АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/3264/2016 Головуючий у І інстанції Маліновська В.М.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року за заявою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року заяву представника позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_10 який належить на праві власності відповідачу по справі ОСОБА_1; квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу по справі ОСОБА_1; квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності відповідачу в справі ОСОБА_6, квартиру АДРЕСА_3, яка належить на праві власності відповідачу в справі ОСОБА_6; квартиру АДРЕСА_4, яка належить на праві власності відповідачу в справі ОСОБА_6.

Дані про стягувача :

ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_13, реєстраційний номер облікової картки платник податків : НОМЕР_1.

Дані про боржників:

ОСОБА_1 місце проживання, 01034, АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2.

ОСОБА_6 , місце проживання : 01034, АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки судом порушені вимоги процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_9 та ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній, представника позивача ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем, вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови №9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2015 року громадянин держави Ізраїлю ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до громадян об'єднаного королівства Великої Британії ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про зобов'язання виконати умови договору, посилаючись на те , що 11 січня 2007 року між ОСОБА_3 громадянином держави Ізраїль та ОСОБА_10 і громадянами об'єднаного королівства Великої Британії ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено Договір про партнерство та співробітництво, за умовами якого за договором про спільну діяльність сторони ( учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону. Спільна діяльність може здійснюватись на основі об'єднання вкладів учасників ( просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Позивач вказував на те , що він виконав взяті на себе обов'язки за цим договором, в той час , як відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовляються здійснити розподіл прибутку та виплати належну йому частку прибутку відповідно до умов договору від 11 січня 2007 року, посилаючись на те , що квартири не продаються , а тому відсутній прибуток.

Однак, у серпні 2014 року він дізнався про те, що відповідачі давно вже здійснили продаж квартир та приховали від позивача цю інформацію з метою розподілу прибутку від їх продажу між собою, у тому числі і прибутку у розмірі 14,55 % , який належать позивачу.

Посилаючись на зазначені обставини , позивач просив стягнути солідарно з громадянина об'єднаного королівства Великої Британії ОСОБА_1 та громадянина об'єднаного королівства Великої Британії ОСОБА_6 на користь позивача 780 245,00 дол. США , що є еквівалентним 17 141 908,65 грн. за курсом НБУ станом на 10.07.2015 року та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.( а.с. 34-37).

У листопаді 2015 року представник позивача ОСОБА_7 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні на праві власності ОСОБА_1 : будинок , який знаходиться за адресою : АДРЕСА_11 ( літ.Б);

квартиру загальною площею 133,50 кв.м , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_6 ;

квартиру загальною площею 83,80 кв.м , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_12

та на належні ОСОБА_6:

квартиру загальною площею 74,60 кв.м , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_7 ;

квартиру загальною площею 138,40 кв.м , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_8 .

При цьому представник позивача посилався на те , що відповідачі не проживають на території України, не бажають та не мають наміру добровільно виконати зобов'язання за договором та передати позивачу грошові кошти і існує загроза відчуження ними нерухомого майна, яке належить їм на праві приватної власності, а тому просила задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення позову( а.с. 87,88) .

Задовольняючи заяву та вживаючи заходи забезпечення позову , суд виходив з обставин справи та заявлених позивачем вимог і наданих представником позивача доказів про те , що зазначене майно належить відповідачам і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно відповідачів , оскільки невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів перешкоджає господарській діяльності відповідача щодо виконання умов Договору про партнерство та співробітництво в частині продажу квартири АДРЕСА_9 з метою виконання зобов'язань за договором, не можуть бути взяті до уваги , оскільки доказів в підтвердження таких намірів суду не надано і забезпечення позову є тимчасовим заходом і при наданні відповідних доказів в підтвердження зазначеного ці заходи за заявою однієї із сторін можуть бути скасовані .

Доводи апеляційної скарги проте , що суд не взяв до уваги при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову , що вимоги позивача є передчасними, не заслуговують на увагу , оскільки питання законності вимог позивача вирішуються під час ухвалення судового рішення , а не заяви про забезпечення позову.

Не можна погодитися і з твердженням представника відповідача ОСОБА_2, що вартість майна, на яке накладено арешт значно перевищує розмір позовних вимог , оскільки належні та допустимі докази в підтвердження цього суду не було надано.

Договір купівлі-продажу нежилого будинку з відстрочкою платежу від 18 серпня 2005 року згідно якого ОСОБА_1 придбав нежилий будинок АДРЕСА_10 за 4 270 000 грн., який був наданий суду апеляційної інстанції не є належним доказом в підтвердженням його дійсної ринкової вартості на даний час, а тому не може прийматися судом до уваги.

Інші надані представником відповідача висновки про ринкову вартість квартир не дають підстави до висновку , що їх вартість значно перевищує розмір заявлених позовних вимог та є підставою до скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

З огляду на те , що забезпечення позову, це тимчасові заходи , направлені на недопущення утруднення чи неможливого виконання судового рішення та вживаються на той випадок , коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може привести до невиконання судового рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: