справа № 361/7964/15-ц
провадження № 2/361/427/16
05 лютого 2016 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарі Павловій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Броварський районний відділ Управління ДМС України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання,
У листопаді 2015 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, та зняти його з реєстрації місця проживання за цією адресою.
В обґрунтування позову зазначали, що вони після смерті 12 січня 2010 року їхньої дочки ОСОБА_6, дошлюбне прізвище ОСОБА_4, є власниками вказаної вище квартири на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 01 грудня 2010 року, кожний по ? частки. Відповідач ОСОБА_5 у цій квартирі фактично не проживає з 30 січня 2010 року, його особисті речі у квартирі відсутні, комунальних послуг він не оплачує, участі в утриманні даної квартири не приймає. Факт реєстрації місця проживання відповідача у цій квартирі завдає їм додаткових матеріальних витрат по оплаті житлово-комунальних послуг та унеможливлює отримання ними субсидії. Членом їхньої сім'ї ОСОБА_5 не являється, його право користування цією квартирою припинилося із припиненням прав власника (його дружини) на це жиле приміщення.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, у якій просили розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечували.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.
Третя особа: Броварський районний відділ Управління ДМС України в Київській області у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника у зв'язку із службовою зайнятістю.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті 12 січня 2010 року їхньої дочки ОСОБА_6 відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 01 грудня 2010 року на праві спільної часткової власності, кожному по ? частки, належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,6 м2, житловою площею 30,5 м2.
Відповідач ОСОБА_5 є членом сім'ї колишнього власника цієї квартири, його дружини та дочки позивачів ОСОБА_6, дошлюбне прізвище ОСОБА_4, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2007 року.
За відомостями Відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області у зазначеній вище, належній позивачам на праві власності квартирі, зареєстрований їхній колишній зять ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Із 30 січня 2010 року відповідач ОСОБА_5 у вказаній квартирі не проживає.
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2010 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Цим вироком суду відповідач ОСОБА_5 визнаний винним у вбивстві 12 січня 2010 року своєї дружини ОСОБА_6, якій на праві особистої приватної власності відповідно до договору дарування від 10 жовтня 2007 року належала квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача ОСОБА_5 у цій квартирі позивачі несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не можуть отримати субсидію, чим порушується їхнє право щодо вільного володіння та користування квартирою.

У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та є непорушним.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічна норма міститься і у ч. 1 ст. 405 ЦК України, якою визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім'ї якого вони є. Із припиненням права власності особи на будинок (квартиру) втрачається й право користування цим жилим приміщенням у членів його сім'ї, яке є похідним від прав власника.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 умисно позбавив життя свою дружину ОСОБА_6, дочку позивачів, якій на праві особистої приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що на даний час у порядку спадкування за законом на праві спільної часткової власності належить її батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, членом сім'ї яких відповідач не являється, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 втратив право користування даною квартирою, тому позов у цій частині є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 втратив право користування зазначеною квартирою, він підлягає зняттю з реєстрації місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Також згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивачів у рівних частках підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 - 215, 224, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, та зняти його з реєстрації місця проживання за цією адресою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Дутчак І. М.