Справа № 296/7429/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"20" грудня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення місця відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з позовом до Житомирської міської ради в якому просить встановити місце відкриття спадщини останнє місце проживання ОСОБА_5 на момент його смерті 12.02.2004 року за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку №27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.02.2004 року помер її рідний брат ОСОБА_5 після його смерті відкрилась спадщина, яку позивач прийняла, оскільки постійно проживала разом із братом на момент його смерті за адресою: АДРЕСА_1. Позивач та її брат вказану частину будинку успадкували після смерті їхнього батька ОСОБА_6, який помер 19.10.1984 року.

Інші спадкоємці майна померлого ОСОБА_5 за законом та заповітом відсутні, спадкова справа не заводилась.

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті брата, однак нотаріус повідомила, що оформити спадщину в установленому законом порядку позивач немає можливості, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують місце відкриття спадщини за адресою проживання позивача, зважаючи на те, що померлий ОСОБА_5 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації місця проживання.

Позивач зазначила, що вказані вище обставини перешкоджають їй реалізувати свої права на спадщину, яка відкрилась після смерті її брата, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Також представник позивача пояснив, що право власності на 1/8 частини будинку не було зареєстроване померлим.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 17.10.2016 року подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 23).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2004 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 234086 (а.с. 5).

З копій свідоцтв про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вбачається, що померлий ОСОБА_5 був рідним братом ОСОБА_7 (а.с. 8-9).

З копії свідоцтва про одруження серії ІІ-АП № 307261 вбачається, що 28.04.1984 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8. (а.с. 10) Отже, ОСОБА_5 є рідним братом ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_6 набули право власності на 1/4 частину (по 1/8 частині кожний) житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, що підтверджується змістом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори, зареєстровано реєстром № 3-2354 (а.с. 13).

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 14.11.2016 року спадкова справа щодо майна ОСОБА_5, померлого 12.02.2004 року не заводилася. Вказане також підтверджується листами Першої та Другої державними нотаріальними конторами від 22.11.2016р., від 16.11.2016р, та листом Житомирського державного нотаріального архіву №1789/01-14 від 18.11.2016 року (а.с. 40- 47).

Також встановлено, що Апеляційним судом Житомирської області від 13.11.2015 року, яким залишено без змін рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2015р. у справі №296/4714/14-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про визнання недійсним договору дарування частини будинку досліджувалося питання набуття права власності ОСОБА_5 на 1/8 частини будинку та встановлено, що ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець (2-га черга за законом) прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її брата ОСОБА_5, так як фактичного вступила в управління та володіння спадковим майном (частиною будинку), проживала в будинку на момент відкриття спадщини і проживає по цей час, що підтверджується змістом будинкової книги, змістом довідки № 669 від 18.04.2014 року. При цьому ОСОБА_1 спадщину після смерті свого брата ОСОБА_5 не оформила, до нотаріуса не зверталась (ухвала а.с. 122-124).

Також, під час розгляду справи було встановлено, що 12 лютого 2004 року помер власник 1/8 частини житлового будинку № 27, що розташований в м. Житомирі по провулку 3-му Чуднівський ОСОБА_5, однак 09.12.2013 року було видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 згідно якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_12 вчиняти дії щодо реєстрації та оформлення права власності на його ім'я, та подарувати від його імені ОСОБА_10 всю належну на праві особистої приватної власності ОСОБА_5 частину житлового будинку № 27, що розташований в м. Житомирі по провулку 3-му Чуднівський.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.09.2015р. задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, визнано недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку №27 по провулку 3-му Чуднівському в м.Житомирі, посвідчений 27 грудня 2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований в реєстрі за №1899.

Отже, вказаними вище рішеннями судів було встановлено незаконність дій щодо реєстрації та відчуження частки майна належної ОСОБА_5

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки ПП «АММОН» № 3969 від 15.07.2016 року ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Її брат ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 12.02.2004 року проживав за вказаною адресою без реєстрації, згідно свідчень свідків, до смерті (а.с. 12).

Допитані в судовому засідання в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказали, що після смерті чоловіка ОСОБА_1 забрала до себе проживати брата ОСОБА_5, який помер у 2004 році за адресою: м. Житомир, пров. 3-й Чуднівський, 27. Ні дружини, ні дітей померлий ОСОБА_5 не мав. З ким проживав раніше померлий невідомо.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так і з боку матері.

Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до змісту положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття

Судом було встановлено, що останнім місцем проживанням померлого ОСОБА_5 була квартира № 4 в будинку № 27 по пров. 3-му Чуднівському в м. Житомирі. За вказаною адресою померлому належало 1/8 частина будинку. Після смерті ОСОБА_5 його сестра ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті брата на час розгляду справи в суді проживає за вказаною адресою.

Тому, зважаючи на те, що вимога про встановлення місця відкриття спадщини було заявлено в позовному провадженні разом з вимогою про визнання права власності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим слід встановити місцем відкриття спадщини останнє місце проживання ОСОБА_5 на момент його смерті 12 лютого 2004 року за адресою: м. Житомир, провулок 3-й Чуднівський, буд. № 27 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі.

Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.09.2016 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі. Оскільки, при зверненні до суду позивачем було заявлено дві вимоги, а саме немайнового та майнового характеру, на час вирішення справи судовий збір не сплачено, з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі з урахуванням ціни позову в сумі 1174,20 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Встановити місцем відкриття спадщини останнє місце проживання ОСОБА_5 на момент його смерті 12 лютого 2004 року за адресою: м. Житомир, провулок 3-й Чуднівський, буд. № 27.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі за законом після смерті 12 лютого 2004 року її брата, ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1174,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Адамович