АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Кізюн Л.І.
№22-ц/796/3831/2016 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про вселення,

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2015 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, які чинять ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом вселення їх у квартиру, зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалися на те, що сторони є співвласниками спірної квартири, проте реалізувати своє право користування квартирою позивачі позбавлені можливості, оскільки відповідачі чинять перешкоди , не допускаючи до квартири.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення посилаючись на те, що суд ухвалив його з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказують, що позов був пред'явлений до неналежного відповідача - ОСОБА_1 Суд залучив його до справи, не даючи цьому жодного правового обґрунтування. В матеріалах справи відсутнє клопотання позивачів про заміну неналежного відповідача на належного і факт обговорення цього питання в судовому засіданні.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні довіреності позивача ОСОБА_4 на представництво його інтересів в суді позивачем ОСОБА_3 без права передоручення. Суд не дослідив і не ставив на обговорення питання можливості проведення судових засідань за відсутності позивача ОСОБА_4 і його представника ОСОБА_3, що у відповідності до ч. 3 ст. 169 ЦПК України тягне за собою залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі чинять позивачам перешкоди у користуванні їх власністю, тому обґрунтованим є позов в частині вселення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17 липня 2008 року, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05 грудня 2008 року, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно договору довічного утримання від 12 травня 2009 року ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 належну їй на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 03 червня 2008 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 18 червня 2008 року, 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 86).

Відповідно до даних реєстраційного посвідчення, виданого 09 червня 2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а.с.87).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставили питання про їх вселення у спірну квартиру, оскільки відповідачі чинять їм перешкоди у користуванні нею.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Умовами ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники у здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Тобто, між сторонами існують спори щодо володіння та користування квартирою, а тому колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції , що позивачам чинять перешкоди, оскільки це доведено відповідними доказами, які в силу ст.57 ЦПК України є належними та допустимими у розрізі даного позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді