У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

МостовоїГ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Папка Тетяна Віталіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що під час розгляду справи за його позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу в розмірі 14 500 доларів США ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року було накладено арешт на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1. Після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_4 боргу, остання, незважаючи на цю ухвалу суду, 10 травня 2011 року за договором купівлі-продажу відчужила квартиру ОСОБА_7 Посилаючись на те, що квартира була арештована в забезпечення його позову про стягнення коштів, а договором про її відчуження порушуються його права, просив визнати цей договір недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі правочинів про реєстрацію договору купівлі-продажу від 10 травня 2011 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10 травня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ПапкоюТ.В., зареєстрований у реєстрі за № 1176. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи оспорюваний договір недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, такий порушує публічний порядок, оскільки на час його укладення на спірну квартиру було накладено арешт у порядку забезпечення позову в іншій справі, укладення договору купівлі-продажу між сторонами та перехід до іншої особи права власності на це майно унеможливлює звернення стягнення на нього при виконанні рішення.

Проте повністю погодитись із такими висновками не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 8 липня 2003 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року за заявою ОСОБА_3, який подав позов до суду про стягнення з ОСОБА_4 на його користь заборгованості за договором позики, на цю квартиру було накладено арешт.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2011 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 115 295 грн.

10 травня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що ОСОБА_5 є спадкоємцем ОСОБА_7, тому він має бути відповідачем у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 спірну квартиру було придбано за час його шлюбу із ОСОБА_8 (а. с. 7, 71).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суди при вирішенні спору не з'ясували, чи була спірна квартира спільною сумісною власністю подружжя, чи особистою приватною власністю ОСОБА_7, на частину квартири чи на всю квартиру відкрилась спадщина, хто прийняв спадщину і у який спосіб.

Докази прийняття спадщини ОСОБА_5 у справі відсутні.

Без з'ясування зазначених обставин спростувати доводи касаційної скарги ОСОБА_5 щодо неправильного визначення судами кола осіб, які беруть участь у справі, зокрема, вирішення позову щодо недійсності договору купівлі-продажу квартири, право власності на яку за цим договором було набуто і ОСОБА_8, неможливо.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук