АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/2082/16 Майдан С.І.
Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року жовтня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Борка А.Л.

Приходько Л.А.

Секретар: Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 470 000,00 доларів США, що на момент укладення договору складало 3 800 000,00 гривень.

Сторони обумовили строк повернення позичальником позики не пізніше 01 березня 2013року.

На виконання умов договору ОСОБА_4 частково повернув позику у розмірі 180 000,00 доларів США.

31 березня 2015 року відповідачу направлена нотаріальна вимога про повернення непогашеної частини позики у розмірі 290 000,00 доларів США протягом семи днів з дати отримання вимоги, яка отримана боржником 08 квітня 2015 року та залишилася невиконаною.

Оскільки ОСОБА_4 зобов'язання за договором позики повністю не виконав, позивач просив стягнути із відповідача борг у розмірі 290 000,00 доларів США, що з урахуванням уточнених позовних вимог, станом на 23 травня 2016 року становило 7 308 436,74 грн. та понесені судові витрати

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 13 листопада 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у простій письмовій формі укладений договір позики, згідно п.1 якого позикодавець передав, а позичальник приймав у власність грошові кошти у сумі 3 800 000,00грн., еквівалент 470 000 доларів США.

В пункті 3 договору сторони визначили строк повернення позики до 01 березня 2013року.

Під час розгляду справи сторонами та їх представниками не заперечувався факт повернення відповідачем в рахунок погашення боргу 180 000,00 доларів США.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з дійсного змісту та достовірності документу, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов, та встановив, що валютою позики, в якій обчислена сума зобов'язання, є гривня.

Вказівка у договорі про конвертацію суми грошових коштів по відповідному курсу валют на день укладення договору та передача коштів у доларах США в еквіваленті до національної валюти, в якій визначений сторонами розмір позики, не може вказувати про те, що валюта виконання грошового зобов'язання встановлена у іноземній валюті.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги в частині визначення суми боргу в іноземній валюті є неприйнятними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд вважав, що відповідач виконав зобов'язання за договором у повному обсязі, оскільки станом на 24 березня 2015 року повернув ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 180 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на вказану дату склало 4 191 811,92грн.

Проте погодитися з таким висновком не можна, оскільки судом не встановлено коли саме ОСОБА_4 частково у розмірі 180 000,00 доларів США виконано зобов'язання, про яке представник позивача зазначив в адресованій приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу заяві від 31 березня 2015року.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, представник ОСОБА_4 пояснив, що повернення частини позики відповідачем мало місце у березні 2013року (технічний запис судового засідання від 22 вересня 2016року), що також було підтверджено й відповідачем у письмових запереченнях на апеляційну скаргу.

Враховуючи офіційний курс гривні до іноземної валюти - долару США, який протягом березня 2013року становив 799,3, можна дійти висновку, що частково повертаючи позику у розмірі 180 000,00 доларів США, позичальник фактично повернув 1 438 740,00грн. (180 000,00 доларів США х 799,3) проти визначеної у договорі суми позики, що дорівнює 3 800 000,00грн., а відтак стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає заборгованість у розмірі 2 361 260,00грн. (3 800 000,00 - 1 438 740,00).

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції в силу ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення на його користь із відповідача 2 361 260,00грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно ч.5 ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 4452,03грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 2 361 260 грн. та судові витрати у розмірі 4452,03 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді: А.Л. Борко

Л.А.Приходько