність, а тому, з урахуванням положень Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», державним виконавцем було правомірно передано на реалізацію іпотечне майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1. Поза увагою суду лишилося те, що стягувач ОСОБА_4 не повідомив державного виконавця про припинення своєї діяльності як нотаріуса, незважаючи на обізнаність про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Мізунський Андрій Іванович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_4, представник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Мізунського А.І., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження №43647567, до якого постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 11 червня 2014 року приєднано виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/756/513/13, виданого 20.05.2014 року Оболонським районним судом міста Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_4 перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №001-2008-357 від 22.02.2008 року.

На виконання виконавчого листа №2/756/513/13 державним виконавцем 01 липня 2015 року було винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою зобов'язано експерта визначити початкову ринкову ціну квартири за адресою АДРЕСА_1.

14 вересня 2015 року державним виконавцем направлено Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві пакет документів для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію та організацію конкурсу щодо квартири за адресою АДРЕСА_1.

В листопаді 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було передано пакет документів до Державного підприємства «СЕТАМ» для здійснення організації та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 на праві власності.

Боржник ОСОБА_4 підставі наказу Головного управління юстиції у м. Києві від 28.11.2008 №1071/02 здійснював приватну нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу.

Наказом Головного управління юстиції у м. Києві № 2/6 від 06 січня 2015 року з 12 січня 2015 року було припинено приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_4 по Київському міському нотаріальному округу.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_4 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Романенко Ю.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/756/513/13 у зведеному виконавчому провадженні №43647567, в частині організації, проведення і затвердження результатів прилюдних торгів з примусової реалізації квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, а також визнати недійсними всі акти державного виконавця, винесені в рамках зведеного виконавчого провадження №43647567 та направлені на організацію, проведення і затвердження результатів прилюдних торгів з примусової реалізації квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Вимоги скарги обґрунтовував тим, що з 12 січня 2015 року не здійснює нотаріальну діяльність, а тому на нього поширюють свою дію положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в частині щодо заборони примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке передане в іпотеку, а саме: двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, що свідчить про неправомірність реалізації даної квартири на прилюдних торгах.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4 частково та визнаючи недійсними акти державного виконавця, винесені в рамках зведеного виконавчого провадження № 43647567, що направлені на організацію, проведення та затвердження результатів прилюдних торгів з примусової реалізації квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі щодо передачі її стягувачу, суд першої інстанції виходив з того, що організація та призначення прилюдних торгів з примусової реалізації іпотечної квартири мали місце в 2015 році, тобто, після припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_4 та розповсюдження на нього дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам процесуального законодавства, з огляду на таке.

Стаття 383 ЦПК України визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України. у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З сукупного аналізу змісту вказаних статей вбачається, що предметом оскарження можуть бути конкретна дія, рішення чи бездіяльність державного виконавця, а суд, при розгляді скарги, повинен з'ясувати, чи були при вчиненні цієї дії, прийнятті цього рішення чи бездіяльності допущені порушення законодавства та прав і свобод сторін виконавчого провадження.

Пункт 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначає, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частина 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» закріпила, що скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

За правилом ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого-суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» також зазначено, що в ЦПК України відсутня спеціальна норма щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, а тому при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_4, в порушення ст. ст. 119, 383 ЦПК України та ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», не було зазначено переліку конкретних дій і рішень державного виконавця, оформлених актами, які він просить визнати недійсними, та не зазначено обґрунтування невідповідності законодавству по кожній з таких дій.

Розглядаючи подану скаргу по суті, суд першої інстанції також не з'ясував конкретного переліку дій та рішень державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, які були предметом судового розгляду, не вказав реквізитів та найменувань актів державного виконавця, які були визнані недійсними ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року, чим допустив невизначеність у викладі судового рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин, оскільки судом першої інстанції було порушено визначений процесуальним законодавством порядок вирішення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович Оксани Дмитрівни є частково обґрунтованими, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, за правилом п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович Оксани Дмитрівни задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: