Справа № 344/1955/16-ц
Провадження № 2/344/2772/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина та неповнолітньої дочки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що навчається, до досягнення ним 23-х річного віку в розмірі ? частки доходів відповідача та на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 що навчається, до досягнення нею 23-х річного віку в розмірі ? частки доходів відповідача.

Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в шлюбі до, під час якого народилося двоє дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між подружжям розірвано за рішенням суду від 10.04.2012 року. Сину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 18 років та він продовжує навчання на денному, платному відділенні ВНЗ, в зв'язку з чим потребує коштів на утримання, а також перебуває на лікуванні. Дочка ОСОБА_6, якій ІНФОРМАЦІЯ_4 виповнилось 16 років навчається на денному, платному відділенні ВНЗ, в зв'язку з чим потребує коштів на утримання. Пенсії позивача не достатньо для забезпечення дітей та здійснення оплати за навчання. Відповідач допомоги не надає, є здоровим та працездатним. Н підставі ст..185,199,200 СК України просила позов задовольнити.

Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник подали до суду заперечення, зазначивши, що відповідач взяв на себе оплату дорого вартісного навчання обох дітей, уклавши договір з ВНЗ, оплачував самостійно, але в зв'язку з виходом на пенсію та залишенням по місцю роботи на 0.25 ставки, самостійно вже оплачувати навчання на двох дітей не взмозі, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шлюб яких було розірвано рішенням суду від 10.04.2012 року народилися двоє дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,7,8).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 18 років, є студентом ІІ курсу стоматологічного факультету Івано-Франківського національного медичного університету за денною, платною формою навчання, що підтверджено довідкою (а.с.9, 28).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є неповнолітньою (16 років), навчається на І курсі за денною, платною формою навчання медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету, що підтверджено довідкою (а.с.10, 29).

Відповідач оплатив послуги за навчання сина ОСОБА_5 в розмірі 9550грн. 07.08.2015 року та 9550грн. 30.12.2015 року, за дочку ОСОБА_6 - 5050грн. 19.08.2015р. (а.с.30-32).

Позивач оплатила послуги за навчання сина ОСОБА_5 в розмірі 9550грн. 15.01.2015р. та за дочку ОСОБА_6 5050грн. 21.01.2016 року (а.с.33-34).

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначив, що він є також як і позивач пенсіонером, та ще залишився по місцю роботи на 0.25 ставки (700грн.), самостійно вже оплачувати навчання на двох дітей не взмозі. Також зазначив про наявність доходу у позивача з квартири, яку вона здавала в оренду.

Відхиляючи позовні вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже сукупність юридичних фактів, при дослідженні доказів даного спору, на думку суду відсутні, так як відповідач не відмовився нести і надалі витрати по оплаті за навчання однієї дитини або при зміні фінансового стану більше, він є пенсіонер та має незначний дохід ще по місцю роботи зі ставки 0.25 (700грн.), можливість надавати допомогу позивачу зі сторони відповідача, відсутня.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 що навчається, до досягнення нею 23-х річного віку в розмірі ? частки доходів відповідача, то дана вимога є безпідставна.

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як слідує зі ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, норми статті на яку посилалась в обґрунтування позовних вимог позивач, стосуються поняття додаткових витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами. Навчання дочки не є особливою обставиною для стягнення додаткових витрат.

При цьому позивач обрала невірний спосіб захисту в суді заявляючи дану вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини (дочки) що навчається, так як вона вправі пред'явити позов про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітну дочку, незалежно від місця її навчання та виду закладу, що не залежить від такої умови для задоволення позову - як можливості такої оплати одним з батьків, що притаманне стягненню на повнолітніх дітей. А вимога щодо стягнення аліментів до досягнення дівчинкою 23-х років, не може пред'являтися наперед, а тільки при досягненні дитиною 18 років.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З врахуванням того, що відповідач надав суду докази не можливості у наданні більшої допомоги саме за даним позовом ніж ту що він надає оплачуючи навчання дітей, позивач щодо однієї вимоги обрала невірний спосіб захисту прав, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі ст.. 185,199,200 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 212- 216 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина та неповнолітньої дочки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2016 року.

Суддя Польська М.В.