Справа № 605/154/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" квітня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ігнатової Г.В. при секретарі Лежигубські О.В з участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно по заповіту,-

ВСТАНОВИВ

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом . В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 14.05.2010 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,38 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю.За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповідав їй-позивачу.Підгаєцькою державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у заповіті спадкодавця та в державному акті на землю є розбіжності щодо прізвища « Чабаранко « та « Чабаранок» в зв'язку з чим неможливо встановити відповідність спадкового майна вищезазначеному заповіту. За таких обставин, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_3, право власності, на належну спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю земельну ділянку.

При судовому розгляді справи позивач позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити з підстав викладених позовній заяві.

Пердставник відповідача - ОСОБА_2 сільської ради - в судове засідання не з'явився, але надали заяву з клопотанням розглядати справу без представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують.

Враховуючи те, що відповідач скористались своїми правами врегульованими ч.2 ст.158 ЦПК України, а їх явка не визнана судом обов'язковою, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 помер 14.05.2010 року / а. с. 9 /.

За життя, 24.03.2010 року, ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Підгаєцького району, - відповідно до якого він заповів ОСОБА_4 все своє майно, яке належить йому на день смерті / а. с. 8 /.

Згідно розпорядження № 139 від 27. 03.2006 року голови Підгаєцької райдержадміністрації «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю» ОСОБА_3, було видано 24.07.2006 року Державний акт на право приватної власності на землю серія Серія ЯГ № 001007, на ОСОБА_3, відповідно до якого останньому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,38 га (пай ), що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради і ця земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва / а. с. 6 /.

Це право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_3Т , на момент складання ним 24.03.2010 року заповіту, та на час користування вказаною земельною ділянкою, у відповідності до чинного на той момент законодавства ніким не оспорювалось.

Розбіжності стосовно прізвища у правоустановлюючого документу « Чабаранок» не вплинули на право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, як і не відбулося жодних змін відносно самої земельної ділянки, а отже ця земельна ділянка і є спадковим майном за заповітом складеним ОСОБА_3Т 24.02.2010 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1ст.3 ЦПК України). Тобто звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду відповідної державної нотаріальної контори, відмова якої в оформленні спадщини дає підстави вважати про наявність спору про право.

Суд, також приймає до уваги позицію відповідача ОСОБА_2 сільської ради, яка не заперечує проти прийняття спадщини позивачу, а отже не бажає переходу у її власність майна після смерті ОСОБА_3.

За вказаних обставин, оскільки інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні спадкодавця не існує , то у відповідності до ч.І ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Таким чином, судом встановлено, що за життя спадкодавець на законних підставах володів та користувався земельною ділянкою, та його право ніким не оспорювалось і на даний час ніким не оскаржено.

Свідоцтво про шлюб підтверджує зміну прізвища позивача після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, з родового прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5.

Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, ОСОБА_6, пов»язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб»єктом яких є позивач.

Суд приймає до уваги, що підстави визнання позову відповідачем не суперечать наявним у матеріалах справи доказам, що позивач є єдиною спадкоємицею спадщини, яка відкрилася після смерті її діда і прийняття нею спадщини останнього не порушує прав інших осіб.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, інші спадкоємці не претендують на спадщину, суд бере до уваги позицію відповідачів, які позовні вимоги визнали у повному обсязі, подавши про це письмові заяви до суду, що згідно з положень ч. 7 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб, то відповідно до статті 1223 ЦК України ОСОБА_1 є законним спадкоємцем майна померлого.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328,1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, враховуючи правові позиції ВССУ, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , ст.ст. 10,60,209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після померлого 14.05.2010 року ОСОБА_3, право власності, на належну спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЯГ № 001007, на ОСОБА_3 виданого Підгаєцькою райдержадміністрацією 24.07.2003 року, - земельну ділянку (пай ) площею 1,38 га, кадастровий номер 010010038 розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення Підгаєцького районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_7