Провадження № 2/742/1177/16
Єдиний унікальний № 742/2679/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,

при секретарі Геєць О.О.,

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на житло, а саме квартири АДРЕСА_1 вказуючи на те, що рішенням виконкому Прилуцької міської ради від 02 квітня 2013 року № 166, йому було поліпшено житлові умови за рахунок кімнати 6-1 площею 12,8 кв.м., кімнати 18-1 площею 12,5 кв.м. та частини коридору загального користування площею 3,77 кв.м. по АДРЕСА_1, для подальшого переобладнання у житлове за власний рахунок, для сім»ї у складі позивача, його дружини та сина.

Проте, відповідачі з 27.10.2014 року за даною адресою не проживають, вибули з даного житла добровільно, не сплачують комунальних платежів, не цікавиться даним житлом та втратили до нього будь-який інтерес, що і стало відповідною підставою для звернення до суду із відповідним позовом про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на житло, оскільки їх реєстрація у вказаному житлі створює перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним майном.

До початку судового засідання позивач зменшив свої позовні вимоги та , з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_5 самостійно знялася із реєстраційного обліку, просив визнати таким, що втратив право на житло лише ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 повністю підтримали остаточні (зменшені) позовні вимоги та надали відповідні пояснення, вказуючи на ті обставини, що відповідач добровільно залишив житло за адресою АДРЕСА_1 у жовтні 2014 року. На даний час має до нього доступ, оскільки вхідних заміків після його вибуття ніхто не міняв і ключів не забирав, але таким не цікавиться, оплату за нього не проводить, будь-якої участі в його утриманні та обслуговуванні не приймає, чим втратив до житла всякий інтерес.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаних позовних вимог та при цьому не заперечували ті обставини, що дійсно відповідач з жовтня 2014 року не проживає за вказаною позивачем адресою, не проводить оплату за комунальні послуги. Причиною не проживання відповідач зазначає його навчання на денному відділенні Індустріально-педагогічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету з вересня 2015 року.

Суд, вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку:

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право користування відповідною житловою площею, квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджується витягом з рішення №166 від 02 квітня 2013 року про поліпшення житлових умов (а.с.3).

Згідно з довідкою КП «Прилукижитлобуд» (а.с.5) вбачається, ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, разом із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є його дружиною, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є його сином.

Відповідно до рішення Виконкому Прилуцької міської ради №217 від 17.07.1987 року відбулася пере нумерація будинків, в тому числі і по АДРЕСА_1, де будинок 8 «б», змінив номер на «12».

Згідно з актом Комітету самоорганізації населення мікрорайону №5 від 02.03.2016 року за №666 встановлено, що в результаті обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проживають за вказаною адресою з жовтня 2014 року (а.с.5).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 також підтвердив обставини непроживання ОСОБА_4 за вказаною адресою з жовтня 2014 року, оскільки сам був очевидчем виїзду відповідача та його матері із спірного житла.

Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство.

ОСОБА_5 була дружиною позивача, шлюб з якою було розірвано 22 вересня 2014 року, що підтверджується відповідною копією рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2014 року, яке набрало законної сили 03 жовтня 2014 року , а ОСОБА_4 є сином, що також беззаперечно було встановлено в судовому засіданні. Сторони не заперечували ті обставини, що відповідач ОСОБА_4 добровільно, разом зі своєю матір»ю залишив житло за адресою АДРЕСА_1. На час вибуття з даного житла відповідач ОСОБА_4 був неповнолітнім, а тому відповідно до ст. 71 ЖК України за ним зберігалося жиле приміщення понад 6 місяців, оскільки у вказаному житлі залишився проживати його батько.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачу виповнилося 18 років, але до житла, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 він не повернувся. На навчання він вибув лише 01.09.2015 року, тобто по збігу 7 місяців з дня повноліття. Протягом усього цього часу він не звертався до суду із відповідними позовами про усунення перешкод у користуванні квартирою, в якій значиться зареєстрованим, оскільки таких перешкод з боку позивача не існувало.

01.09.2015 року відповідач дійсно вибув на навчання до м.Конотоп Сумської області, що підтверджується відповідною довідкою з навчального закладу, де і по даний час продовжує навчання, але відбулося це по закінченнювизначеного законодавством шестимісячного строку, протягом якого за квартиронаймачем чи членом його сім"ї зберігається відповідне житло, тобто збігу 7 місяців з того, дня, коли він став повнолітнім.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач вселився у спірне житло як неповнолітній член сім»ї квартиронаймача, при отриманні паспорта громадянина України при досягненні 16 років був зареєстрований за адресою проживання обох батьків, тобто у спірній квартирі, яка була постійним місцем його проживання до жовтня 2014 року.

Як пояснили в судовому засіданні сторони, жодної неправомірної поведінки як з боку позивача, так і відповідача на час залишення спірного житла відповідачем здійснено не було. Відповідач залишив житло добровільно і на вказану житлову площу проживати не повертався. В судовому засіданні відповідач не вказав поважності відсутності понад встановлений законом строк у період з 01.02.2015 року по 01.09.2015 року - до часу виїзду на навчання, та не ставив питання про продовження пропущеного строку. При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на п.2 ч.3 ст.71 ЖК України, який передбачає збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім»ї понад 6 місяців у зв'язку із навчанням, - протягом усього часу навчання, оскільки відповідач вибув на навчання 01.09.2015 року, а спірне житло залишив у жовтні 2014 року за власною ініціативою, не проживав в ньому більше 6 місяців без поважних причин, оплату за нього не проводив, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн.20 коп., що підтверджується оригіналом відповідної квитанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71,72,163 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 224, 226, 294 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. в рахунок понесених витрат по справі по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя