Справа № 132/1382/16-ц Провадження № 22-ц/772/2617/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Луценка В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта, відповідача Держав-ного навчального закладу «Професійно-технічне училище № 21 м. Калинівка» адвоката ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду ци-вільну справу за позовом

ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Профе-

сійно-технічне училище № 21 м. Калинівка» про поновлення на роботі, стяг-

нення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою директора Державного навчального закладу «Профе-сійно-технічне училище № 21 м. Калинівка» ОСОБА_4 на рішен-ня Калинівського районного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

13 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся в Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до Державного навчального закладу «Професій-но-технічне училище № 21 м. Калинівка» ( далі - ДНЗ «ПТУ № 21 м. Калинів-ка» ) про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов мотивований тим, що позивач з 06 листопада 2015 року працю-вав у відповідача майстром виробничого навчання водінню на 1,5 ставки поса-дового окладу. 26 лютого 2016 року ОСОБА_3 з власної ініціативи уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України на особливий період до його закінчення або до оголошення рішення про демобілі-зацію. З цієї дати позивач наказом № 8-рс начальника Житомирського військо-вого інституту імені ОСОБА_5 був призначений на посаду курсанта нав-чального взводу навчальної роти 190 навчального центру. Заяву про дані фак-тичні обставини, де викладено клопотання позивача про увільнення від вико-нання обовязків згідно статті 119 КЗпП України, з копією укладеного контрак-ту директору ДНЗ «ПТУ № 21 м. Калинівка» ОСОБА_4 21 березня 2016 року передала дружина позивача. Наказом директора училища від 01 березня 2016 року № 27кс-06 ОСОБА_3 звільнено з роботи по пункту 3 статті 36 КЗпП України. Вважаючи дії керівництва державного навчального закладу не-законними, позивач просив суд поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2016 року до дня поновлення на роботі ( а. с. 1-4 ).

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року позов задоволений. Поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду з даним позовом та поновлено його на посаді майстра виробничого нав-чання водінню на 1,5 ставки посадового окладу Професійно-технічного учили-ща № 21 м. Калинівка з 01 березня 2016 року. Стягнуто з ПТУ № 21 м. Кали-нівка на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 травня 2016 року по 23 червня 2016 року в сумі 7499,96 гривень. Рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати у межах пла-тежу за один місяць у сумі середнього заробітку у розмірі 4342,20 гривень до-пущене до негайного виконання. Стягнуто з ПТУ № 21 м. Калинівка в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 гривні.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 вересня 2016 року з ПТУ № 21 м. Калинівка стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривні у звязку з вирішенням позовної вимоги щодо стягнення заробітку за час виму-шеного прогулу ( а. с. 40-42, 58 ).

Не погоджуючись з ухваленим 23 червня 2016 року рішенням суду першої інстанції, директор ДНЗ «ПТУ № 21 м. Калинівка» ОСОБА_4 оскаржує йо-го в апеляційному порядку, просить дане судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному об-сязі. Апелянт посилається на ухвалення оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи ( а. с. 44-47 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукуп-ності наявні в ній докази, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржува-ного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимо-ги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що відповідає за-значеним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої істанції, цитуючи норму частини третьої статті 119 КЗпП України, частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», прийшов до висновку, що, оскільки позивач був прийнятий на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, то він не підлягає звільненню, а повинен бути увільненим від роботи, виконання посадових обовязків згідно статті 119 КЗпП України. При цьому за ним збері-гається місце роботи, посада, середній заробіток. Суд наголосив, що працівни-ки, звільнені з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 36 КЗпП України у звязку із призовом на військову службу під час мобілізації на особ-ливий період повинні бути поновлені роботодавцем на роботі на підставі набу-того чинності Закону України від 20 травня 2014 року № 1275-УІІ «Про вне-сення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборон-но-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації».

Погодитися з висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони є помилковими.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 наказом директора ДНЗ «ПТУ № 21 м. Калинівка» від 05 листопада 2015 року № 120кс-06 був прийнятий на роботу і призначений на посаду майстра виробничого навчання водінню. Наказом ди-ректора училища від 01 березня 2016 року № 27кс-06 ОСОБА_3 звільнено з роботи за пунктом третім статті 36 КЗпП України з 01 березня 2016 року у звязку з прийняттям на військову службу за контрактом. Суд першої інстанції в частині формулювання звільнення позивача з роботи у рішенні помилково вказав, що по наказу дирекції училища він звільнений з роботи у звязку з при-зовом на військову службу, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Пунктом третім частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, призов або вступ пра-цівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну ( невійськову ) службу, крім випадків, коли за працівником збе-рігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову війсь-кову службу; військову службу за контрактом під час мобілізації, на особливий період; прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризо-вої ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про про-ведення мобілізації або введення воєнного стану, користуються гарантіями, пе-редбаченими частиною третьою та четвертою статті 119 КЗпП України.

Зі змісту цієї норми закону вбачається, що позивач не є особою, прийнятою на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що за-грожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації або введення воєнного стану. ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді особи рядового складу 26 лютого 2016 року, тобто поза оголошенням кризової ситуації, що загрожу-вала б національній безпеці, оголошенням рішення про проведення мобілізації або введенням воєнного стану.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обовязок і війсь-кову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку ( за контрактом ) або за призовом. Основни-ми видами військової служби є: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період, військова служба за кон-трактом.

Відповідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної за-грози і збереження територіальної цілісності України», введеного в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у Донецькій та Лу-ганській областях проводиться антитерористична операція.

Збройні Сили України приймають участь в антитерористичній операції ви-значеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом». Протягом 2015 року проводилася часткова мобілізація у три черги протягом 210 діб. Збройні Сили України у даний час функціонують в умовах особливого періоду. Такий висновок, виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зробле-ний Вищим адміністративним судом України у постанові від 16 лютого 2015 року ( справа № 800/582/14 ).

Частиною третьою статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обста-вини.

Таким чином, слід дійти висновку, що гарантіями, передбаченими статтею 119 КЗпП України «Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків», користуються працівники, які були призвані на війсь-кову службу під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на війсь-кову службу за контрактом у разі оголошення рішення про проведення мобілі-зації та ( або ) введення воєнного стану, які підлягають звільненню з військової служби у звязку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у звязку з прийняттям на військову службу за контрактом, починаючи з 11 червня 2015 року ( Закон України від 14 травня 2015 року № 433-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» ).

Оскаржуючи судове рішення від 23 червня 2016 року, апелянт наголошує, що ОСОБА_3 не був призваний на військову службу під час мобілізації, яка станом на 26 лютого 2016 року ( дата укладення контракту ) закінчилася, кризова ситуація в країні не оголошувалася, воєнний стан не вводився. Укла-дення військового контракту особою, яка не була призвана на військову служ-бу під час мобілізації, в особливий період, не передбачає збереження за нею га-рантій, визначених статтею 119 КЗпП України. Апелянт підкреслює, що на ви-конання оскаржуваного судового рішення державний навчальний заклад зо-бовязаний виплатити позивачеві заробітну плату за час вимушеного прогулу, яка не буде компенсована з бюджету, враховуючи зміни, що внесені до статті 119 КЗпП України ( скасування такої компенсації ).

Перевіряючи на предмет законності й обгрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що наведе-ні обєктивні обставини справи доводять правомірність вимог апеляційної скарги та припинення трудового договору, укладеного ОСОБА_3 з ДНЗ «ПТУ № 21 м. Калинівка», яке здійснене у відповідності з вимогами чинного трудового законодавства України.

За таких умов апеляційна скарга директора ДНЗ «ПТУ № 1 м. Калинівка» ОСОБА_4 підлягає задоволенню, її доводи підтверджуються матеріалами справи, заперечують висновки суду першої інстанції, зроблені по результатах розгляду цього трудового спору. Рішення Калинівського районного суду Він-ницької області від 23 червня 2016 року, додаткове рішенням цього ж суду від 19 вересня 2016 року з питання розподілу судових витрат у справі підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі і перерозподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статі 309 ЦПК України визначені підстави для скасування рі-шення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, якими є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав вста-новленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з частинами 4, 5 статті 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, коли позивач звільнений від сплати судових витрат, судові витра-ти, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Якщо суд апе-ляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу директора Державного навчального закладу «Професій-но-технічне училище № 21 м. Калинівка» ОСОБА_4 задоволити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року, додаткове рішення цього ж суду від 19 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного нав-чального закладу «Професійно-технічне училище № 21 м. Калинівка» про по-новлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати Державного навчального закладу «Професійно-технічне училище № 21 м. Калинівка» в сумі 1212,64 гривень, понесені на оплату апеля-ційної скарги, компенсувати за рахунок держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: