АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Вовк Є.І.
№22-ц/796/3744/2016 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянувшм у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ нерухомого майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року позовну заяву повернуто на підставі п.4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, оскільки справа не підсудна цьому суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати питання на новий розгляд.

Зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 в Дарницькому районі м. Києва була придбана за 120 тисяч доларів США, що на час купівлі еквівалентно 606 000 грн., проте на час пред'явлення позову вартість квартири становила за офіційним курсом НБУ - 2 605 696 грн. 08 коп. (120 000 доларів США х 21,714134 грн.), а вартість іншої квартири на момент купівлі визначена лише в національній валюті, що підтверджується договорами купівлі-продажу, у зв'язку з чим позивач вірно визначила підсудність, пред'явивши позов за місцем знаходження основної частини нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в Дарницькому районі м.Києва, яка за своєю ринковою вартістю перевищує вартість квартири у Дніпровському районі м.Києва.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що дана справа не підсудна цьому суду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За змістом ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стаття 114 ЦПК визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної, альтернативної та договірної підсудності.

Умовами ч.ч.1,2 ст.181 ЦК України ЦПК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, a також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

З матеріалів справи убачається, що позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частини квартир АДРЕСА_1 вартістю 606 000 грн., яка знаходиться Дарницькому районі м. Києва (на АДРЕСА_1) та квартири АДРЕСА_2 вартістю 680 000 грн., яка знаходиться у Дніпровському районі м. Києва (на АДРЕСА_2).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.2005 року квартира АДРЕСА_1, була придбана за 606 000,00 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору еквівалентно 120 000,00 дол. США. Квартира складається з двох жилих кімнат та має загальну площу 75,90 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2009 року, квартира АДРЕСА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, була придбана за 680 000,00 грн. Квартира складається з чотирьох жилих кімнат, загальною площею 171,10 кв.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва, оскільки квартира АДРЕСА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за своєю вартістю перевищує вартість квартири АДРЕСА_1.

Крім тогоАДРЕСА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, є більшою за площею - 171,10 кв.м., тобто основною частиною спірного майна, яке знаходиться на адміністративній території Дніпровського району м.Києва, а тому позов має бути розглянутий в Дніпровському районному суді м.Києва.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді