Справа № 297/165/16-ц
11 лютого 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_12 ТРЕЙД, третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_13 Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок,
ОСОБА_14, в інтересах позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договорів оренди земельних ділянок посилаючись на те, що 03 листопада 2010 року між позивачами та відповідачем укладено Договори оренди земельних ділянок. Відповідно до умов Договору позивачами, як Орендодавцем, було передано відповідачу належну їм на праві приватної власності земельні ділянки площею, які розташовані на території Шомської сільської ради за межами населеного пункту. Цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки належить позивачам на підставі Державного акту. Згідно Договорів відповідач зобовязувався сплачувати орендну плату в розмірі 3% проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідачем свої зобовязання за Договорами не виконуються в повній мірі, що призводить до систематичного порушення ним взятих на себе зобовязань. Останнім порушено зобовязання щодо своєчасності розрахунку з позивачами за користування земельними ділянками за період 2013-2015 років, нехтуючи термінами для здійснення розрахунків, зазначеними в Договорах, які є їх істотними умовами.
Крім цього, відповідачем, станом на 22 січня 2016 року не сплачено грошових коштів у повному обсязі в рахунок погашення заборгованості за користування вказаними земельними ділянками в 2013-2015 роках. До того ж, жодних послуг в рахунок погашення заборгованості з орендної плати за ці роки, позивачі від відповідача не отримували.
Також Представник позивачів зазначає, що земельні ділянки, які є обєктами оренди, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а тому потребують постійного догляду, в тому числі постійного підтримання її родючого стану шляхом оброблення та внесення відповідних добрив.
Однак, відповідачем в період 2014 - частково 2015 років не проводилась обробка орендованих земельних ділянок, а тому такі його дії (бездіяльність) можуть спричинити значне зниження рівня родючості з подальшою деградацією ґрунту, та визнання вказаних земельних ділянок малопродуктивними.
Разом з тим, як наголошує представник позивачів, їм стало відомо, що в 2015 році частина орендованих земельних ділянок оброблялися третіми особами, а не відповідачем. В позовній заяві представник позивача вказав, що відповідачем було передано земельні ділянки в суборенду іншим субєктам господарювання. Проте, у такому випадку, в разі існування відносин суборенди зазначених земельних ділянок, відповідач, згідно чинного законодавства України, зобовязаний був повідомити позивачів про це, адже ч.1 ст.8 Закону України Про оренду землі встановлено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.
З метою досудового врегулювання спору, позивачі зверталися до відповідача з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі та підписати додаткові угоди про розірвання даних Договорів оренди землі, оскільки не вбачають за доцільне продовжувати договірні відносини з відповідачем, адже ним систематично порушуються істотні умови цих Договорів. Факт звернення позивачів до відповідача із зазначеними вимогами підтверджується відповідними листами-претензіями. Однак, жодної відповіді на своє звернення від відповідача позивачі так і не отримали.
Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати Договори оренди земельних ділянок, укладених між позивачами та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_12 ТРЕЙД».
В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання.
У судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_13 Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, проти заявлених позовних вимог не заперечував та просить задовольнити у повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Стаття 1 Закону України Про оренду землі містить визначення поняття терміну оренда землі, під яким слід розуміти засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Крім того, ст.13 Закону України Про оренду землі встановлює дефініцію терміну договір оренда землі як договору, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобовязань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є підставою для розірвання договору.
Земельним Кодексом України (далі ЗКУ), а саме статтею 96, встановлений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Стаття 610 ЦК України містить дефініцію про те, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Частина перша статті 32 Закону України Про оренду землі встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобовязані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, а також підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.
Крім цього, відповідно до абз.3 ч.1 ст.24 Закону України Про оренду землі, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.
Частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно із положеннями п.п. д, г ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
Судом встановлено, що Позивачами, як Орендодавцями, виконані всі взяті на себе за Договором зобовязання. Зокрема, позивачами передано в користування відповідачу зазначені вище земельні ділянки відповідно до актів прийому-передачі земельних ділянок, які, так само як і договори оренди земельних ділянок, не були надані відповідачем позивачам. Крім того, позивачами не здійснювалось жодних дій, які б перешкоджали відповідачу користуватись орендованими земельними ділянками.
Разом з тим, відповідачем свої зобовязання за Договорами не виконуються в повній мірі, що призводить до систематичного порушення ним взятих на себе зобовязань. Зокрема, відповідачем, як Орендарем земельних ділянок, порушено зобовязання щодо своєчасності розрахунку з позивачами за користування земельними ділянками за період 2013-2015 років, нехтуючи термінами для здійснення розрахунків, зазначеними в Договорах, які є їх істотними умовами.
Також відповідачем, станом на 22 січня 2016 року не сплачено грошових коштів у повному обсязі в рахунок погашення заборгованості за користування вказаними земельними ділянками в 2013-2015 роках.
Крім того, земельні ділянки, які є обєктами оренди, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, потребують постійного догляду, в тому числі постійного підтримання її родючого стану шляхом оброблення та внесення відповідних добрив.
Однак, відповідачем в період 2014 - частково 2015 років не проводилась обробка орендованих земельних ділянок, а тому такі його дії (бездіяльність) можуть спричинити значне зниження рівня родючості з подальшою деградацією ґрунту, та визнання вказаних земельних ділянок малопродуктивними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_12 ТРЕЙД, третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_13 Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок, підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання передбачені договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 96, 141, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 8, 13, 15, 16, 22, 24, 25, 32 Закону України терміну Про оренду землі, ст.ст. 1, 13, 16, 22, 23, 244, 509, 526, 530, 611, 626-629, 631, 651 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 4, 30-32, 114, 118, 119, 197 ч. 2, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 197 ч.2, 208, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_12 ТРЕЙД, третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_13 Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок - задовольнити.
Розірвати Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_10 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_12 ТРЕЙД» (код в ЄДРПОУ НОМЕР_1 листопада 2010 року.
Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_12 ТРЕЙД» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна гривня) 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_16.