У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 17 лютого 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів: за участю: представника позивача - представника відповідача -ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року, в с т а н о в и л а: У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 27 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № 1901/0607/88-171, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 50 000,00 доларів США із зобов'язанням їх повернення в строки та на умовах, передбачених цим договором. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належні їй на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив фактору свої права вимоги за кредитними договорами. Того ж дня між факторинговою компанією «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») укладено договір факторингу, відповідно до умов якого факторингова компанія «Вектор Плюс» відступила ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 1901/0607/88-171, та договорами іпотеки, а всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Посилаючись на те, що боржник належним чином не виконував зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 01 вересня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 44 996 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складала 359 653 гривні 03 копійки, заборгованість за відсотками - 33 580,53 долари США, що в гривневому еквіваленті становила 268 409 гривень 18 копійок, та пеня - 44 942,73 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 359 227 гривень 24 копійки, в рахунок погашення якої позивач просив суд звернути стягнення на належні відповідачу на праві власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, а також стягнути витрати з оплати судового збору в сумі 3 441 гривня. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову. Звернуто стягнення за договором іпотеки від 27 червня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_8 (іпотекодержателем іпотечного майна якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором, № 2187 від 28 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Мирончик О.В.) на іпотечне майно - житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_8, а саме - житловий будинок (загальною площею 266,3 кв.м.) на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Г.П. 27 лютого 2004 року за Р № 450, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 25 травня 2004 року Золочівським МБТІ за № 3670224 та земельну ділянку (загальною площею 0,1000 га, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Бродівською міською радою 31.07.2006. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 572 для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 1901/0607/88-171 від 27 червня 2007 року, укладеному між Акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» та третьою особою - ОСОБА_9, в сумі 987 289 гривень 45 копійок (з них заборгованість за кредитом - 359 653 гривні 03 копійки, заборгованість по відсотках - 268 409 гривень 18 копійок та пеня 359 227 гривень 24 копійки) шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про стягнення судового збору. У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судом установлено, що на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 червня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_9, того ж дня між банком та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належні їй на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п. 11 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, у тому числі і у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним). Встановивши, що боржник належним чином не виконував умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» вразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року (справа № 6-1205цс15). Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржуване судоверішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для йогоскасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити. Рішення апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк О.М. Ситнік