УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/7673/15-ц

Провадження № 2/638/2799/16

28.03.2016 р.Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

17.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поштамту Центру поштового звязку Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку « Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди.

01.03.2016 року позивач ОСОБА_1 уточнив вищевказану позовну заяву та просив стягнути моральну шкоду солідарно з судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. та Поштамту Центру поштового звязку Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку « Укрпошта».

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року вказана цивільна справа направлена до апеляційного суду Харківської області для визначення підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.03.2016 року відповідно до ч.й ст.108 ЦПК України визначено підсудність вказаної цивільної справи Дзержинському районному суду м. Харкова.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає за необхідним відмовити у відкритті цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Данний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржувані позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до ст. 125 КонституціїУкраїни в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «;Про Вищу раду юстиції».

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Отже, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень ст. ст. 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 чітко вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії судді при здійсненні правосуддя.

Таким чином, у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Згідно висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

З огляду на викладене суд відмовляє у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.122ЦПК України, 124,125,126 Конституції України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. про стягнення моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання стороною копії ухвали.

Суддя: Г.С.Подус