Справа № 487/3924/15-ц
Провадження № 2/487/80/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого - судді Агєєвої Л. І.,

за участю секретаря Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2015 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором в сумі 21473,88 дол. США, що еквівалентно 500444,46 грн., мотивуючи тим, що з відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №05/03/2006/840-К036 від 07.03.2006 року, згідно якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 16000,00 дол. США на придбання нерухомого майна на термін до 06.03.2036 року, а остання зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. У звязку із неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором виникла заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку погасити відмовляється, тому ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з даним позовом. В подальшому позовні вимоги були збільшені та банк остаточно просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 25163,77 дол. США що еквівалентно 576122,44 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідачка ОСОБА_1 згідно кредитного договору повинна була сплачувати щомісячно до 05 числа поточного місяця по 142,00 дол. США, проте з 03.05.2009 року відповідачка здійснювала платежі частково. В подальшому представник надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та просив залишити його без задоволення, посилаючись на те, що банком не було предявлено вимогу до ОСОБА_2 про виконання ним солідарно з боржником зобовязання за договором в межах дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку коли відповідачка ОСОБА_1 почала неналежним чином виконувати свої обовязки за даним кредитним договором, тобто з 05.03.2009 року. В подальшому також до суду не зявився та письмово просив залишити позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором без задоволення.

Заслухавши думку представників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 07.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №05/03/2006/840-К036 про надання останній кредиту у розмірі 16000,00 дол. США на придбання нерухомого майна, строком до 06.03.2036 року.

В якості виконання зобовязань за даним договором, 07.03.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в якості виконання зобовязань за кредитним договором, 07.03.2006 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Згідно умов договору поруки відповідач ОСОБА_2 зобовязався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, передбачених договором.

Згідно п. 1.2 договору поруки поручитель і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. п. 3.3.2 та 3.3.3 Кредитного договору відповідач ОСОБА_1 повинна здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом сплати чергового мінімального платежу у розмірі 142,00 дол. США до 05 числа кожного поточного місяця.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 10.12.2015 року виникла заборгованість в сумі 25163,77 дол. США, що еквівалентно 576122,44 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 14275,04 дол. США, що еквівалентно 326825,87 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2177,97 дол. США, що еквівалентно 49864,44 грн.; заборгованість по сплаті комісії в сумі 376,90 дол. США, що еквівалентно 8629,09 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 8333,86 дол. США, що еквівалентно 190803,04 грн.

На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем ОСОБА_1 не сплачена, тому з неї слід стягнути 25163,77 дол. США, що еквівалентно 576122,44 грн.

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

На підставі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №05/03/2006/840-К036 від 07.03.2006 року в тому ж обсязі що і з відповідача ОСОБА_1, то їх належить залишити без задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків та неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст. 559 ЦК встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимогу до поручителя.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Договором поруки, який укладено між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 передбачено, що строк договору поруки визначений повним виконанням зобовязань за кредитним договором.

Умова договору поруки щодо припинення поруки повним виконанням зобовязань за кредитним договором не відповідає правилам ст. 252 ЦК України, оскільки умова договору про дію поруки до повного виконання зобовязань за кредитним договором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки, згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тому, твердження позивача, що строк виконання зобовязання було змінено, з кінцевим терміном повернення кредиту є 27.11.2014 року, а відповідачі були належно повідомлені письмовою вимогою банку є безпідставним, оскільки у справі немає будь-яких фактичних даних про те, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку коли відповідач ОСОБА_1 почала неналежним чином виконувати свої обовязки за даним кредитним договором, тобто з 05.03.2009 року, предявив вимоги до поручителя. Тому суд вважає, що оскільки строк договору поруки не встановлено, а кредитор не предявив вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитного зобовязання, у задоволенні позову про стягнення боргу з поручителя ОСОБА_2 слід відмовити.

Крім того, такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах №6-48цс11 від 21 травня 2012 року та №6-33цс12 від 23 травня 2012 року.

Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково і з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача 21473,88 дол. США, що еквівалентно 500444,46 грн., а позовні вимоги про стягнення даної суми солідарно з ОСОБА_2 задоволенню не підлягають і в позові до нього слід відмовити повністю за безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідачки ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір в дохід держави у сумі 3654,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за договором №05/03/2006/840-К036 від 07.03.2006 року в сумі 59518,61 грн., а саме: основний борг в сумі 25163,77 дол. США, що еквівалентно 576122,44 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 14275,04 дол. США, що еквівалентно 326825,87 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2177,97 дол. США, що еквівалентно 49864,44 грн.; заборгованість по сплаті комісії в сумі 376,90 дол. США, що еквівалентно 8629,09 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 8333,86 дол. США, що еквівалентно 190803,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 3654,00 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку визначеному ст.294 ЦПК України.

СУДДЯ: Л.І. АГЄЄВА