Справа № 663/372/16-ц
Провадження № 2/663/276/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із спільного майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить виділити їй в натурі належну їй ідеальну частку у розмірі 14/25 із жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Володарського, 77, в м. Скадовську Херсонської області з урахуванням фактичного користування; визнати за нею право власності на виділене майно, а саме: жилий будинок літ. А1 загальною площею 49,1 кв.м. житлова площа 29,0 кв.м., у тому числі: житлова кімната літ. 1-2 площею 13,0 кв.м., житлова кімната літ. 1-3 площею 16,0 кв.м., прихожа літ. 1-1 площею 16,5 кв.м., коридор літ. 1-4 площею 2,0 кв.м., топкова літ. 1-5 площею 1,6 кв.м., літня кухня літ. Б, гараж літ. Г, туалет №3, водопровід №2, огорожа; припинити право спільної часткової власності на виділене майно із жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Володарського, 77, в м. Скадовську Херсонської області.

Статтею 119 ЦПК України встановлені вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Наданий ОСОБА_4 позов не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка звертається до суду з вимогами майнового характеру про виділ в натурі частину будинку.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Разом з тим, позивачкою сума позову щодо вимог майнового характеру в позовній заяві зазначена станом на 2001 рік.

Таким чином, позивач має зазначити суму позову з урахуванням зазначених вище норм, відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, та навести докази на її підтвердження.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують звільнення від вказаних витрат.

Як вбачається з позову, позивач звернулась з декількома самостійними вимогами майнового характеру та вимогою немайнового характеру: виділ частки в натурі; визнання права власності; припинення права спільної часткової власності.

В п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою ст.6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до п.13 цієї постанови якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

В п.15 даної постанови визначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1378 гривень.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст.80, п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

За подання заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із спільного майна в натурі, слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, а саме визначення дійсної вартості майна та сплати відповідного розміру судового збору з дотриманням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із спільного майна в натурі, залишити без руху.

Призначити позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом пяти днів з дня отримання даної ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення вказаних недоліків в зазначений строк, позов буде вважатися не поданим і йому повернений.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Шульга