Справа № 751/8024/15-ц Провадження № 22-ц/795/196/2016 Головуючий у I інстанції - Овсієнко Ю. К. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С., Висоцької Н.В.

при секретарях: Койдан Т.І., Халимон Т.Ю.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради, Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів Чернігівської міської ради, ДПІ у м. Чернігові ГУ Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання договору оренди земельної ділянки №3001 від 21.03.2012 року, укладеного між Чернігівською міською радою та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 недійсним з дня його укладення, зазначаючи правовою підставою позову ст.ст. 203,215, ч. 1 ст. 42 Земельного кодексу України.

Позов обґрунтований тим, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки суперечить вимогам чинних законів України, оскільки стягнення з позивача орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться належне йому нежитлове приміщення суперечить п.4 ст.249.1 Податкового кодексу України; належним орендарем земельної ділянки згідно ч.1 ст.42 ЗК України мав бути відповідний ЖЕК. За твердженням ОСОБА_3, доданий до договору план зовнішніх меж земельної ділянки площею 117 кв.м. та акт прийому-передачі в довгострокову оренду носять фіктивний характер, так як частина земельної ділянки, на якій розмішений будинок АДРЕСА_1 площею 117 кв.м. позивачу в натурі не могла бути виділена та передана у володіння чи користування. За доводами позивача у результаті неправомірних дій Чернігівської міської ради та її управління земельних ресурсів за період з 21.03.2012 року по червень 2015 року йому завдана матеріальна шкода у сумі 39973,70 грн., яку позивач сплатив у вигляді земельного податку.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено; визнано договір оренди земельної ділянки №3001 від 21.03.2012 року по АДРЕСА_1, укладений між Чернігівською міською радою та ОСОБА_3, недійсним з дня його укладення; стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, який відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на необгрунтованість рішення суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 є власником приміщення магазину по АДРЕСА_1 в м. Чернігова, яке розташоване на земельній ділянці та належить територіальній громаді м. Чернігова, передаючи позивачу в довгострокове платне користування земельну ділянку за вказаною адресою для експлуатації магазину з підвалом сторонами погоджені всі умови, жодних претензій щодо його умов не виникало.

Заявник вважає необгрунтованими посилання районного суду на положення ч.1 ст.42 ЗК України, оскільки умови оспорюваного договору не містять жодної вказівки про неможливість укладення договору оренди під приміщенням магазину з позивачем та вважає безпідставними посилання позивача на ст.203 ЦК України, зважаючи на те, що договір оренди земельної ділянки не суперечить інтересам держави, вимогам ЦК України, вимогам актів цивільного законодавства.

Заявник не погоджується з висновком районного суду про визнання договору оренди недійсним з дня його укладення, оскільки протягом дії договору позивач користувався земельною ділянкою, здійснював господарську діяльність та отримував прибуток, тому визнання договору оренди землі недійсним можливе лише на майбутнє, а не з моменту укладення такого договору.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив відхилити апеляційну скаргу Чернігівської міської ради та залишити в силі рішення суду першоїі інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 яка просила відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 203,215 ЦК Україним, виходив з того, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки є недійсним, оскільки суперечить вимогам ч. 1 ст. 42 ЗК України, за якими Чернігівська міська рада зобов'язана була передати в постійне користування земельну ділянку, на якій розташоване нежитлове приміщення, що належить на праві власності позивачу, підприємству, установі, організації, що здійснює управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1.

Однак, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства та не грунтується на матеріалах справи.

Судом по справі встановлено, що 29 грудня 2003 між ТОВ «БраС» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ТОВ «БраС» передав у власність ОСОБА_3 приміщення магазину з підвалом, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 91-92).

Згідно п.п. 1.2, 1.3 зазначеного договору вказане нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Чернігова. Загальна площа вищевказаного нежитлового приміщення становить 398,4 кв.м., з яких приміщення магазину - 279,2 кв.м., підвал - 119,4 кв.м.

28 лютого 2007 року Чернігівська міська рада та ОСОБА_3 уклали договір оренди земельної ділянки, за яким Чернігівська міська рада передала позивачу в строкове платне користування земельну ділянку в м. Чернігові для експлуатації магазину з підвалом по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0117 га строком на 5 років (а.с.41-42).

Рішенням 18 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 29 лютого 2012 року «Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам в межах м. Чернігова, надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та затвердження проекту землеустрою щодо встановлення прибережної смуги» вирішено у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_3 передати земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) в довгострокову оренду, строком на 7 років площею 0,0117 га по АДРЕСА_1 для експлуатації магазину з підвалом (а.с. 57).

21 березня 2012 року Чернігівська міська рада та ОСОБА_3 уклали оспорюваний договір оренди земельної ділянки № 3001, згідно умов якого позивачу передається в довгострокове платне користування земельна ділянка в м. Чернігові по АДРЕСА_1 для експлуатації магазину з підвалом, загальною площею 0,0117 га строком до 28.02.2019 року (а.с. 45-46, 47).

Згідно довідки КП «Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації» № 686 від 23.11.2015 року, за матеріалами інвентаризаційної справи, об'єкт нерухомості по АДРЕСА_1 - є 4-х поверховий житловий будинок. Магазин з підвалом загальною площею 398,4 кв.м. є частиною основної будівлі, що розташований на першому поверсі зазначеної будівлі (а.с. 96).

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відвідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення оспорюваного договору оренди) передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно зі ст. 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення спірного договору оренди) передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 6 листопада 2009 року, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно із статями 210 та 640 ЦК не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

З наведеного вбачається, що вчинення правочину закон пов'язує з фактом його державної реєстрації, яка має правовстановлювальне значення, оскільки у випадку відсутності державної реєстрації правочину він вважається неукладеним й не створює прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до п.13-2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» №1021 від 09.09.2009 року (чинна, на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється територіальним органом Держземагентства за її місцезнаходженням.

На запит апеляційного суду, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у листі від 12.02.2016 року повідомило, що у Державному реєстрі земель до 2013 року та у Державному земельному кадастрі після 2013 року, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 не реєструвалася (а.с.146).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) №3001 від 21 березня 2012 року був зареєстрований лише у Чернігівській міській раді у книзі реєстрації договорів, а державної реєстрації у територіальному органу Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки не пройшов (а.с.4-6).

Вирішуючи спір, районний суд на зазначене уваги не звернув та дійшов хибного висновку щодо наявності правових підстав для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним, зважаючи на те, що він не був зареєстрований у встановленому порядку, а тому не є вчиненим.

Враховуючи наведене, на підставі пп. 3, 4 ч. 1 ст.313 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді апеляційного суду від 25 грудня 2015 року залишено без руху апеляційну скаргу Чернігівської міської ради по даній справі у зв'язку з несплатою судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 267 грн. 96 коп.

Згідно платіжного доручення №404/267 від 24 грудня 2015 року кошти у сумі 267 грн. 96 коп. на виконання ухвали суду були сплачені виконкомом Чернігівської міської ради, який не є стороною по справі.

Таким чином, виконавчому комітету Чернігівської міської ради підлягає поверненню помилково сплачений судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп., який було перераховано згідно платіжного доручення №404/267 від 24 грудня 2015 року за такими реквізитами: платник: виконком міської ради, код платника: 04062015, отримувач: УК у м. Чернігові (Державний бюджет), розрахунковий рахунок 0002, банк отримувача - ГУ ДКСУ в Чернігівській області, МФО: 853592, код банку отримувача 853592

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги Чернігівської міської ради, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню 267 грн. 96 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 пп. 3, 4 ч. 1, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради - задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради, Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання недійсним договору - відмовити.

Повернути виконавчому комітету Чернігівської міської ради сплачений судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп., який було перераховано згідно платіжного доручення №404/267 від 24 грудня 2015 року за такими реквізитами: платник: виконком міської ради, код платника: 04062015, отримувач: УК у м. Чернігові (Державний бюджет), розрахунковий рахунок 0002, банк отримувача - ГУ ДКСУ в Чернігівській області, МФО: 853592, код банку отримувача 853592.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 267 грн. 96 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: