АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/2271/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником за довіреністю ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа - ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування,-

УСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» суми страхового відшкодування у розмірі 10191,38 грн. та 1000 грн. витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2014 року у ДТП, що сталася з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем Opel, державний номер НОМЕР_1, пошкоджено належний позивачу автомобіль Dаewoo, державний номер НОМЕР_2, чим спричинено шкоду у розмірі 10191,38 грн.

На момент ДТП відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон».

19 березня 2015 року позивач звернувся до страхової компанії із вимогою про виплату страхового відшкодування та витрат за проведення дослідження, проте вимоги заяви не задоволено.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви та зазначає про помилковість висновків суду щодо обов»язку потерпілої у ДТП особи повідомити страховика заподіювача шкоди про страхову подію, як умову, з якою пов»язується виплата страхового відшкодування. Зазначає, що зазначене положення закону не поширюється на потерпілу особу.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини, просив скаргу задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, пояснивши, що про факт ДТП повідомив страхову компанію 26 вересня 2014 року по телефону та 30 вересня 2014 року подав відповідну заяву про настання страхового випадку.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Еталон» в судовому засіданні 03 грудня 2015 року проти доводів апеляційної скарги заперечував, пояснивши, що страхова компанія не має відомостей про звернення заподіювача шкоди або потерпілого щодо страхового випадку. Проте в подальшому 14 січня 2016 року та 11 лютого 2016 року представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається та установлено судом першої інстанції, що 26 вересня 2014 року сталася ДТП між автомобілем Opel, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобілем Dаewoo, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 11 листопада 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП відповідальність ОСОБА_3 у зв»язку із експлуатацією забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Opel, державний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» згідно із Полісом №АС/9992903 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Dаewoo, державний номер НОМЕР_2, визначений Висновком №8969 експертного дослідження від 23 січня 2015 року, проведеного ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1, установлений в розмірі 10191,38 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач у строк, встановлений ст.33 (пп.33.1.4 п.33.1) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив страховика про страхову подію, відтак не набув права на отримання страхового відшкодування.

Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов не повно з»ясувавши обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтею 33 (пп.33.1.4 п.33.1) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст.37 Закону встановлюються, зокрема, такі підстави, за яких страховик може відмовити потерпілій особі у праві на страхове відшкодування: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Метою Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є встановлення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Із змісту ст.33 (пп.33.1.4 п.33.1) щодо обов»язку водія транспортного засобу, причетного до пригоди, повідомити страховика, у взаємозв»язку із метою самого Закону та особливістю встановлення вини, як підстави цивільно-правової відповідальності у судовому порядку, убачається, що водії, які є учасниками однієї дорожньо-транспортної пригоди, зобов»язані повідомити кожен свого страховика, з якими у кожного з них повинен бути укладений обов»язковий договір страхування, оскільки від цього залежатиме право страховика подати регресний позов відповідно до пп. «ґ» пп.38.1.1 ст.38 Закону.

Тобто, зазначена норма не покладає на учасника пригоди обов»язку повідомляти страховика, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність іншого учасника пригоди.

Окрім того, з матеріалів справи убачається, що 26 вересня 2014 року ОСОБА_3 повідомив Страхову компанію «Еталон» про факт дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено даними заяви про настання страхового випадку (а.с. 82).

Поряд з цим, матеріали справи містять копію заяви ОСОБА_1, адресовану ПрАТ «СК «Еталон» щодо виплати розміру збитків, внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля, а також відомості щодо направлення заяви з переліком документів на адресу відповідача цінним листом (а.с. 54, 55).

Зазначені факти повідомлення страхової компанії як потерпілою особою, так і заподіювачем шкоди, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Окрім того, матеріали справи не місять доказів на підтвердження факту неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Колегія суддів, враховує, що під час розгляду справи сторони мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд першої інстанції зазначених норм матеріального і процесуального права не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та відновлення порушеного права позивача на відшкодування шкоди, стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 10191,38 грн., на відшкодування витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження 1000 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 243,60 грн. на відшкодування витрат, пов»язаних з оплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником за довіреністю ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування 10191,38 грн., на відшкодування витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження 1000 грн., на відшкодування витрат на оплату судового збору 243, 60 грн., а всього стягнути 11434,98 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов