АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/2081/2016 Головуючий у І інстанції Козленко Г.О.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Барановської Л.В., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк"Надра" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства" Комерційний банк" Надра" ( далі - Банк) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 27 грудня 2007 року між ним та ВАТ " КБ" Надра" було укладено Договір " Автопакет" № 651/П27/2007-840, за умовами якого йому надано у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 13 880, 00 доларів США зі сплатою за користування грошовими коштами 13,4 % річних на фактичну кількість днів у періоді ( 28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. Кредит надавався для придбання транспортного засобу.

Зазначав, що інших будь-яких оплат за користування кредитом сторони не визначили та не передбачали. Умовами договору також не передбачалось проведення оплати з його боку будь-яких коштів за користування кредитом, у тому числі за зняття коштів, оплата за обслуговування кредиту та за ведення рахунку.

Згідно п.п. 2.2.1 , 2.2.3 Договору позивач зобов'язувався повертати кредит шляхом сплати мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 255,00 доларів США щомісячно до 18 числа поточного місяця .

Вказував на те, що він намагався виконувати умови кредитного договору та вчасно проводив платежі, але при проведенні звірки розрахунків виникли розбіжності. На його неодноразові звернення до банку про надання позивачу розрахунку проведених оплат та надання графіку погашення кредиту йому було надано пояснення та зобов'язано надати дані про стан його матеріального забезпечення та укладення договору страхування, а не щодо пояснень відносно розрахунку.

Тільки у лютому 2014 року йому було надано розрахунок заборгованості за договором, згідно якого у порушення умов договору та чинного законодавства, деякі платежі не були враховані при оплаті кредиту, а з його кредитного рахунку неправомірно були зняті кошти, а саме : 26 лютого 2011 року було списано та утримано податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 146, 95 доларів США.

У зв'язку з чим, листом від 13 січня 2011 року позивачу було повідомлено, що вказані кошти утриманні у порядку визначеному Законом України " Про податок на доходи фізичних осіб " ( у редакції, що діяв на момент проведення операції) та обґрунтовано тим, що Банком як вигодо- набувачем за Договором отримано суму страхового відшкодування у сумі 7769, 95 грн. за договором КАСКО. Відповідач вважав , що такі операції підлягають оподаткуванню на доходи фізичних осіб, оскільки банківська установа, як податковий агент зобов'язана утримати та перерахувати суму такого податку до бюджету.

Однак, позивач вважає , що відповідно до підпункту 4.3.32 пункту 4.3. статті 4 Закону України " Про оподаткування доходів фізичних осіб" виплата страхового відшкодування платнику податку з доходу фізичних осіб - страхувальнику здійснюється у разі настання страхового випадку з додержанням вимог підпункту 4.3.32 пункту 4.3 статті 4 названого Закону та не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку, а тому відповідач не мав права стягувати в односторонньому порядку суму податку на доходи фізичних осіб у сумі 146, 95 доларів США , відповідно вказана сума повинна бути зарахована у рахунок погашення існуючої заборгованості за кредитним договором з урахуванням неправомірно стягнутої суми.

Крім того, у 2014 році позивачем виявлено у розрахунку , що не відображені суми оплати за кредитним договором , а саме : погашення боргу за кредитним договором згідно квитанцій № 961, №215 від 11.06.2008 у загальній сумі 993,00 долари США

З метою з'ясування питання про зарахування сум оплат за вказаними платіжними дорученнями, він звернувся до банку з проханням надати йому інформацію, а 29 квітня 2014 року листом № 1015/01-01 його повідомлено, що платіжні доручення на балансі не виявлено, але за повідомленням Банку, вказана сума була внесена в рахунок поповнення накопичувального рахунку НОМЕР_10 у сумі 738 доларів США та поповнення поточного рахунку НОМЕР_3 у сумі 255 доларів США.

Однак, такі дії відповідача суперечать вимогам кредитного договору, оскільки всі оплати, що проводились по кредитному договору були зазначені з призначенням платежу "Погашення кредиту ОСОБА_1 згідно договору № 651/П/2007-840---756892" і ці суми зараховувались у повному обсязі у рахунок погашення кредиту, а не зараховувались, як стверджує відповідач, на накопичувальний рахунок.

Листом № 604/01/1-01 від 27.01.2014 відповідачем надано перелік платежів, що були позивачем несвоєчасно сплачені, але такий перелік для нього є незрозумілим, оскільки вони сплачені ним своєчасно та підтверджується наявними квитанціями: № 375 від 09.04.2008, № 5759 від 15.04.2008; № 4 від 11.08.2008; № 1 від 14.10.2009.

Зазначав, що відповідачем не повідомлено його про додаткові супутні витрати за кредитним договором , а саме, 1,5 % комісії банку за управління кредитом, яка становить 1051, 41 грн. і була сплачена позивачем згідно квитанції № 3 від 27.12.2007.

Отже, з наведеного випливає, що при проведенні платежів за умовами кредитного договору, відповідачем було порушено приписи п. 4 статті 11 Закону України " Про захист прав споживачів" у відповідності до якого договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту , що не були зазначені у договорі, а такі дії відповідача призвели до фактичного подорожання кредиту та потягли збільшення заборгованості.

Ураховуючи наведене, просив визнати неправомірними дії Банку по утриманню коштів у розмірі 146, 95 доларів США податку на доходи фізичних осіб, що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 3 666, 40 грн.; по утриманню з відповідача коштів у розмірі 1,5 відсотків за управління кредитом у сумі 1051, 41 грн.; зобов'язати відповідача у строк , що не перевищує 30 календарних днів з дня набрання рішення законної сили, зарахувати у рахунок погашення кредиту за договором № 651/П/2007-840 від 27.12.2007, суму утриманого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 146, 95 доларів США , що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 3 666, 40 грн.; суму коштів сплачених за платіжними дорученнями від 11.06.2008 № 961, № 215 від 11.06.2008 у загальному розмірі 993, 00 долари США; суми утриманої комісії у розмірі 1,5 відсотків за управління кредитом за договором у розмірі 1051, 41 грн. та зобов'язати Банк провести перерахунок пені та штрафних санкцій за договором з урахуванням неправомірно утриманих коштів.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній , представника Банку Цвєткова В.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року Відкритим акціонерним товариством комерційний банк " Надра" , правонаступником якого є ПАТ " КБ " Надра" укладено з ОСОБА_1, ОСОБА_4 Договір " Автопакет" № 651/П/27/2007-840 ( далі - Договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - "Кредит") у сумі 13 880,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором із відсотковою ставкою у розмірі 13,4 % річних з терміном погашення до 25 грудня 2014 року. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді ( 28-29-30-31/360) на залишок заборгованості . При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту ( п. 1.1., п.п. 1.1.3.1. п. 1.1.3., п. 1.1.4. Договору ) ( а.с. 144-147).

Предметом застави за цим Договором є автомобіль марки HYUNDAI , модель ACCENT, 2007 року випуску сірого кольору, номер кузова, НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_5, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 від 26 грудня 2007 року.

Згідно п. 1.1.2 Договору цільове призначення кредиту на придбання Автотранспортного засобу; витрати пов'язані з державною реєстрацією Автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України (якщо Позичальник сплачує за Автотранспортний засіб в тому числі і власні кошти та розмір внеску становить не менше, ніж 10 % від ціни Автотранспортного засобу).

Відповідно до п. 2.2.1. Договору позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1. цього Договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок НОМЕР_3 у порядку передбаченому п. 2.2.3. цього Договору , шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу , розмір якого складає 255,00 доларів США.

Згідно п. 2.2.3. Договору Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по Кредиту/Кредитній лінії, визначені у п.п. 2.2.1., 2.2.2.цього Договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця , а Банк здійснює списання с поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли Позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. Якщо 18-е

число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті.

Якщо протягом дії цього Договору Позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально платіж(і) та/чи інші платежі, то Банк приймає виконання Позичальником своїх Зобов'язань по Договору в наступному порядку:

прострочені відсотки за користуванням Кредитною лінією;

прострочені відсотки за користування Кредитом;

відсотки за користування Кредитною лінією;

відсотки за користування Кредитом;

пені та штрафи;

прострочена сума Кредитної лінії;

прострочена сума Кредиту;

сума Кредитної лінії;

сума Кредиту ( п. 2.2. 4 Договору).

Згідно п. 2.2.6. Договору з метою виконання умови, передбаченої п. 2.2.4. цього Договору, Банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному об'ємі виконання Позичальником своїх Зобов'язань щодо сплати мінімально необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим Договором, самостійно розподіляє грошові кошти, згідно черговості,передбаченої п. 2.2.4. цього Договору, або іншої черговості, встановленої на розсуд Банку.

Згідно п.п. 4.3.15. п. 4.3. Договору Позичальник зобов'язаний сплачувати всі передбачені законодавством України податки та обов'язкові збори на майно, що є предметом застави.

Відповідно до п.п. 4.3.17. п. 4.3. Договору Позичальник зобов'язаний в день укладання цього Договору застрахувати предмет застави в страховій компанії, що входить до перелік, акредитованих Банком. Предмет застави обов'язково страхується по програмі повне КАСКО на весь термін кредитування. У Договорі страхування вигодонабувачем страхового відшкодування повинен бути зазначений Банк. Позичальник має надати в Банк копію договору страхування (страхового полісу) та копію документу, що засвідчує оплату страхового внеску.

На виконання умов Договору 28 грудня 2007 року позивач уклав з ЗАТ " Страхова компанія " Брокбізнес" № 006-6945( далі - Страхова компанія ) :

Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ВВ/2702223;

Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 006-6945;

Договір добровільного страхування від нещасного випадку № 001-4007 ( далі - Договір страхування) ( т.1 а.с.167-169).

У зв'язку з настанням страхового випадку Страхова компанія на виконання умов Договору страхування укладеним з позивачем перерахувала Банку 25 грудня 2008 року страхове відшкодування у сумі 4 511,09 грн. та 21 січня 2009 року - 3 258,86 грн., які 09 лютого 2009 року була направлені на погашення заборгованості за Договором. ( т.1 а.с. 169).

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

10 грудня 2010 року та 13 січня 2011 року Банк направив ОСОБА_1 листи , в яких повідомив про те , що Банк від страхової компанії отримав страхове відшкодування, яке 09 лютого 2009 року спрямував на погашення кредитної заборгованості за Договором та роз'яснив позивачу , що відповідно до Закону України " Про податок з доходів фізичних осіб № 889 зазначена операція в межах Закону "Про податок з доходів фізичних осіб" прирівнюється до виплати доходу фізичним особам і Банк як податковий агент зобов'язаний утримати з суми виплати податок за ставкою 15% та перерахувати до бюджету, про що роз'яснено в листі ДНА України від 03.06.2010р. №5332/6/17-0716 .

У листі Банк повідомляв позивача, що сума страхового відшкодування у повному обсязі була зарахована Банком на погашення кредиту. У зв'язку з чим, суму не утриманого податку буде перераховано Банком в держбюджет за рахунок збільшення заборгованості ОСОБА_1 по кредиту.

З метою уникнення збільшення кредитної заборгованості , позивачу пропонувалося протягом трьох днів з дати отримання повідомлення Банку внести суму податку 1 165, 49 грн. на рахунок НОМЕР_7 для подальшого її перерахування її перерахування до Державного бюджету( т.1 а.с. 163,164).

У пунктах 1.2 та 1.3 ст. 1 Закону України " Про податок з доходів фізичних осіб" ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин") ( далі - Закон)дано визначення доходу згідно якого дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами;

дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді:

інших доходів як виплати чи винагороди за цивільно-правовими договорами, одержуваних резидентом або нерезидентом, якщо джерело виплати (нарахування) таких доходів знаходиться на території України, незалежно від резидентського статусу особи, що їх виплачує (нараховує)( пп." Ї"п.1.3 ст.1 Закону).

Сума страхового відшкодування була виплачена на підставі договору про страхування транспортного засобу, тобто на підставі договору страхування , тобто є доходом , оскільки внаслідок його перерахування Банку зменшився кредитний борг позивача.

Посилання позивача на положення пп. 32.4.3,. п. 4. 3. ст. 4 Закону згідно якого до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються, зокрема ,такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації), як

сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримувана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя або недержавне пенсійне забезпечення, при виконанні таких умов:

а) при страхуванні життя або здоров'я платника податку факт нанесення шкоди страхувальнику має бути належним чином підтверджений. Якщо страхувальник помирає, сума страхової виплати оподатковується у складі спадщини згідно з пунктом 13.2 статті 13 цього Закону;

б) при страхуванні майна сума страхового відшкодування не може перевищувати вартість застрахованого майна, розраховану за звичайними цінами на дату укладення страхового договору, збільшену на суму сплачених страхових внесків (премій), та має бути спрямована на ремонт, відновлення застрахованої власності або її заміщення у порядку та строки, визначені статтею 15 цього Закону;

в) при страхуванні цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично завданої вигодонабувачу (бенефіціару), яка оцінюється за звичайними цінами на дату такої страхової виплати;

є безпідставними , оскільки цим підпунктом передбачено , що страхове відшкодування не включається до загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку за умови , що воно спрямовано на ремонт , відновлення застрахованої власності.

В даному випадку воно було спрямовано на зменшення кредитної заборгованості позивача, а тому Банк відповідно до вимог Закону та наданих у листі ДПА України від 03.06.2010 року № 5332/6/17 - 0716 роз'яснень відповідно до отриманої суми страхового відшкодування перерахував до бюджету податок у розмірі 15%.

За таких обставин , суд дійшов обґрунтованого висновку , що Банк правомірно перерахував до бюджету податок у розмірі 15 % від суми страхового відшкодування , яка була отримана Банком на виконання умов Договору.

11 червня 2008 року згідно наявної в матеріалах справи копії квитанції № 961 ОСОБА_1 вніс на транзитний рахунок 980 ,00 дол. США , що в еквіваленті становило 4 754 грн. 47 коп. для погашення кредиту ОСОБА_1 згідно договору № 651/П/27/2007-80---756892( т.1 а.с. 21).

В цей же день, як випливає зі змісту копії квитанції №215 ОСОБА_1 на транзитний рахунок було внесено ще 13,00 дол. США , що еквівалентно 63грн. 07 коп. з призначенням платежу : на погашення кредиту ОСОБА_1 згідно договору № 651/П/27/2007-80---756892 ( т.1 а.с. 22).

Для з'ясування обставин, викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі представнику відповідача відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України було роз'яснено право надати більш детальні роз'яснення та докази на їх підтвердження щодо зарахування внесених позивачем 11 червня 2008 року по квитанціях № 961 та 215 грошових коштів на погашення заборгованості по кредитному договору.

З висновку проведеного службового розслідування щодо встановлення причин не внесення коштів на погашення боргу по кредитному договору № 651/П/27/2007-840 від 27.12.2007 позичальника ОСОБА_1, який складений комісією створеною 09.03.2016 наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ " КБ " Надра" №24 випливає, що в процесі службового розслідування встановлено , що 27 грудня 2007 року між ВАТ " КБ " Надра " в особі начальника відділення №2627 філії ВАТ " КБ " Надра" Київське РУ Губенка В.А. та ОСОБА_1 укладено кредитний договір " Автопакет" № 651/П/27/2007-840 про надання останньому коштів у сумі 13 880,00 дол. США для придбання автомобіля , зі сплатою обов'язкового щомісячного мінімально необхідного платежу в сумі 255,00 дол. США.

В цей же день в рамках Продукту " Автопакет" для погашення кредиту позичальнику відкрито Пакет послуг " Стимул" НОМЕР_8. До даного пакету послуг , відповідно до Анкети - заяви був відкритий поточний ( картковий) рахунок НОМЕР_3, до якого була видана картка Visa Electron International НОМЕР_9 зі строком дії до 31.12.2009 року , а також накопичувальний рахунок НОМЕР_10( як і всім клієнтам Банку ) , у валюті за вибором клієнта.

Для зручності погашення кредиту в Пакеті послуг " Стимул" НОМЕР_8 за заявою клієнта було підключено два ПДР ( Постійно діючих розпорядження) , згідно яких кошти , внесені клієнтом , зараховуються на поточний картковий рахунок НОМЕР_11, накопичувальний рахунок НОМЕР_13, а в момент настання терміну сплати за кредитом ( 18 числа місяця) перераховуються з карткового /накопичувального рахунків клієнта на рахунок НОМЕР_12 в розмірі щомісячного мінімального необхідного платежу в сумі 255,00 доларів США для подальшого погашення в системі ПЗ " Nadra Loans".

11.06.2008 близько 11 години, позичальник ОСОБА_1 через касу відділення № 2627 ВАТ " КБ " Надра" Київське РУ , вніс 993 долари США для погашення кредиту . При цьому касир-менеджер з операції Відділення № 2627 філії ВАТ " КБ " Надра" Київське РУ ОСОБА_6, не маючи необхідного досвіду роботи ( прийнята в Банк 07.05.2008 наказом №717 від 05.05.2008 , звільнена з 28.07.2008 наказом № 1211-п від 18.07.2008) , в системі ПЗ" Nadra Loans" в 11 год.06 хв. сформувала проводки для погашення кредиту на загальну суму 993 дол. США, а саме : квитанція № 961 від 11.06.2008 на суму 980 дол. США та квитанція №215 від 11.08.2008 на суму 13 дол. США, роздрукувала квитанції та підписавши і поставивши штамп касира, видала їх клієнту ОСОБА_1.

Виявивши помилку, в 13 год.40 хв. того ж дня касир -менеджер з операцій Відділення № 2627 філії ВАТ " КБ " Надра" Київське РУ ОСОБА_6 сформувала проводку в системі ПЗ "Retail Union", в результаті чого у відповідності до ПДР сума 255,0 доларів США була перерахована на погашення кредиту.

11.06.2008 залишок в розмірі 738,0 дол. США було переведено на накопичувальний рахунок НОМЕР_10 клієнта ОСОБА_1 відкритого в рамках пакету послуг " Стимул" НОМЕР_14.

16 .01.2009 кошти в розмірі 838,91 доларів США були перераховані з накопичувального рахунку НОМЕР_10 на поточний рахунок НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_1 відкритого в рамках того ж пакету послуг " Стимул " НОМЕР_8.

В той же день з поточного рахунку кошти в розмірі 838,91 доларів США були виплачені ОСОБА_1 через відділення № 2627 філії ВАТ " КБ " Надра" Київське РУ , про що свідчать поточні звіти за операціями по поточному ( картковому ) і накопичувальному рахунках Пакету послуг " Стимул" НОМЕР_8 клієнта ОСОБА_1

Проаналізувавши зібрані в процесі проведення службового розслідування матеріали, комісія дійшла висновку :

1. Проводки 11.06.2008 по квитанціях № 961 на суму 980,00 дол. США та № 215 на суму 13,00 дол. США сформовані неправильно і залишилися не проведеними ( не підтвердженими) . При цьому касир -менеджер з операцій Відділення № 2627 Філії ВАТ КБ " Надра" Київське РУ ОСОБА_6 у порушення вимог п.48 " Інструкції про організацію здійснення касових операцій в ВАТ " КБ " Надра" , затвердженої 29.01.2004 Першим Віце-Президентом ВАТ " КБ " Надра " Сиротян , не витребувала недійсні квитанції № 961 та №215 від 11.06.2008 у клієнта ОСОБА_1 , по яким операції не проводилися , що дало змогу ОСОБА_1 безпідставно стверджувати про подвійне внесення коштів у сумі 993,00 дол. США, в тому числі і в рахунок погашення заборгованості .

2. Квитанції № 961 від 11.06.2008 на суму 980,00 дол. США та квитанції №215 на суму 13,00 дол. США є недійсними у зв'язку неправильним їх оформленням.

Таким чином , в ході проведення службового розслідування доводи клієнта ОСОБА_1 щодо сплати ним 11.06.2008 , крім проведених у ПЗ Банку платежів на суму в 993,00 дол. США , додаткових платежів у сумі 993,00 доларів США - не підтверджені.

У судовому засіданні Апеляційного суду м. Києва під час дослідження зазначеного висновку представник позивача не заперечувала , що позивач отримав у банку грошові кошти у сумі 838,91 дол. США.

