Справа № 314/3798/16-ц Провадження № 2/314/874/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Надворної О.С.,

при секретарі Якубовській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3 про виселення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач в своїй заяві зазначив, що 12.08.2008 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZPС0GA, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 83406, 25 гривень строком до 12.08.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» і ОСОБА_3 уклали Договір іпотеки від 12.08.2008 року. Згідно з цим договором ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 40,00 кв.м, житловою площею 28, 30 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область м. Вільнянськ, вул. 40 років Жовтня, 53. Майно належить третій особі ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування.

Як зазначає позивач, він свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредит відповідачу ОСОБА_2, проте останній, в свою чергу умови договору не виконав. В звязку з цим ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ( житловий будинок № 53 по вул. 40 років Жовтня в м. Вільнянськ Запорізької області), і рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.10.2015 року звернуто стягнення на вказаний житловий будинок в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № ZPС0GA.

За ствердженням позивача, після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобовязані, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити будинок у встановлений або інший погоджений сторонами строк. Якщо ж мешканці не звільняють житловий будинок добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 отримав повідомлення банку щодо добровільного звільнення переданого в іпотеку житлового будинку № 53 по вул. 40 років Жовтня в м. Вільнянськ Запорізької області, проте добровільно не виїхав з нього, позивач прохає суд виселити ОСОБА_2 з вищевказаного будинку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та прохає суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечує, в наданих суду поясненнях посилається на те, що в будинку проживають його неповнолітні діти. Також зазначає, що вказаний будинок був подарований його дружині ОСОБА_3 в 2007 році, і вважає, що за цих обставин ані він, ані його родина не може бути виселена з будинку.

Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була попереджена судом належним чином. ЇЇ інтереси в суді представляє (за довіреністю) відповідач ОСОБА_2, який заперечує проти задоволення позову з цих же підстав, на які посилався в своїх вищенаведених поясненнях.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши всі наявні у справі доказі, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав:

12.08.2008 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZPС0GA, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 83406, 25 гривень строком до 12.08.2013 року (а.с. 6-8).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» і ОСОБА_3 уклали Договір іпотеки від 12.08.2008 року. Згідно з цим договором ОСОБА_3 надала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 40,00 кв.м, житловою площею 28, 30 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область м. Вільнянськ, вул. 40 років Жовтня, 53 (а.с. 11-13).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.09.2011 року в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № ZPС0GA було звернуто стягнення на майно, а саме: житловий будинок загальною площею 40,00 кв.м, житловою площею 28, 30 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область м. Вільнянськ, вул. 40 років Жовтня, 53. Вказаний будинок належіть ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування № 3017 від 05.10.2007 року. (а.с. 14-16).

Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що вищевказане рішення Вільнянського районного суду від 15.10.2015 року набрало законної сили 27 жовтня 2015 року.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, передбаченому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першої якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбано громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України « Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 Закону України « Про іпотеку» , так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Відповідна правова позиція щодо вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки вказана у постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року (а.с. 60-62).

Як вбачається із матеріалів справи, спірний житловий будинок належить третій особі - ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 3017 від 05.10.2007 року (а.с. 50), тобто цей будинок не був придбаний за отримані відповідачем кредитні кошти.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши обставини справи, оцінивши всі досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки житловий будинок за адресою: Запорізька область м. Вільнянськ, вул. 40 років Жовтня, 53 (який є предметом іпотеки) був придбаний не за рахунок кредитних коштів, забезпечених іпотекою цього житла, - відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Отже, за вищезазначених обставин, враховуючи що позивачем в позові не зазначене будь-яке інше постійне жиле приміщення, що могло б бути надано відповідачу ОСОБА_2 при виселенні, - суд не знаходить підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку, розташованого за адресою: м. Вільнянськ Запорізької області, вул.. 40 років Жовтня, буд. 53, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.С.Надворна

06.09.2016