Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В., Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про витребування майна, стягнення отриманих доходів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» (далі - ТОВ «АПК «Спаський») про витребування майна, стягнення отриманих доходів та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що за договором від 08 січня 2009 року він передав відповідачу в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,1239 га, строком до 31 грудня 2013 року. Проте, не дивлячись на його повідомлення про небажання продовжувати дію договору оренди, відповідач у визначений строк земельну ділянку не повернув та продовжує нею користуватися без належної правової підстави.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «АПК «Спаський» на користь ОСОБА_1 600 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду в частині стягнення на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди скасовано й в задоволенні таких вимог відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на його користь з відповідача 21 373 грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_1 згідно акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2003 року є власником земельної ділянки площею 3,1239 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва й розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

08 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АПК «Спаський» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком до 31 грудня 2013 року.

У вересні 2013 року та в січні 2014 року позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на наступний період.

Згідно з листом Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області від 30 травня 2014 року позивача повідомлено, що земельна ділянка засіяна озимою пшеницею та використовується ТОВ «АПК «Спаський».

Разом з тим, на час розгляду справи спірна земельна ділянка була повернута власнику, що не заперечується сторонами й відповідно вимоги щодо витребування земельної ділянки судом не вирішувалося.

Згідно з ч. 3 ст. 386, ч. 1 ст. 390 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Відповідно до ст. 152 ЗК Українизахист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК Українизбитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 затверджено «Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (далі - Порядок).

Згідно п. 1 вказаного Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п. 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості) (п. 4 Постанови).

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (п. 1) (далі - Методика).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача отриманих відповідачем за час неправомірного використання земельної ділянки доходів у розмірі 21 373 грн, оскільки такі вимоги є недоведеними через відсутність належних й допустимих доказів розміру завданих позивачу збитків.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції й вірно зазначив також про безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру спірних правовідносин.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами як першої так і апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені в справі судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Попович

В.О.Савченко

О.В.Ступак