АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/3480/15-ц Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А. Номер провадження 22-ц/791/570/16 Доповідач: Стародубець М.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСтародубця М.П.
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПрушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_6, на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від «03» грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору недійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що їй на праві власності належала земельна ділянка, площею 0,0724га, кадастровий номер НОМЕР_1, в садівничому (виноградарському) товаристві персональних пенсіонерів та службовців обласного відділу соціального забезпечення «Більшовик» за адресою: м.Херсон, о. Вел. Потьомкінський, яку за договором від 21.05.2014 року вона подарувала відповідачу.

Посилаючись на те, що вказаний правочин вона вчинила у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, просила суд визнати його недійсним та визнати право власності на нього за її батьком ОСОБА_5, який є сином особи, у якої вона її придбала за договором купівлі-продажу.

Рішенням від 03 грудня 2015 року суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий за дорученням в інтересах ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позов, обґрунтовуючи свої доводи тим, що суд першої інстанції поверхово розглянув справу, зібраним доказам дав неправильну оцінку та постановив помилкове рішення.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_8 просить її відхилити, а рішення суду, як законне й обґрунтоване, залишити без змін. Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за договором купівлі-продажу від 03.12.2012 року позивач ОСОБА_6 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0724га кадастровий номер НОМЕР_2, в садівничому (виноградарському) товаристві персональних пенсіонерів та службовців обласного відділу соціального забезпечення «Більшовик» за адресою: м.Херсон, о.Вел. Потьомкінський, яке зареєструвала в передбаченому законом порядку.

За нотаріально посвідченим договором від 21.05.2014 року вона подарувала її ОСОБА_7.

В п.12 цього правочину зазначено, що вимоги законодавства щодо змісту, значення й правових наслідків договору, що укладається сторонами, їм нотаріусом роз'яснено. Сторони підтверджують, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін вільне і відповідає їх внутрішній волі, договір спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, не суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх дітей, правочин вчинено не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини, він не є фіктивним або удаваним.

Викладене підтверджено особистими підписами сторін.

До початку укладення угоди нотаріусом отримана згода чоловіка дарувальника ОСОБА_9 на відчуження земельної ділянки, дієздатність сторін перевірена.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив, що на момент укладання оспорюваного правочину дарувальник ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними, тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог з наведених в мотивувальній частині судового рішення підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, вважає їх правильними та такими, що відповідають встановленим у справі обставинам і нормі матеріального права, яка регулює спірні правовідносини.

За визначеним процесуальним законом правилом змагальності сторін представник позивача не надав належних й допустимих доказів, які свідчили б про тимчасову наявність у останньої такого стану, який призвів до дефектів у формуванні внутрішньої волі та справжнього її волевиявлення.

Для встановлення наявності такого стану на момент вчинення правочину, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку зазначеної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що вона перебувала у вказаному нею та передбаченому законом стані, що дає підстави для визнання правочину недійсним.

Матеріалами справи підтверджено, що суд першої інстанції неодноразово роз'яснював представнику позивача його право заявити клопотання про призначення відповідної експертизи й попереджав про наслідки невчинення цього.

Останній від проведення експертизи відмовився, а показами свідків, яким судом дана належна правова оцінка, цей стан відчужувачем нерухомості не підтверджено.

Позивач особисто свої пояснення з цього приводу в суді не давала. За наявною в справі інформацією вона з чоловіком, який давав згоду на відчуження земельної ділянки, та дітьми в червні 2015 року виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю і цей факт не оспорюється.

За загальним правилом звернутися з позовом про визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, може тільки особа, яка перебувала в зазначеному у цій статті стані, за виключенням випадку визнання її після цього недієздатною й призначення їй у зв'язку з цим опікуна.

Відсутність позивача фактично унеможливлює встановити ті обставини, на які міститься посилання в позові, провести судову психолого-психіатричну експертизу, встановити наявність такого стану на момент вчинення правочину й підстави, з якими закон пов'язує недійсність правочину.

Вимога про визнання права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_5, який за дорученням представляє інтереси позивача в цій справі, є похідною від наслідків визнання правочину недійсним й заявленою в порушення положень статті 3 ЦПК України та статті 15 Цивільного кодексу України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що дефект волі позивача в момент укладання угоди був спричинений після пологовою депресією та хворобливим після пологовим станом, викликаним народженням нею другої дитини в жовтні 2013 року, не знайшли свого підтвердження в процесі перегляду справи судом апеляційної інстанції за відсутністю належних і допустимих доказів щодо цих фактів та обставин й з урахуванням дати пологів та проміжку часу, який передував моменту вчинення правочину.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані ними докази, яким дав правильну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду та їх оцінкою, вони не містять посилань на допущені судом порушення закону, визначені ст. 309 ЦПК України, які є обов'язковою підставою для скасування ухваленого в справі рішення.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги й скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

Судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко