У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Валентини Григорівни, треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, приватне підприємство «Авіста Р», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 20 квітня 2015 року вона дізналася про вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Т. виконавчого напису № 3274 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «LEKSUS», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 113 337 грн 24 коп. Посилаючись на те, що вказаний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», просила визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 7 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30 грудня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. за реєстровим № 3274 про звернення стягнення на автомобіль марки «LEKSUS» модель GS350, реєстраційний номер НОМЕР_3, рік випуску 2007, колір сірий, кузов НОМЕР_2, тип - легковий універсал - В, що належить на праві власності ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє від імені ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон) є спеціальним з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, у зв'язку з чим Закон України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України підлягає застосуванню лише в частині, що йому не суперечить.

Відповідно до ст. 26 Закону (у редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому Законом, або в позасудовому порядку.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса цим Законом на час його вчинення не передбачалось.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а тому виконавчий напис нотаріуса необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки зроблені на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, вони відповідають положенням чинного законодавства та правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року у справі № 6-89цс14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню судами загальної юрисдикції при вирішенні справи в частині норми права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, щодо застосування якої зроблено цей висновок.

Доводи касаційної скарги про обізнаність ОСОБА_1. про вчинення виконавчого напису та подання нею позову після спливу позовної давності безпідставні.

З приводу початку перебігу позовної давності та її дотримання позивачем апеляційним судом зроблені висновки і наведені мотиви на їх обґрунтування.

Доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Позивач самостійно визначає коло осіб, які беруть участь у справі в якості відповідачів. ОСОБА_1 правильно визначено відповідачем у справі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», виходячи з предмету і підстав позову.

Зазначення співвідповідачем у справі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. не може бути підставою відмови в позові, який пред'явлений і до належного відповідача - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Посилання заявника на неправомірність залучення до участі у справі приватного нотаріуса в якості співвідповідача, неправильне зазначення судом першої інстанції єдиного унікального номера справи та провадження на законність ухвалених у справі рішень не впливають.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні, вони не спростовують наведеного і зроблених в оскаржуваних судових рішеннях висновків.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:О.В. Кадєтова Г.І. Мостова