Справа № 136/2008/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" лютого 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом надання вільного доступу та вселення до ? частки житлового будинку за №8 по вул.. Калініна в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області, підставність якого обґрунтувала таким.

08.02.2004 року вона, ОСОБА_1, та відповідач - ОСОБА_3 уклали шлюб, від якого 28.07.2005 року народилась дочка ОСОБА_2. Під час перебування в шлюбі, їх неповнолітній дочці - ОСОБА_2 було подаровано ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по вулиці Калініна 8, в смт. Турбів, Липовецького району. Даний договір зареєстровано в КП "ВООБТІ" 02.10.2008 року. Після укладення договору відповідач зареєструвався у вказаному житловому будинку, хоч не проживав там. Рішенням Липовецького районного суду від 04.05.2014 року шлюб між ними із відповідачем було припинено шляхом його розірвання. Відповідач переїхав проживати до своїх батьків в село Нова Прилука, Липовецького району, частина житлового будинку, яка подарована дочці здавалась в оренду, дочка проживала біля неї. В березні 2015 року відповідач вигнав людей, які орендували частину будинку та нікого не попередивши, поселився в ньому, почав перешкоджати їй та дочці користуватись будинком, не впускає їх в будинок, не дає можливості забрати речі, вчиняє сварки, ображає їх з дочкою нецензурними словами. Крім того, відповідач допустив заборгованість за електроенергію, у звязку із чим виникла загроза припинення електропостачання. Вона зверталась до працівників міліції, однак все виявилось марним. Вимоги позивача щодо усунення перешкод в користуванні належним їх донці майном, відповідача ігнорує. Ураховуючи те, що наявність порушеного права власника нерухомості, а саме їх доньки є очевидною, тому позивач, будучи законним представником їх неповнолітньої доньки звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу в користуванні власністю, а саме 1/2 частиною житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: смт. Турбів, Липовецького району, вулиця Калініна, 8, шляхом надання вільного доступу та вселення до вказаного житлового будинку, а також вирішити питання судових витрат.

11.01.2016 року позивач, будучи законним представником неповнолітньої, подала суду уточнену позовну заяву, в якій конкретизувала позовні вимоги та просила суд зобовязати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди неповнолітній ОСОБА_2 у користуванні ? частки житлового будинку за №8, що розташований в смт. Турбів, Липовецького району, по вулиці Калініна, шляхом надання вільного доступу та вселення до вказаного житлового будинку її, ОСОБА_1, та неповнолітньої ОСОБА_2

В судове засідання ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 не зявилась, в заяві, яку адресувала суду зазначила про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, на що вказує рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах цивільної справи. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1, будучи позивачем та як законний представник неповнолітньої, використала надане їй ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, тому здійснює розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з правилами ст.197 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Відповідно до Договору дарування укладеного 15.09.2008 року, неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, набула у власність ? частку житлового будинку під №8 з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вулиця Калініна. Вказана частка обєкта нерухомості була зареєстрована в установленому законом порядку згідно законодавства, яке діяло на час реєстрації, а саме 02.10.2008 року, на що вказує штемпель проставлений начальником КП «ВООБТІ» на зворотній стороні договору (а.с.5).

За відомостями адресно довідкового підрозділу у Вінницькій області, місце проживання ОСОБА_3, тобто батька неповнолітньої, що доведено свідоцтвом про народження серія І-АМ №012258, було зареєстровано 16.10.2008 року за адресою належного ОСОБА_2 обєкта нерухомості.

Рішенням Липовецького районного суду від 05 травня 2014 року шлюб між батьками неповнолітньої ОСОБА_2 (ОСОБА_1 та ОСОБА_3) було припинено шляхом його розірвання. Судове рішення набуло законної сили 16 травня 2014 року.

ОСОБА_5 довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 22.10.2015 року за №5163, неповнолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає біля матері та знаходиться на її повному утриманні.

ОСОБА_5 обстеження матеріально побутових умов, затвердженого селищним головою смт. Турбів, громадянин ОСОБА_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, куди вселився самовільно та незаконно, не допускає до квартири, не дає можливості забрати особисті речі та ображає ОСОБА_1

Статтею першою Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини (Європейська конвенція з прав людини) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду по правам людини справа «Маркс (MARCKX) проти Бельгії» від 13.06.1979 року в пункті 63 стосовно статті першої Протоколу першого Європейської конвенції з прав людини зазначено, що визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном стаття перша по своїй суті є гарантом права власності.

ОСОБА_5 положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм законодавства у розрізі ст.16 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Водночас відповідно до ст. 154 СК батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідач чинить власнику, яка є неповнолітньою та її матері перешкоди у здійсненні правомочностей щодо частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушене право власника захисту шляхом надання вільного доступу та вселення до житлового будинку неповнолітньої ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_1

ОСОБА_5 з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею так документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 158, 197, 208, 209, 212 - 215, 218, 222 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити неповнолітній ОСОБА_2 перешкоди в користуванні власністю, а саме 1/2 часткою житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: смт. Турбів, Липовецького району, вулиця Калініна, 8, шляхом надання вільного доступу та вселення до вказаного житлового будинку шляхом надання вільного доступу та вселення до вказаного житлового будинку ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 038, 40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7