АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/1867/16 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: «житлові правовідносини» Доповідач: Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В., Кружиліної О.А. ,

за участю секретаря - Лотох І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Державна іпотечна установа, про вселення,-

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який розірваний за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 березня 2014 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перебування у шлюбі подружжя придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Проте, незважаючи на наявність зазначеного судового рішення, відповідач вигнав позивача з дитиною зі спірної квартири. Потрапити до квартири ОСОБА_3 не має можливості, на даний час мешкає разом із сином у своїх батьків за іншою адресою. За фактом цих правопорушень позивач зверталася до правоохоронних органів.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що іншого житла вона не має, ОСОБА_3 просила вселити її разом із сином ОСОБА_4 до спірної квартири.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Вселено позивача разом із сином ОСОБА_4 до квартири № 17 по вул. Електровозній у м. Харкові. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалене у справі рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Скарга містить посилання на те, що позивач ніколи не була зареєстрована у спірній квартирі, а з листопада 2013 року взагалі в ній не мешкає, добровільно пішла проживати до квартири своєї матері. Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, судом першої інстанції не враховано, що їй належить лише ? частини спірної квартири, а тому вселення останньої до всієї квартири, без зазначення її частки, порушує право відповідача, як співвласника спірного нерухомого майна.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача, які полягають у перешкоджанні у доступі позивача до спірної квартири, а також проживання в ній разом із дитиною, порушує її права, як співвласника.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та доказах, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року є власником ? частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

Проте, відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні та володінні належною їй власністю, не впускаючи її до квартири.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач ніколи не була зареєстрована у спірній квартири за адресою: АДРЕСА_3 не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном..

Вселення позивача у ? частину квартири, як це зазначав відповідач, є неможливим, оскільки реальні частки сторонам не виділені, питання про користування певною житловою площею не вирішувалось. У разі спору щодо цих питань сторони можуть вирішити їх у судовому порядку у подальшому.

Рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, п.1 ч.1 ст.308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Хорошевський О.М.

Судді - Кісь П.В.

ОСОБА_5