Ухвала іменем україни 16 березня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Юровської Г.В., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Полтавській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: Великобагачанська районна державна адміністрація, Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, відділ Держземагентства у Великобагачанському районі Полтавської області, Великобагачанське районне управління юстиції в Полтавській області та Державний кадастровий реєстратор Пєвнєва О.Я., про визнання недійсним договору оренди землі, виділення земельної ділянки, визнання переважного права на поновлення (укладення) договору оренди земельної ділянки та продовження строку дії реалізації переважного права, визнання поновленим та продовженим договору оренди земельної ділянки, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та Головного управління Держземагентства у Полтавській області на рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року, в с т а н о в и л а: У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Полтавській області (далі - ГУ Держземагентство у Полтавській області), ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: Великобагачанська районна державна адміністрація, Гоголівська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, відділ Держземагентства у Великобагачанському районі Полтавської області, Великобагачанське районне управління юстиції в Полтавській області та державний кадастровий реєстратор Пєвнєва О.Я., про визнання недійсним договору оренди землі, виділення земельної ділянки, визнання переважного права на поновлення (укладення) договору оренди земельної ділянки та продовження строку дії реалізації переважного права, визнання поновленим та продовженим договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Великобагачанської райдержадміністрації від 26 грудня 2003 року № 617, між ним та Великобагачанською райдержадміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки площею 13,0 га із земель державної власності на адміністративній території Гоголівської селищної ради та зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 31 грудня 2003 року НОМЕР_3. Зазначав, що він сумлінно виконував свої зобов'язання за договором оренди землі, сплачував орендну плату, порушень умов договору оренди не допускав. Вказував, що у зв'язку з тяжким станом здоров'я він у місячний строк до закінчення договору оренди землі не міг направити ГУ Держземагентства у Полтавській області відповідний лист про поновлення договору оренди землі. Лист-повідомлення та проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі він направив 15 грудня 2014 року, однак отримав відмову в поновленні (укладенні) договору оренди, що, на його думку, є неправомірним. Вказував, що після закінчення строку дії договору оренди він продовжував користуватися землею та сплачувати орендну плату, а тому відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є підстави для поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Однак у червні 2015 року йому стало відомо, що спірну земельну ділянку в частині 11,2423 га передано ОСОБА_4, дана земельна ділянка станом на 01 червня 2015 року зареєстрована та внесена до державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентства у Великобагачанському районі Пєвнєвою О.Я. за кадастровим номером НОМЕР_1. Вважав, що ГУ Держземагентства у Полтавській області в порушення земельного законодавства без повідомлення орендаря, згідно з невірною інформацією Гоголівської селищної ради надало дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_4 Зазначав, що згідно з договором оренди землі від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3 йому було передано в оренду дві земельні ділянки загальною площею 13,0 га. Земельна ділянка розміром 3,0 га станом на 01 квітня 2015 року знаходиться у складі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 27,0 га, яка передана за договором оренди землі від 26 березня 2015 року ОСОБА_5, а тому такий договір є недійсним відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України. Крім того, стверджував, що на кадастровій карті змінено розташування та площу даної земельної ділянки, а також шести земельних ділянок без згоди власників цих земельних ділянок, при цьому, у власників державних актів, які межують з земельною ділянкою за договором оренди від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3, виготовлена технічна документація, відповідно до якої на державних актах наведені плани меж земельних ділянок, тому в даний час є необхідним приведення державних актів на землю та кадастрової карти у відповідність, за умови визнання недійсним договору оренди на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1. Враховуючи викладене, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати поновленим та продовженим термін дії договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3, укладеного між Великобагачанською райдержадміністрацією та ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Великобагачанської райдержадміністрації від 26 грудня 2003 року № 617 на такий самий строк і на тих самих умовах, а саме до 30 грудня 2023 року; зобов'язати ГУ Держземагентства у Полтавській області укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3, укладеного між Великобагачанською райдержадміністрацією та ОСОБА_3, та внести зміни в частині площі наданої земельної ділянки в оренду, змінити земельну ділянку площею 10,0 га на площу 11,2423 га; визнати договір оренди землі від 26 березня 2015 року, укладений між ГУ Держземагентства у Полтавській області та ОСОБА_5, недійсним, витребувати земельну ділянку площею 3,0 га; визнати право користування земельною ділянкою за ОСОБА_3 та скасувати реєстрацію даного договору оренди; зобов'язати виділити із земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 27,0 га, земельну ділянку площею 3,0 га, відповідно до договору оренди землі від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3 відповідача ГУ Держземагентства у Полтавській області та провести відомості на кадастровій карті України відповідно; зобов'язати ГУ Держземагентства у Полтавській області зі згоди власників державних актів на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 та НОМЕР_7, привести технічну документацію цих державних актів відповідно до розташування вказаних вище земельних ділянок на кадастровій карті України. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано поновленим та продовженим термін дії договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2003 року за НОМЕР_3, укладеного між Великобагачанською райдержадміністрацією та ОСОБА_3 на підставі розпорядження Великобагачанської районної державної адміністрації від 26 грудня 2003 року № 617 на той самий строк і на тих самих умовах. Зобов'язано ГУ Держземагентства у Полтавській області укласти з ОСОБА_3 додаткову угоду щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3, укладеного між Великобагачанською райдержадміністрацією та ОСОБА_3 на підставі розпорядження Великобагачанської районної державної адміністрації від 26 грудня 2003 року № 617. Визнано договір оренди землі, укладений між ГУ Держземагентства у Полтавській області та ОСОБА_5 26 березня 2015 року, недійсним в частині передачі в оренду 3 га землі, право на користування якими має ОСОБА_3, та витребувати з володіння ОСОБА_5 дану земельну ділянку площею 3,0 га. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційних скаргах ОСОБА_5 та ГУ Держземагентства у Полтавській області просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні визнання поновленим та продовження терміну дії договору оренди спірної земельної ділянки, виходив з того, що орендарем не була дотримана встановлена ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедура поновлення договору оренди землі на новий строк, а саме: орендар не повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий термін до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Крім того, суд вважав, що з наведених позивачем підстав договір не може бути визнано недійсним. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання договору оренди землі від 26 березня 2015 року, укладеного між ГУ Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_5, частково недійсним, витребування земельної ділянки площею 3,0 га з володіння ОСОБА_5, визнання права користування земельною ділянкою за ОСОБА_3 та зобов'язання ГУ Держземагентства у Полтавській області виділити із земельної ділянки площею 27,0 га земельну ділянку площею 3,0 га відповідно до договору оренди від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що виділення спірної земельної ділянки іншим орендарям порушило переважне право позивача на укладення договорів оренди земельних ділянок як попереднього землекористувача, у зв'язку з чим його право підлягає поновленню шляхом визнання частково недійсним спірних договорів оренди землі. Судами встановлено, що розпорядженням голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 26 грудня 2003 року № 617 ОСОБА_3 надано земельну ділянку площею 13,0 га, в тому числі ріллю 13,0 га, на умовах оренди терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності на адміністративній території Гоголівської селищної ради Великобагачанського району. На підставі даного розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації 30 грудня 2003 року між Великобагачанською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 13,0 га, що розташована на землях державної власності на адміністративній території Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області. Встановлено, що даний договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 31 грудня 2003 року за НОМЕР_3. Під час розгляду справи встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що земельна ділянка загальною площею 13,0 га, яка була передана в оренду ОСОБА_3, складається з двох земельних ділянок - площею 10 га та площею 3 га, що також вбачається з кадастрового плану даної земельної ділянки за 2003 рік. Під час дії договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3, 07 травня 2013 року, орендар ОСОБА_3 звернувся до орендодавця (після внесення змін до ЗК України) - ГУ Держземагентства у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 15 га для ведення особистого селянського господарства в оренду за межами населеного пункту на території Гоголівської селищної ради Великобагачанського району. До даного клопотання ОСОБА_3 додав копію договору оренди землі. Згідно з листом від 06 червня 2013 року № 3262/900 ГУ Держземагентства у Полтавській області вищевказане клопотання ОСОБА_3 було залишено без задоволення, оскільки воно не містило чіткого відображення усіх елементів картографічної основи Державного земельного кадастру та відображення на ній відомостей Державного земельного кадастру. Встановлено, що 16 грудня 2014 року ОСОБА_3 було надано до ГУ Держземагентства у Полтавській області клопотання про поновлення договору оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 13,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гоголівської селищної ради Великобагачанського району за межами населених пунктів, разом з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки та ряд інших документів. Листом ГУ Держземагентства у Полтавській області від 15 січня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2003 року НОМЕР_3, оскільки ОСОБА_3 пропущено строк щодо поновлення договорів на новий строк згідно зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Встановлено та підтверджується довідкою Великобагачанського відділення Миргородської обласної державної податкової інспекції, що за період з 2005 року по 2014 роки ОСОБА_3 вносив до відповідного бюджету орендну плату з фізичних осіб. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, об'єктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Разом із тим положення статті 791 ЗК України, статті 3 Закону України «Про оренду землі» щодо визначення об'єкта оренди поширюється на відносини щодо оренди земельної частки (паю) з урахуванням певних особливостей. Договором оренди землі передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій-п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно з частинами першою -п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщоорендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року № 6-10цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, встановивши, що орендар належно виконує свої обов'язки за договором, вносить орендну плату відповідно до умов договору та те, що орендодавець протягом місяця не повідомляв орендаря про наявність заперечень та своє рішення, дійшов правильного висновку, що виділення спірної земельної ділянки іншим орендарям порушило переважне право позивача на укладення договорів оренди земельних ділянок як попереднього землекористувача, а тому його право підлягає поновленню шляхом визнання частково недійсними спірних договорів оренди землі. До зазначених висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню. Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційні скарги ОСОБА_5 та Головного управління Держземагентства у Полтавській області відхилити. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Г.В. Юровська Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана