Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255», яке діє через представника Скочко Ольгу Анатоліївну, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила у рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» (далі - ПрАТ «СК «Дніпроінмед») 50 тис. грн., а з приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» (далі - ПрАТ «ДАТП 11255») - 17 955,31 грн та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн та 450 грн за додаткове дослідження від 16 лютого 2015 року, а також з обох відповідачів пропорційно стягнути судовий збір у розмірі 691,05 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 50 тис. грн., з ПрАТ «ДАТП 11255» на користь ОСОБА_4 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн та за додаткове дослідження 450 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ПрАТ «ДАТП 11255» на користь ОСОБА_4 17 955,31 грн у рахунок відшкодування завданої шкоди, а також судовий збір у розмірі 179,50 грн.

У касаційній скарзі Скочко О.А., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що 18 квітня 2014 року в м. Дніпропетровську на мосту № 2 в районі е/о № 56 водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Рута 25», р.н. НОМЕР_1, під час руху не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем Renault Sandero, р.н. НОМЕР_2, який належить позивачу, під керуванням ОСОБА_4, який рухався попереду. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою суду від 14 травня 2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На час пригоди ОСОБА_6 знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «ДАТП 11255», а автомобіль «Рута 25», р.н. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Страхова компанія добровільно страхову виплату не здійснила.

Згідно з висновком додаткового автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку від 16 лютого 2015 року № 017/15 розмір матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_4, як власниці автомобіля «RenaultSandero», р.н. НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 67 955,31 грн. Вартість проведення даного дослідження складає 450 грн.

У частині 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Судом першої інстанції було стягнуто з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в межах ліміту у розмірі 50 тис. грн. Рішення в цій частині в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому не переглядалось, як не переглядається і в касаційному порядку.

Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

З урахуванням вказаних обставин справи та вимог закону, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що сума збитків, які завдані позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 17 955,31 грн, підлягають стягненню з ПрАТ «ДАТП 11255» для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки ці збитки не включені до суми страхової виплати, яка стягнена з ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

На підставі вказаного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Доводи скаржника про відсутність підстав для стягнення з нього майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до висновку, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами, викладеному в постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року в справі № 6-49цс14, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Крім того, законодавство не пов'язує можливість відшкодуванням майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу з фактом проведення ремонтних робіт. Так, у висновку додаткового автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку від 16 лютого 2015 року № 017/15 зазначено, що заміни потребують зовнішні кузовні деталі з наступним їх фарбуванням, що впливає на зовнішній вигляд автомобіля позивача та експлуатаційні якості, що відповідає 8.6.2 Методики.

Щодо інших доводів касаційної скарги, колегія звертає увагу скаржника на те, що під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Так, на підтвердження розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем надано висновок додаткового автотоварознавчого дослідження (а. с. 70), в якому визначено розмір матеріального збитку, який складається із втрати товарної вартості та вартості відновлювального ремонту, з урахуванням цін, які існують на момент дослідження, що відповідає і положенням ЦК України і Методики, у відповідності до якої і було проведено це дослідження.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11255» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:В.М. Коротун В.А. Нагорняк Т.О. Писана