Справа № 443/665/15 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/1132/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю:представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Жидачівської міської ради, треті особи: Відділ Держземагенства у Жидачівському районі, ОСОБА_9 про визнання незаконними рішень Жидачівської міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

15 квітня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися із зазначеним позовом до відповідачів у якому просили:

визнати незаконними рішення сесії Жидачівської міської ради №1932 від 25.05.2004 року та №4348 від 28.02.2006 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у спільну сумісну власність земельної ділянки у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, виданий 06.02.2007 року на ім'я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за реєстраційним номером 51.

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними рішення сесії Жидачівської міської ради №1932 від 25.05.2004 року та №4348 від 28.02.2006 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у спільну сумісну власність земельної ділянки у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, виданий 06.02.2007 року на ім'я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за реєстраційним номером 51.

Додатковим рішенням від 30 листопада 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 487 грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилаються на те, що жодних доказів про приватизацію ними саме прибудинкової території позивачами не надано.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до відома положення Наказу №76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», який діяв на час виникнення спірних правовідносин. За цим Наказом у розділі «терміни, що використовуються у правилах» визначено, що «Прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Отже, відсутність акту на право власності чи користування земельною ділянкою, яким визначається прибудинкова територія та відсутність відповідної землевпорядної документації щодо меж і конфігурації прибудинкової території вказує на її відсутність і жодними іншими доказами наявність, межі і конфігурація прибудинкової території не може бути доведена, а таких доказів позивачі не надали. Жодний висновок земельної експертизи щодо прибудинкової території у справі також відсутній.

Просять рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що передачею у власність відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0,0542 га порушені права позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як співвласників житлового будинку по АДРЕСА_1, а також порушене право останніх на приватизацію частини прибудинкової території.

З таким висновком суду погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною радою Автономної республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Судом та матеріалами справи установлено, що сім'я ОСОБА_11 перебувала у Жидачівському міськвиконкомі на першочерговому обліку для отримання житла. Сім'я проживала у АДРЕСА_2, який був ветхий і ремонту не підлягав. На даний час будинок знесено.

Дана сім'я отримала квартиру АДРЕСА_1, житлова площа якої не відповідала нормі на одного члена сім'ї.

Відтак, рішенням виконкому Жидачівської міської ради від 28 вересня 2001 року №294 сім'ї ОСОБА_11, дано дозвіл на проведення добудови до житлового будинку АДРЕСА_1 з улаштуванням кухні, санвузла, житлової кімнати.

Відповідачами у встановленому порядку було виготовлено проектну документацію на добудову та надано дозвіл на проведення будівельних робіт.

Відповідно до рішень Жидачівської міської ради від 25 травня 2004 року №1932 та уточненого рішення ради від 28 лютого 2006 року №4348 сім'ї ОСОБА_11 передано у власність для обслуговування добудованої частини житлового будинку земельну ділянку розміром 0,0542 га і видано державний акт на цю земельну ділянку.

Правовий режим спірної земельної ділянки, на який розташований багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема Земельним кодексом України.

Відповідно до п.4 ст.42 ЗК України розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Такої землевпорядної документації, як убачається із письмових пояснень Жидачівського міського голови, щодо меж і конфігурації прибудинкової території по АДРЕСА_1 немає.

Відповідно до положень Наказу №76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», який діяв на час виникнення спірних правовідносин визначено, що прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Такого акту також не має.

Відповідно до Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», чинного на час виникнення спірних правовідносин, до земель комунальної власності належать всі землі в межах населених пунктів, крім земель державної та комунальної власності.

Таким чином, передаючи відповідачам у користування земельну ділянку площею 0,0542га орган місцевого самоврядування -Жидачівська міська рада розпорядилася землею комунальної власності в межах своїх повноважень визначених ст. 123 ЗУ України.

Відтак, не знайшли свого підтвердження висновки суду першої інстанції про передачу оскаржуваними рішеннями сесії Жидачівської міської ради №1932 від 25.05.2004 року та №4348 від 28.02.2006 року відповідачам частини прибудинкової території і порушенням при тому прав позивачів.

Тому у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання незаконними рішення сесії Жидачівської міської ради №1932 від 25.05.2004 року та №4348 від 28.02.2006 року та визнавати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, виданий 06.02.2007 року на ім'я ОСОБА_2.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає до задоволення, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Жидачівської міської ради, треті особи: Відділ Держземагенства у Жидачівському районі, ОСОБА_9 про визнання незаконними рішень Жидачівської міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.