АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3749/15-ц Номер провадження 22-ц/786/481/16Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
22 лютого 2016 року м. Полтава
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, треті особи Полтавська міська рада, Інтернет видання газети «Коло усі новини Полтавщини», Інтернет видання «Полтавщина», за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2015 року
Із позову ОСОБА_2 вбачається, що 23 квітня 2015 року на 49 сесії шостого скликання Полтавської міської ради Полтавським міським головою ОСОБА_3, відносно нього поширено недостовірну інформацію в словах «...пан ОСОБА_2 шахрайськими діями вкрав у людей 1000 павільйонів та зареєстрував за собою їх, тим самим вкравши у людей все майно...».
Як убачається з матеріалів справи, підприємці комунального ринку «Речовий» розташованого по вул. Фрунзе, 34-а в м. Полтаві, звернулися до голови Полтавської міської ради ОСОБА_3 та інших державних установ з вимогою наступного змісту: «Звертаємося до Вас з вимогою розібратися в ситуації яка склалася на речовому ринку в м. Полтаві за адресою вул. Фрунзе, 34-а тому, що в діях власника ПАТ Полімекс» ОСОБА_2 та державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції яким було видано свідоцтво про право власності, серія та номер: 5393981 від 26 червня 2013 року ми вбачаємо шахрайські дії з метою заволодіння чужим майном. В разі виявлення порушення відкрити кримінальне провадження відносно винних осіб» (т. 1 а.с. 120-135).
Згідно витягу з протоколу сорок девятої сесії Полтавської міської ради шостого скликання, відповідачем, як міським головою, доведено до відому депутатів вищезазначене звернення підприємців стосовно привласнення та реєстрації права власності на торгівельні павільйони за ТОВ «Полімпекс» наступним чином: … пан ОСОБА_2 шахрайським способом ці 1000 павільйонів зареєстрував за собою, які належать людям. …Вкрав у людей все майно.» (т.1 а.с. 172-179).
З наведеного вбачається, що відповідачем у справі ОСОБА_3 фактично було передано зміст дій ОСОБА_2 викладених у зверненні підприємців, але іншими словами, зокрема «шахрайські дії» названо «шахрайським способом», а «заволодіння чужим майном» названо «крадіжкою».
Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відповідачем у виступі на сесії Полтавської міської ради доведено до відому депутатів обставини викладені у зверненні з зазначенням термінології, що міститься у ньому. А спірна інформація є оцінкою дій, тому його висловлювання не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони не містять ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише доводять до відому присутніх інформацію, що надійшла на адресу Полтавської міської ради.
Колегія суддів не погодилася з висновками суду першої інстанції, оскільки вважала, що інформація, яку поширив відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною.
З таким висновком колегії суддів не погоджуюсь з огляду на наступне.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судам розяснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.
Таким чином, на мою думку, Полтавським міським головою під час головування на сорок дев'ятій сесії Полтавської міської ради жодних дій спрямованих на поширення будь-якої недостовірної інформації не вчинялося, а лише було доведено до відома депутатів, в обраний ним спосіб юридичної оцінки, зміст звернення підприємців, що діяли в порядку передбаченому ст. 40 Конституції України, до яких, в свою чергу, позовні вимоги не предявлялися
Керуючись ст. 19 ЦПК України, з урахуванням вищевикладеного, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Суддя Апеляційного суду
Полтавської області /підпис/ ОСОБА_5
З оригіналом згідно: