АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1822/15-ц Номер провадження 22-ц/786/939/16Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Пирятинської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3, звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_5 Внаслідок смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний будинок було побудоване за життя спадкодавця, проте право власності не було зареєстровано у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на ? частину будинковолодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, просила скасувати його та ухвалити нове рішення. яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст. 213, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5 (а.с. 6). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 3,427 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.3-5, 8).

Відповідно до довідки КП «Лубенське МБТІ» від 17 листопада 2015 року, вказане домоволодіння у КП «Лубенське МБТІ» станом на 29 грудня 2012 року не зареєстроване (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_3 є онукою померлої ОСОБА_5 Батько позивача і відповідно син ОСОБА_5, ОСОБА_6 помер до відкриття спадщини 03 березня 1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 червня 2008 року (а.с. 12).

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦПК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_7 є спадкоємицею частки майна ОСОБА_5 за правом представлення, яка б належала її батьку.

Крім того, встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_5 за законом першої черги за правилами ст. 1261 ЦК України є її дочка ОСОБА_8 (а.с. 27).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 85).

Після її смерті спадщину прийняла її дочка ОСОБА_4 у зв'язку зі спільним проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 84).

Отже, спадкоємцями ОСОБА_5 на час розгляду справи є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позов було пред'явлено не до належного відповідача.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин, Пирятинська міськрада не є належним відповідачем по справі, оскільки позовні вимоги мали бути пред'явлені до іншого спадкоємця майна ОСОБА_5, а саме до ОСОБА_4

Судом першої інстанції вірно встановлено коло спадкоємців та залучено ОСОБА_4 до участі у справі як третю особу, проте це не надає останній можливості користуватися процесуальними правами сторони.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3, пред'явлені до Пирятинської міськради, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення, яке відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- С.Ю. Мартєв

--//-- Л.М. Хіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова