У х в а л а

ІМенем УКраїни

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

КарпенкоС.О., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» (далі - ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС»), третя особа - ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою Томіна Олександра Олександровича, який діє від імені приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 29 травня 2014 року о 8 год 40 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, д. н. НОМЕР_3, у м. Києві на автодорозі Київ-Харків, не дотримався безпечного інтервалу, не вжив заходів щодо зменшення швидкості, допустив зіткнення керованого ним автомобіля з трьома транспортними засобами: «Тойота», д. н. НОМЕР_4, «Мерседес», д. н. НОМЕР_1, «Тойота», д. н. НОМЕР_2. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно звіту № 721 автотоварознавчого дослідження від 5 червня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», д. н. НОМЕР_2, становить 48 539 грн 71 коп. Відповідно до витягу з бази МТСБУ, відповідальність власника ВАЗ 2110, д. н. НОМЕР_3, ОСОБА_4 була застрахована у ПрAT СК «БРОКБІЗНЕС». 4 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав необхідні для цього документи. Листом від 10 листопада 2014 року на усний запит співробітників відповідача, ним був надісланий оригінал висновку автотоварознавчого дослідження № 721 та докази його оплати. Посилаючись на те, що страхове відшкодування безпідставно йому не було виплачено, просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року, позов задоволено, стягнуто з ПрAT СК «БРОКБІЗНЕС» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 49 389 грн 71 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Томін О.О., який діє від імені ПрAT СК «БРОКБІЗНЕС», просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 29 травня 2014 року о 8 год 40 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, д. н. НОМЕР_3, у м. Києві на автодорозі Київ-Харків, не дотримався безпечного інтервалу, не вжив заходів щодо зменшення швидкості, допустив зіткнення керованого ним автомобіля з трьома транспортними засобами: «Тойота», д. н. НОМЕР_4, «Мерседес», д. н. НОМЕР_1, «Тойота», д. н. НОМЕР_2.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні ДТП.

Відповідно до витягу з бази МТСБУ, відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2110, д. н. НОМЕР_3, ОСОБА_4 була застрахована у ПрAT СК «БРОКБІЗНЕС».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що з вини ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 2110, д. н. НОМЕР_3, його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрAT СК «БРОКБІЗНЕС», у зв'язку з чим з останньої стягнув страхове відшкодування.

Однак повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Згідно із ст. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 33-1.1 цього Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви (п. 35.1 ст. 35 Закону).

Статтею 36.2 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже обов'язок у страховика про прийняття рішення з приводу здійснення страхового відшкодування виникає за наявності цих умов.

У запереченнях на позов та апеляційній скарзі на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року ПрAT СК «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» зазначало, що позивач не подав необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування документів, зокрема, ним не було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а в інших документах не було повної інформації для прийняття страховиком відповідного рішення.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_3 подав повний пакет документів у встановлений Законом строк, суди заперечення відповідача в цій частині не спростували, повідомлення про дорожню-транспортну пригоду у матеріалах справи відсутнє як і докази про подання його страховику.

Суди вважали, що постанова суду від 14 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності набрала законної сили після її отримання всіма особами, які брали участь у розгляді справи за результатами розгляду якої її постановлено.

Однак такий висновок щодо набрання законної сили постановою судді у справі про адміністративне правопорушення не відповідає положенням ст. 294 КпАП України.

При цьому суди не звернули уваги і на те, що на самій постанові, долученій до матеріалів справи, є відмітка про набрання нею законної сили 25 липня 2014 року.

Статтею 36.1 Закону встановлено, що рішення про здійснення страхового відшкодування може бути прийняте і на підставі рішення суду, у разі якщо спір про це розглядався в судовому порядку.

Оскільки при ухваленні рішення спір вирішується по суті, то встановленню підлягають і обставини за наявності яких у виплаті страхового відшкодування може бути відмовлено.

Підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування визначені у ст. 37 Закону, серед яких, зокрема, - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідач, заперечуючи проти позову посилався на те, що позивач у встановлені законом строки не повідомив про страхову подію, місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, не зберіг його у тому стані, в якому він знаходився після ДТП до проведення його огляду та не надав автомобіль для огляду, що на його думку виключає прийняття рішення про здійснення страхової виплати.

З приводу існування зазначених обставин та чи можуть вони тягти за собою відмову у виплаті страхового відшкодування суди ніяких висновків не зробили.

Поклавши в основу рішення в частині визначення розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, звіт № 721 автотоварознавчого дослідження від 5 червня 2014 року, суди не врахували того, що сам по собі факт ДТП не може бути підставою для відшкодування шкоди в обсязі необхідному для відновлення транспортного засобу, якщо не доведено, що пошкодження заподіяні автомобілю саме внаслідок цієї пригоди, не врахували, що позивачем не надано акту виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату робіт з відновлення пошкодженого транспортного засобу, який, як зазначав останній, на час розгляду справи відремонтовано.

З огляду на викладене, висновки судів про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування є передчасними.

Докази про те, що саме в результаті ДТП, яке мало місце 29 травня 2014 року, автомобіль позивача отримав ушкодження на усунення яких необхідно витрати 49389 грн 71 коп. у справі відсутні і таких у рішенні судів не наведено.

Крім того, згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовуються збитки, заподіяні майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка компенсується особою відповідальною за завдані збитки (ст. 36.6 Закону).

Суди вважали, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8541403 встановлено франшизу у розмірі 1000 грн та зазначили про те, що ліміт відповідальності страховика з урахуванням франшизи складає 49000 грн.

Однак страхове відшкодування з відповідача стягнуто у розмірі, який перевищує цей ліміт.

Вказуючи на встановлення у договорі франшизи суди послалась на поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8541403. Однак зазначена у ньому франшиза має нульове значення.

Будь-яких інших доказів про встановлення франшизи судами не наведено.

Вказані порушення судами норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Томіна Олександра Олександровича, який діє від імені приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук