Справа № 667/6012/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

судді Радченко Г.А.

за участі секретаря Рушелюк О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс», Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила суд: стягнути з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на її користь 65 110,35 грн., з яких: матеріальна шкода за пошкодження автомобіля в розмірі 64 537,95 грн., у тому числі франшиза 1000 грн., та витрати на послуги експерта 572,40 грн.

В обґрунтування позову посилалася на те, що їй на праві власності належить автомобіль MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1. 06 лютого 2015 року о 01.30 год. у м. Херсоні на миколаївському шосе, 9 водій ОСОБА_4, керуючи сміттєвозом КАМАЗ 53213, р/н НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху і дистанції та здійснив зіткнення з належним їй автомобілем, спричинивши йому механічні пошкодження. Вказана ДТП сталася в результаті того, що ОСОБА_4 водій ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», виконуючи трудові обовязки та керуючи закріпленим за ним транспортним засобом, що перебуває у володінні ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху України. Постановою Бериславського районного суду від 05.03.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданого адміністративному стягненню у вигляді штрафу. ОСОБА_4 на місці ДТП предявив поліс обовязкового страхування, оскільки між ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» та ПрАТ «Київський страховий дім» укладено 07.05.2014 року договір АІ/6282608 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу КАМАЗ 53213, р/н НОМЕР_2, зі строком дії з 09.05.2014 року по 08.05.2015 року. Для визначення завданої шкоди позивачкою сплачено 572,40 грн. за послуги експерта-товарознавця. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з встановлення вартості матеріального збитку №Вэ-121 від 02.04.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1, унаслідок пошкоджень в ДТП, в цінах на час проведення дослідження становить 108 203,06 грн. За умовами п. 4 Договору страхування АІ/6282608 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну визначена в сумі 50 000 грн., у п. 5 цього договору встановлено розмір франшизи 1 000 грн. За сповіщенням ПрАТ «Київський страховий дім» складено страховий акт, я якому визначено розмір страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу КТЗ та франшизи в сумі 43 665,11 грн. З вказаною сумою вона погодилася і не оспорювала. Враховуючи вищенаведені обставини ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» повинно оплатити їй вартість ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 64537,95 грн., виходячи з розрахунку: 108203,06 грн. (визначена експертом вартість відновлювального ремонту) 43 665,11 грн. (виплата страхової компанії) = 64 537,95 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було притягнуто Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила, просила суд стягнути з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на користь ОСОБА_3 25 572,40 грн. в якості відшкодування заподіяних матеріальних збитків. Пояснила, що позивачкою було здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу. ОСОБА_6 акту виконаних робіт СТО ПП ОСОБА_7 загальна вартість відновлювального ремонту з урахуванням придбаних запасних частин становить 69 243 грн. Під час проведення ремонтно-відновлювальних робіт СК «Київський страховий дім» на рахунок СТО було перераховано страхове відшкодування, а позивачкою здійснено доплату в сумі 25 000 грн. У звязку із вказаними обставинами ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» повинно сплатити позивачці різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також відшкодувати понесені нею витрати на послуги експерта в сумі 572,40 грн.

Представник відповідача ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на початку розгляду справи заперечував проти задоволення позовних вимог, однак в останньому судовому засіданні їх визнав в повному обсязі та просив суд розстрочити виплату шкоди на 3 місяці після набрання рішенням законної сили, оскільки ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» є збитковим підприємством та не має коштів для виплати одразу всієї суми збитків.

Представник відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення по справі в яких зазначив, що будь-які вимоги до страховика ПрАТ «Київський страховий дім» будуть безпідставними та необґрунтованими, а вимоги до страхувальника ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» можуть стосуватись виключно випадків, передбачених законом.

Третя особа ОСОБА_4 при вирішенні питання про задоволення позову покладався на розсуд суду.

Дослідивши докази у справі, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

ОСОБА_6 положень п. 22.1 ст. 22, ст. 29, п. 32.7 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, повязану з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, за мінусом втрати товарного вигляду і франшизи.

Статтею 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

ОСОБА_6 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним судом України у постанові №6-108цс14 від 06.11.2013, за загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України. ОСОБА_6 з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідним для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_6 п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що згідно постанови Бериславського районного суду Херсонської області від 05.03.2015 року - 06.02.2015 року о 00:30 знаходячись в м. Херсон по Бериславському шосе, громадянин ОСОБА_4, керуючи т/з КАМАЗ, д/н НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_3, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Власником транспортного засобу КАМАЗ, д/н НОМЕР_2 є ТОВ «Старт групп», однак на підставі договору оренди від 12.12.2013 року він був переданий ТОВ «Херсонавтокомунсервіс».

ОСОБА_6 наявної в матеріалах справи довідки № 825 від 10.02.2015 року та наказу № 205-к від 19.10.2010 року ОСОБА_4 працював водієм автотранспортних засобів на ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» з 19 жовтня 2010 року по час видачі довідки та за ним закріплено автомобіль НОМЕР_4.

Таким чином, під час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів сторін, ОСОБА_4 керував т/з КАМАЗ, д/н НОМЕР_2 у звязку з виконанням своїх трудових обовязків.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», як володільця наземного транспортного засобу, була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується наданим суду полісом АІ/6282608.

Відповідно до вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., розмір франшизи 1 000 грн.

10.02.2015 року представник страхувальника ОСОБА_8 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, що підтверджується його копією.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2015 року ОСОБА_3 також звернулась до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

18.02.2015 року на підставі зовнішнього огляду транспортного засобу ОСОБА_3 та представником страховика було складено акт огляду транспортного засобу від 18.02.2015 року, в якому були зафіксовані пошкодження автомобіля НОМЕР_3, що підтверджується його копією.

Для визначення розміру завданої шкоди ОСОБА_3 сплачено 572,40 грн. за послуги експерта-товарознавця щодо визначення вартості нанесеного збитку в результаті ДТП, що підтверджується прибутковим касовим ордером №537 від 25.03.2015 року.

ОСОБА_6 висновку експертного автотоварознавчого дослідження з встановлення вартості матеріального збитку № Вэ-121 від 02.04.2015 року, проведеного експертом Херсонської Торгово-промислової палати, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, внаслідок пошкоджень в ДТП, в цінах на час проведення дослідження становить 108 203,06 грн.

ПрАТ «Київський страховий дім» складено страховий акт, в якому визначено розмір страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу КТЗ та франшизи в сумі 43 665,11 грн., з якою позивачка погодилася і її не оспорювала.

ОСОБА_6 виконаних робіт СТО ПП ОСОБА_7 загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки з урахуванням придбаних запасних частин становить 69 243 грн.

Під час проведення ремонтно-відновлювальних робіт ПрАТ «Київський страховий дім» на рахунок СТО було перераховано страхове відшкодування та позивачкою здійснено доплату в сумі 25 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

05.06.2015 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до директора ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» з проханням добровільно відшкодувати майнові збитки у розмірі 64 537,95 грн., яка задоволена так і не була.

На підставі викладеного, з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка становить 25 000 грн. та витрати за послуги експерта в розмірі 572,40 грн.

Судові витрати на оплату судового збору в розмірі 255,72 грн. підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення строком на три місяці, яке обгрунтоване тим, що ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" має скрутний фінансовий стан, що підтверджується наданим балансом та звітом про фінансові результати.

Враховуючи матеріальне становище ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", що підтверджене належними доказами, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на три місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 179, 209, 212 ЦПК України, на підставі ст. ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 21, 22, 29, 32 «Про обов'язкове страхування цивільне - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постановою Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс», Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс» на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 25 572,40 грн., з якої 25 000 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля та 572,40 грн. вартість послуг експерта.

Розстрочити на три місяці виконання рішення в частині стягнення шкоди, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс» на користь ОСОБА_3 по 8524,13 грн. щомісячно.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс» на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 255,72 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: