АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4947/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Роєнко Романа Володимировича.

в с т а н о в и л а :

Скаржник в порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Роєнко Р.В. щодо винесення ним постанови № 233 від 19 вересня 2014 року за результатами перевірки виконавчого провадження № 37884309 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 24 квітня 2013 року про стягнення з нього( ОСОБА_3) на користь АБ «Київська Русь» заборгованості в сумі 1 633 078,42 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, за наслідками розгляду його скарги в порядку ст. 384 ЦПК України на дії/бездіяльність державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Тертичпої В.В., який визнав дії державного виконавця щодо виконання вказаного виконавчого провадження такими, що вчинені у відповідності до вимог закону.

Скаржник вважав, що вказана постанова суперечить рішенню суду за яким було визнано дії державного виконавця по виконанню вказаного виконавчого провадження неправомірними, а тому є підстави для визнання таких дій неправомірними та скасування вказаної постанови.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року було відмовлено у задоволенні поданої скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, де ставив питання щодо її скасування та постановлення нової за якою, скаргу задовольнити. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Заступник начальника управління ДВС ГУЮ у м. Києві Роєнко Р.В. будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з'явився, доказів поважності причин своєї неявки суду не повідомив (а.с. 108).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що скаржником в порядку ст. 383 ЦПК України оскаржуються не рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби відповідного відділу державної виконавчої служби, в провадженні якого перебуває виконавче провадження, а рішення та дії керівника управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві, який розглядав скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця районного рівня в порядку нагляду, в провадженні якого не перебуває виконавче провадження. Тому, на думку суду, скарга не підлягає до задоволення, оскільки законодавцем визначено, що скаргу може бути подано на дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби відповідного відділу державної виконавчої служби, в провадженні якого перебуває виконавче провадження.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, вбачається, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до п. 5 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справа» за № 6 від 07.02.2014 року - враховуючи положення ст. 383 ЦПК , об'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст. 3 Закону України « Про державну виконавчу службу».

Згідно до положень ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» посадові особи, визначені в статті 84 цього Закону, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду поданої відповідно до частини сьомої статті 82 цього Закону скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії ( бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби.

За ч. 3 даної статті постанова про проведення або результати перевірки законності виконавчого провадження можу бути оскаржена в десятиденний строк з дня її прийняття у порядку встановленим цим Законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник вказував на те, що ним оскаржується постанова винесена посадовою особою державної виконавчої служби по результатам перевірки виконавчого провадження, що було витребувано із відділу виконавчої служби на підставі скарги ОСОБА_3 ( боржника).

Згідно ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали зазначені вище норми права не були взяті до уваги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з передачею питання за правилами ст. 312 ЦПК України на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 4 лютого 2016року скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: