Справа № 243/603/16-ц
Провадження № 2/243/670/2016
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Відповідно п. 2.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 224,86 доларів США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Відповідно п. 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий.
Згідно п. 2.6 кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод «факт/факт», виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. Відповідно п. 2.7 кредитного договору, нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті Кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника, відкритого у Банку (філії). Згідно із п.п. 4.2.5, 6.2 кредитного договору, Позичальник зобовязується достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за Кредитним договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п. 6.2 Кредитного договору. Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 910-0071042/Zфпор-08 від 24 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 (поручитель), згідно із яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 (Боржником) зобовязань за кредитним договором №910-0071042/ФКВ-08 від 24 липня 2008 року.
У звязку із порушенням умов кредитного договору, станом на 30 грудня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість 443 177 грн. 14 коп., яка складається з:
- заборгованості по тілу кредиту 8 113 доларів США 65 центів (що в еквіваленті до національної валюти складає 193 029 грн. 58 коп.);
- заборгованості по відсотках 3896 доларів США 65 центів (що в еквіваленті до національної валюти складає 92 704 грн. 11 коп.);
- заборгованості по комісії 20 538 грн. 91 коп.;
- пені 129 785 грн. 59 коп.;
- суми за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту 4 919 грн. 69 коп.;
- суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 2 199 грн. 26 коп.;
За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобовязань по договору не виконує, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідача.
В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 до судового засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності від них до суду не надходило.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та розташування відповідачів (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно розяснень ВССУ(вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч.9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр». Здійснити відповідно розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у звязку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 до судового засідання не зявились, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, заяв про розгляд справи у її відсутності до суд не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають частковому задоволенню з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 224,86 доларів США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Відповідно п. 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий.
Згідно п. 2.6 кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод «факт/факт», виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. Відповідно п. 2.7 кредитного договору, нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті Кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника, відкритого у Банку (філії). Згідно із п.п. 4.2.5, 6.2 кредитного договору, Позичальник зобовязується достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за Кредитним договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п. 6.2 Кредитного договору. Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 910-0071042/Zфпор-08 від 24 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 (поручитель), згідно із яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 (Боржником) зобовязань за кредитним договором №910-0071042/ФКВ-08 від 24 липня 2008 року (а.с. 7-13,19).
Відповідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 30 грудня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість 443 177 грн. 14 коп., яка складається з:
- заборгованості по тілу кредиту 8 113 доларів США 65 центів (що в еквіваленті до національної валюти складає 193 029 грн. 58 коп.);
- заборгованості по відсотках 3896 доларів США 65 центів (що в еквіваленті до національної валюти складає 92 704 грн. 11 коп.);
- заборгованості по комісії 20 538 грн. 91 коп.;
- пені 129 785 грн. 59 коп.;
- суми за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту 4 919 грн. 69 коп.;
- суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 2 199 грн. 26 коп. (а.с. 26-27,27 з.б.).
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачі до судового засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржника.
У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).
В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК України, відповідач і ОСОБА_3, ОСОБА_2 свої зобовязання не виконали, а саме не здійснювали погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.
Як розяснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
З огляду на викладене, оскільки зобовязання по договору кредиту не виконані, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором, виходячи з наступних розрахунків:
Сума заборгованості за кредитним договором № 910-0071042/ФКВ-08, від 24 липня 2008 року, становить 12 010 доларів США 30 центів, що у перерахунку до національної валюти згідно курсу НБУ, станом на день винесення рішення 22 лютого 2016 року, становить 322476 грн. 55 коп., яка складається із:
- тіла кредиту в сумі 8 113 (вісім тисяч сто тринадцять) доларів США 65 центів, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 22 лютого 2016 року становить 217 851 (двісті сімнадцять тисяч вісімсот пятдесят одна) грн. 50 коп.;
- заборгованості за відсотками в сумі 3 896 (три тисячі вісімсот девяносто шість) доларів США 65 центів, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 22 лютого 2016 року становить 104 625 (сто чотири тисячі шістсот двадцять пять) грн. 05 коп.;
а також, у національній валюті:
- пені в сумі 129 785 (сто двадцять девять тисяч сімсот вісімдесят пять) грн. 59 коп.;
- заборгованості по комісії в сумі 20 538 (двадцять тисяч пятсот тридцять вісім) грн. 91 коп.,
- суми за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту у сумі 4 919 ( чотири тисячі девятсот девятнадцять) грн. 69 коп.;
- суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту у сумі 2 199 ( дві тисячі сто девяносто девять) грн. 26 коп.,
а всього, у сумі 479 920 (чотириста сімдесят девять тисяч девятсот двадцять) грн. 00 коп.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ Дельта Банк в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами, комісією, а також сум за ставкою 3%: від простроченого тіла по кредиту та від прострочених доходів по кредиту підлягає задоволенню, оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобовязань по договору кредиту не виконують, а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача вказані в позовній заяві кошти в повному обсязі.
Розвязуючи спір в частині стягнення пені, суд виходить з таких встановлених у судовому засіданні обставин.
Відповідно ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, м. Словянськ Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція.
Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти до висновку, що у випадку нарахування пені у період проведення АТО, вона повинна бути скасована.
При цьому розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів,
на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів.
Як встановлено у судовому засіданні, зареєстроване місце проживання відповідачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є місто Горлівка Донецької області, тобто в населеному пункті, який віднесено згідно розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.
З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів.
Як видно із наданого суду розрахунку, пеня у звязку з несплатою коштів нарахована у період 31 грудня 2014 року по 29 грудня 2015 року та становить 12 9785 грн. 59 коп. (а.с.27 з.б.)
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені задоволенню не підлягає.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі.
Як видно з витягу газети "Урядовий кур'єр", дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідача до суду, вартість якого, згідно квитанції наданої позивачем, склала - 420 грн. 00 коп.
Крім того, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 251 грн. 65 коп., що є пропорційним до задоволеної частини вимог, оскільки позов судом задоволено частково.
Так, сума задоволених вимог становить від суми вимог позивача 79 %, отже 5 251 грн. 65 коп. становить 79 % від суми 6 647 грн. 66 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 61, 88 ч. 1, 130, 174, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, суд, -
Позов задовольнити частково.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 26 лютого 2016 року.

Головуючий-суддя: О.В.Ільяшевич