Номер провадження: 22-ц/785/512/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Сєвєрова Є.С.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Обєднання співвласників багатоквартиного будинку «Одеська», ОСОБА_5, яка також представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, Суворовського районного відділу Державної міграційної служби України у місті Одесі, треті особи: Рада опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання договору найма недійсним, визнання незаконним реєстрації, скасування її, виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Обєднання співвласників багатоквартиного будинку «Одеська», ОСОБА_5, яка також представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, Суворовського районного відділу Державної міграційної служби України у місті Одесі, треті особи: Рада опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання договору найма недійсним, визнання незаконним реєстрації, скасування її, виселення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Обєднання співвласників багатоквартиного будинку «Одеська», ОСОБА_5, яка також представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, Суворовського районного відділу Державної міграційної служби України у місті Одесі, треті особи: Рада опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання договору найма недійсним, визнання незаконним реєстрації, скасування її, виселення задоволено частково. Визнано недійсним договір найму. Виселено ОСОБА_5, спільно з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та знято з реєстраційного обліку. Стягнуто судовий збір. Позовні вимоги в частині визнання незаконною реєстрації, про зобовязання Суворовського районного відділу ДМС України у м. Одесі зняти з реєстрації та анулювати реєстрацію залишено без задоволення (а.с. 59-65).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 02.12.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року. В обґрунтування апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. При цьому як зазначає апелянт позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, тобто обрав спосіб захисту у вигляді стягнення заборгованості, але він не звертався з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також апелянт посилається на те, що відповідно до ст.26 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», власник приміщення у багатоквартирному будинку, в якому створено обєднання, може здати його в оренду (найм) для проживання фізичній особі або для здійснення господарської, підприємницької та іншої не забороненої законом діяльності фізичній або юридичній особі, якщо така діяльність не суперечить встановленим нормам використання приміщень у жилих будинках та не завдає шкоди інтересам власників (користувачів) і навколишньому середовищу. Крім того апелянт посилається на ст.170 ЖК Української РСР, відповідно до якої при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найм жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Також апелянт посилається на норми ст.ст. 821, 814 ЦК України (а.с.68-71).

В судове засідання відповідач-апелянт ОСОБА_2 не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Позивач в судових засіданнях в апеляційному суду Одеської області заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники в судові засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Слухання справи неодноразово відкладалось, проте до суду будь-яких додаткових матеріалів щодо порушення прав малолітніх, неповнолітніх не надійшло.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того що позивач, як іпотекодержатель не надав згоду відповідачам (іпотекодателям) на укладення договору найму, в звязку з чим, договір найму повинен бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки укладений в порушення ст. 9 Закону України «Про іпотеку», а також чинного договору іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до 3.1.3 договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати від будь - якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує втратою або пошкодженням його. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач має право вимагати виселення осіб, які самоправно вселились до квартири, яка є предметом іпотеки.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів та вважає за необхідним зазначити наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що 23 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 6980. Згідно п.п. 1,2 цього Договору ОСОБА_9 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 48 041 грн., що еквівалентно 6 000 доларів США за курсом Національного Банку України на день посвідчення цього договору (100 доларів США дорівнює 900,68 гривням), строком до першого жовтня 2010 року, а ОСОБА_10 зобов'язалася повернути позивачу таку ж суму грошових коштів зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в строк до 01.10.2010 р. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором 23 вересня 2009 року було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передають в іпотеку позикодавцеві - ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2, 58 в м. Одесі, що складається у цілому з однієї жилої кімнати, жилою площею 15,9 кв.м, загальною площею 29.6 кв.м, що належить ОСОБА_10 та ОСОБА_4 в рівних частках кожній на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 23 жовтня 2001 року, за реєстровим № 4682 та зареєстрованого в КП « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в книзі №108 пр., на стор.№25, за р.№306, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №28308357. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 23 вересня 2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 6981 (а.с.11-13).

На підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки накладена заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_10 та ОСОБА_4, до припинення чи розірвання договору, яка була зареєстрована в реєстрі за № 6982. 13 серпня 2010 року та 01 листопада 2011 року позивач уклав з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 договори про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 23 вересня 2009 року, які зареєстровані за № 6981 та № 4067. Зазначені договори є невід'ємною частиною цього договору іпотеки (а.с.14-15).

Пунктом 1.1 договору іпотеки передбачено, що цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у позичальника ОСОБА_10, на підставі договору позики з усіма змінами та доповненнями на суму обумовлену в основному зобов'язанні та в обумовлений в основному зобов'язанні строк, в тому числі з урахуванням усіх змін та доповнень, внесених до договору позики. Згідно п.1.4 договору іпотеки сторони оцінили предмет іпотеки в 50 000 грн. Відповідно до п.п.2.1.3, 2.1.6 договору іпотеки на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення та будь - які вимоги третіх осіб не забезпечені і не будуть забезпечені предметом іпотеки чи правами на його отримання незалежно від строків виконання цих вимог.

Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачено, що за домовленістю сторін у разі невиконання позичальником зобов'язання, забезпеченого іпотекою у строк , вказаний в основному зобов'язанні, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення на предмет іпотеки. Відповідно до п.п. 3.1,3.1.1,3.1.2, 3.1.3 Іпотекодержатель має право у будь-який час протягом дії договору іпотеки перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання) предмета іпотеки, вимагати від Іпотекодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки та належної експлуатації, вимагати від будь - якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує втратою або пошкодженням його.

Згідно п.4.1.4 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь - який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб ( зокрема, не передавати його в користування, в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої згоди на це від Іпотекодержателя. Однак, в порушення п. 4.1.4 договору, 11 листопада 2013 року між ОСОБА_10, ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_11 з другого боку був укладений договір найму житлового приміщення №88, щодо найму жилою площі 15,9 кв.м. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі даного договору, 11.11.2013 року за згодою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 через Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеська» (далі ОСББ) до Суворовського районного відділу Державної міграційної служби України у місті Одесі із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася ОСОБА_5,13.06.1988р.н., зі складом сімї у якої двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, після чого вони були зареєстровані в квартирі.

Вказані дії відповідача ОСОБА_10 мали свідомий характер та порушують не тільки умови укладеного між сторонами договору іпотеки, але закону, відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. № 898- IV іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в оренду та користування, а також засади цивільного законодавства зокрема добросовісність, оскільки наявність прав на іпотечне майно не припиняє іпотеку, проте ускладнює процес її реалізації. При цьому власно наймачі ОСОБА_5, яка також представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, рішення суду першої інстанції не оскаржували. Так само, вони не зявились до органу опіки та піклування та не надали доказів щодо факту звернення до нього та на існування певного інтересу в користуванні спірним житлом, що свідчить про процесуальні зловживання та штучність створеної ситуації щодо договору оренду.

При цьому аналізуючи виниклий спір з точки зору кваліфікації виниклих між сторонами правовідносин колегія суддів враховує, що будь-якого іншого способу позивач своїх прав к іпотекодержателя не має. З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.10.2015 р. по справі 22-ц/785/7866/15 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 з посиланням на невірно обраний спосіб захисту та рекомендація щодо відновлення стану який існував до укладення договору оренду (а.с. 50-51). Колегія суддів вважає, що спосіб захисту обраний позивачем відповідає вимогам ст.ст. 3, 16 ЦК України та правовій позиції ВСУ висловленій в справі № 6-32цс13 за результатами розгляду її було прийнято постанову від 12 червня 2013 року (право на ефективний спосіб захисту).

Щодо посилань апелянта на те, що позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, тобто обрав спосіб захисту у вигляді стягнення заборгованості, але він не звертався з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судова колегія звертає увагу апелянта на те, що вимоги про визнання договору найма недійсним та виселення були заявлені позивачем через порушення апелянтом відповідачем умов договору іпотеки, а не на в звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Теж саме стосується посилань апелянта на ст.26 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.170 ЖК Української РСР, ст.ст. 821, 814 ЦК України. Відповідно посилання апелянта на невірне застосування норм матеріального права відхиляється.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів відхиляє скаргу та залишає рішення суду першої інстанції на підставі ст. 308 ЦПК України без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

ОСОБА_13

М.В Процик