Зазначена обставина підтверджується Поточним звітом за операціями по поточному (картковому ) рахунку з 01.01.2007 р. по 15.02.2016 р. відповідно до якого 16 січня 2009 року був здійснений переказ з накопичувального поточного рахунку у відділені № 2627 ПАТ КБ "Надра " в сумі 838,91 грн. і цього ж дня було здійснено видачу готівкою в сумі 838,91 грн. (т.1 а.с. 229, 230)

У матеріалах справи відсутні дані , які б спростовували зазначений висновок, а тому колегія суддів приймає його до уваги і приходить до висновку про відсутність підстав до скасування рішення суду і в частині відмови у задоволенні вимог щодо зобов'язання Банку зарахувати у рахунок погашення заборгованості грошові кошти внесені 11 червня 2008 року по квитанціях № 961 та № 215.

Згідно підпункту " б" пункту 2.4 та п.2.4 розділу ІІ Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, які затверджені постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 № 255 та зареєстровані у Міністерстві юстиції України 11 липня 2003 р. за № 583/79042.4. комісійні доходи і витрати (далі - комісії) - операційні доходи і витрати за наданими (отриманими) послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи є фіксованою.

Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг, визнаються доходами (витратами). До них належать:

комісії за розрахунково-касове обслуговування клієнтів;

комісії за обслуговування кредитної заборгованості;

комісії за резервування кредитної лінії, які розраховуються на пропорційній часу основі протягом строку дії зобов'язання;

комісії за управління інвестицією тощо.

Зі змісту анкета - заяви клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою " Автопакет" підписану позивачем випливає, що підписанням цієї Анкети-Заяви він доручає Банку відкрити рахунки відповідно до обраної Платіжної картки чи обраного Тарифного Пакета і підтверджує свою згоду з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ " Надра" і Тарифами Банку , зобов'язується їх виконувати. ( т.1 а.с. 222)

27 грудня 2007 року ОСОБА_1 по квитанції №3 сплатив комісію банку 1,5 % за управління кредитом згідно договору кредиту 651/П/27/2007-840 від 27.12.2007 в сумі 1051,41 грн.

Погодившись з Умовами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ " Надра" та сплативши 27 грудня 2007 року комісію банку позивач тим самим підтвердив законність дій Банку щодо отримання ним комісії за управління кредитом, оскільки з 2007 року не оскаржував правомірність таких дій.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги і в цій частині.

Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача на те , що Банк безпідставно вказав у своєму листі на адресу позивача, про несвоєчасне та неповне внесення ним у квітні 2008 року, серпні 2009 року та у жовтні 2009 року щомісячних платежів , оскільки згідно наданого Банком розрахунку заборгованості 09 квітня 2008 року позивачем внесено 208,00 дол. США, а 22 квітня 2008 року 46,60 грн., які були внесені позивачем 15 квітня 2008 року на поповнення поточного рахунку (т.1 а.с.24, 26).

27 серпня 2009 року позивачем було сплачено 244,11 дол. США і 22 жовтня 2009 року - 255,00 дол. США в рахунок погашення заборгованості, тобто після 18 числа поточного місяця.

Квитанції про купівлю іноземної валюти ще не свідчать про внесення позивачем мінімального платежу по кредиту до 18 числа поточного місяця, оскільки квитанції про погашення зазначеного платежу у встановлений договором строк позивач не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог матеріального та процесуального права, не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів не вбачає таких порушень вимог матеріального та процесуального права, які б слугували підставою до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, у зв'язку з неправильним вирішення спору.

Твердження в апеляційної скарзі про те , що суд не взяв до уваги той факт, що споживачу у письмовій формі не було надано інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, не заслуговують на увагу , оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позовної заяви від 21 квітня 2015 року вбачається, що позивач просив визнати неправомірними дії Банку по утриманню коштів у розмірі 146, 45 дол. США податку на доходи фізичних осіб, утримання з позивача комісії у розмірі 1,5 % у сумі 1051,41 грн. та зобов'язати Банк зарахувати у погашення заборгованості за кредитом суму утриманого податку , комісії та коштів сплачених за платіжними дорученнями від 11.06.2008 року № 961 та 215 у загальному розмірі 993 дол. США та відповідно здійснити перерахунок пені та штрафних санкцій за договором з урахуванням утриманих коштів.

Беручи до уваги наведене , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: