АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 7761/26091/154-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3637/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

24 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, треті особи - Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, що мають суттєве значення для справи.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач, який є органом державної влади своєю бездіяльністю, яка полягає у невиплаті позивачу нарахованої суми пенсії завдав матеріальної шкоди в розмірі 23 600,62 грн. А тому зазначена сума на підставі ст. 1173 ЦК України має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 23 600,62 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 з 6 вересня 1979 року по 31 серпня 2001 року проходив військову службу в Збройних силах України на посаді офіцерського складу, з 31 серпня 2001 року по 31 березня 2011 року проходив військову службу в органах СБУ на посадах офіцерського складу.

23 лютого 2011 року згідно наказу Головного управління Служби безпеки України №152-ос ОСОБА_4 звільнений з військової служби в запас згідно п.п. «а» п.61 та п.п. «б» п.63 (за станом здоров'я) з правом носіння військової форми одягу.

Наказом начальника Управління СБУ у м. Києві від 30 березня 2011 року №58-ос виключений зі списків особового складу з 31.03.2011 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа: Управління Служби безпеки України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 відповідно до ч. З ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідний оклад за посадою, військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством та провести відповідні виплати з урахуванням виплаченої пенсії з 1 квітня 2011 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 29 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа: Управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві продовжувати нараховувати з липня 2011 року чинну постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року і продовжувати з липня 2011 року обчислювати пенсії ОСОБА_4 з його грошового забезпечення за останньою перед звільненням штатною посадою з урахуванням всіх основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС, Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 18 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звертався до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року та просив встановити спосіб та порядок виконання відповідачем постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року та визначити, що сума 3 463,63 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року, відмовлено в задоволенні заяви.

Листом від 14 жовтня 2014 року за № 22101/12/Т-1738 Головне управління пенсійного фонду України в м .Києві було повідомлено ОСОБА_4, що на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року за період з 1 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року нарахована сума 4 463.63 грн., зазначені кошти включені в додаткову відомість для проведення виплати: на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року за період з 23 липня 2011 року по 31 жовтня 2014 року нарахована сума 19 136.99 грн., яка також включена в додаткову відомість для проведення виплати. Крім того, в листі зазначено, що вказані суми будуть виплачені у разі надходження відповідних коштів державного бюджет;.

В 2015 році позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заборгованості в розмірі 23 600,62 грн..

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року рішення шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишено без змін.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, що рішеннями судів визнано незаконними дії чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, а тому підстави для стягнення коштів відсутні.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1173-1174 ЦК України підставою деліктної цивільно-правової відповідальності Держави є наявність у діянні органу державної влади складу цивільного правопорушення, що включає: протиправність (незаконність) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади; наявність шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди і шкодою, що настала.

Позивачем не надано належних доказів про визнання незаконними дій або бездіяльності державного органу щодо невиконання судових рішень про проведення виплат на користь ОСОБА_4

З огляду на викладене, колегія вважає, що суд вірно визначився з відсутністю підстав до задоволення позову, оскільки у встановлений спосіб позивачем не доведено наявності вини органів державної влади у заподіянні йому матеріальної шкоди.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких належних та допустимих доказів.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді