У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він є чоловіком ОСОБА_8, у шлюбі з якою народилася дитина ОСОБА_9 Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 травня 2001 року ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 купили житловий будинок АДРЕСА_1, в таких долях: ОСОБА_8 1/2 частину, ОСОБА_6 1/4 частину, ОСОБА_5 1/4 частину.

Після укладення шлюбу і народження дитини сім'я ОСОБА_9 фактично користувалася житловим будинком, позначеним у технічному паспорті під літерою «А», гаражем літера «Г», погребом «Л»; сім'я ОСОБА_5 - рештою приміщень. В теплий період року проживали сім'єю в будинку дружини, а в холодний період, взимку та восени проживали в квартирі позивача. Однак після смерті дружини відповідачі стали чинити позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке було у фактичному користуванні сім'ї при житті дружини.

У грудні 2013 року відповідачами було змінено замки у гаражі літера «Г», яким користувалась родина ОСОБА_9 та був встановлений замок у вхідну хвіртку, що взагалі унеможливило позивачу прохід до двору. По даним фактам позивач усно та письмово звертався до Дарницького районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві. Протиправною поведінкою відповідачів, які чинять перешкоди у користуванні майном завдаються фізичні та душевні страждання. Незаконними діями відповідачів позивачу завдано психологічний стрес та спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 тис. грн. Просив задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, позов ОСОБА_4, задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 1/2 частиною кухні (літера «Б»), 1/2 частиною сараю (літера «В»), 1/2 частиною вбиральні (літера «Д»), 1/2 частиною споруджень під № 1-4 будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 комплект ключів від кухні, сараю, вбиральні, споруджень під № 1-4. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. ст. 391, 1268 ЦК України, про задоволення позову. Оскільки спірне нерухоме майно є спадковим, позивач та його неповнолітня дочка є спадкоємцями першої черги на це майно, спадщина ними прийнята. Позивачу відповідачі чинять перешкоди у користуванні майном, тому правильним є висновок про задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик