АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2142/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М., Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод», третя особа голова правління ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» ОСОБА_7 про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

17 березня 2016 р. ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 01 червня 2010 р., відповідно до наказу № К-769 він був прийнятий на посаду інженера з комплектації обладнання і матеріалів служби забезпечення товарно-матеріальних цінностей за строковим договором.

08 січня 2013 р., відповідно до наказу № К-12, його було переведено на посаду начальника відділу матеріально-технічного постачання.

20 травня 2013 р., відповідно до наказу № К-1113, був переведений на посаду начальника бюро інструментального господарства відділу головного технолога.

27 жовтня 2015 р., відповідно до наказу № К-2201, був переведений на посаду інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання.

05 лютого 2016 р., відповідно до наказу № К-160, його було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Позивач стверджує, що з наказом про звільнення та матеріалами службової перевірки не був ознайомлений, оскільки за станом здоров'я не був присутній на робочому місці, а лише коли прийшов на роботу, йому видали трудову книжку без пояснення причини звільнення.

Вважаючи дане звільнення незаконним, просив суд скасувати наказ від 05 лютого 2016 р. № К-160, яким його звільнено, поновити його на посаді інженера комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання в ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод», стягнути з ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення.

31 березня 2016 р. позивач подав до суду заяву про поновлення строку на подачу позовної заяви, як пропущеного з поважних причин, у зв'язку з перебуванням на лікарняному.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2016 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено голову правління ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» ОСОБА_7

30 травня 2016 р. позивач збільшив позовні вимоги та просив: скасувати наказ від 02 лютого 2016 р. № К-140, яким на нього накладено догану; скасувати наказ від 05 лютого 2016 р. № К-160, яким його було звільнено з займаної посади; поновити на посаді інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання в ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод»; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з моменту звільнення.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2016 р. відмовлено позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог в частині вимог про скасування наказу № К-140 від 02 лютого 2016 р., в решті вимог прийнято заяву від 30 травня 2016 р. до розгляду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 8 серпня 2016 р. поновлено ОСОБА_6 строк звернення до суду з позовом до ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» про поновлення на роботі. Скасовано наказ голови правління ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» від 5 лютого 2016 р. № К-160 про звільнення ОСОБА_6 за п. 3 ст. 140 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод».

Стягнуто з ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» на користь ОСОБА_6 17 025,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

При цьому зазначив, що судом надана невірна оцінка доказам та поновлено позивачеві строк для звернення до суду. ОСОБА_6 05.02.2016 р. був ознайомлений з наказом про звільнення, що підтверджено його власноручним підписом у наказі, та отримав трудову книжку, що підтверджується його власноручним підписом у книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів.

Вважає, що наказ про звільнення винесено обґрунтовано, у зв'язку з наявністю винесеної догани та фактами, встановленими службовим розслідуванням.

Судова колегія заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників учасників процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими.

Проте повністю з висновками суду першої інстанції, зокрема в частині розміру стягнутого судом на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявлення проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов'язки, характеру порушення, шкідливих наслідків, причинного зв'язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив судам, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, юридичні факти, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України при вирішенні даного спору, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147 - 149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

При цьому у справах про поновлення на роботі обов'язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця лежить саме на роботодавцеві.

Як вбачається з позовної заяви, з позовом до суду про поновлення на роботі ОСОБА_6 звернувся 17.03.2016 р.

При вирішенні спору судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі заяви, наказом ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» від 27.10.2015 р. № К-2201 ОСОБА_6 був переведений на посаду інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання даного Товариства. (т. 1а. с. 48, 49).

Обов'язки інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання у Товаристві визначаються відповідною Посадовою інструкцією інженера по комплектації обладнання і матеріалів «металопрокат» відділу матеріально-технічного забезпечення ДИ 57-02, з якою позивач був ознайомлений під підпис. (т. 1 а. с. 75 - 78).

Наказом № К-140 від 02.02.2016 р. по ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх обов'язків по Посадовій інструкції, невиконання вимог СТП 7.4.3 IRIS 028:2015 «вхідний контроль матеріалів, полуфабрикатів та комплектуючих виробів», СТП 8.3 IRIS 040:2014 «управління невідповідною продукцією» і п. 7.2 «правил внутрішнього трудового розпорядку».

При цьому, в наказі зазначено, що, згідно доповідної записки начальника служби контролю ОСОБА_8 від 21.01.2016 р., була надана інформація, що 28.12.2015 р. на підприємство надійшов прокат за накладною № 411 від 25.12.2015 р. при проведенні вхідного контролю в якому були виявлені дефекти у вигляді тріщин. Відповідальність за роботу з постачальниками по виявленим недолікам при проведені вхідного контролю і їх повернення постачальникам покладена на начальника ВМТП і інженера ВМТП. Дії інженера ВМТП ОСОБА_6 явились порушенням п. 2.1, п. 2.17 Посадової інструкції. Позивач з даним наказом ознайомлений 02.02.2016 р., про що свідчить власноручний запис. (т.1 а. с. 45, 46).

Згідно до п. 2.1 Посадової інструкції інженера по комплектації обладнання і матеріалів «металопрокат» відділу матеріально-технічного забезпечення ДИ 57-02, до обов'язків інженера входить забезпечення функціювання системи менеджменту якості шляхом виконання вимог стандартів, положень, інструкцій, наказів, розпоряджень діючих по підприємству. Пунктом 2.17 визначено погодження з поставщиками в установленому порядку змін строку поставки МТЦ, заміну матеріалів, а також своєчасну відмову від надмірного товару. (т. 1 а. с. 75 - 78).

05 лютого 2016 р., відповідно до наказу № К-160 ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» позивача було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. В якості підстави звільнення зазначено висновки про проведення службового розслідування та виписка з протоколу засідання профспілкового комітету.

При цьому зі змісту наказу вбачається, що на підставі наказу підприємства № 10-О від 18.01.2016 р. було проведено службове розслідування по факту порушення вимог внутрішньозаводської нормативної документації начальником ВМТП ОСОБА_9 і інженером ВМТП ОСОБА_6 в частині оформлення договорів і порушення порядку здійснення платежів.

Так, при роботі з контрагентом ТОВ «Сєвєрсаль», без посилання на конкретні дати, при відсутності погодженого і підписаного договору, загальна сума якого складає 200 000 грн., фактично було перераховано 372 125,58 грн., матеріалів надійшло на суму 125 675,41 грн., залишок суми по матеріалам які не надійшли становить 246 450,07 грн., договір не підписаний.

По роботі з контрагентом ТОВ «Стальний дім» був підготовлений проект договору постачання № 57-10.1/54 від 02.12.2015 р. і зареєстрований в ЮВ, проте погодження з відповідними службами не проходив. Допущено порушення умов договору по передоплаті, так як по умовам договору передбачено 70 % передоплати вартості кожної партії товару і залишку 30 % - протягом п'яти банківських днів після постачання товароматеріальних цінностей. По факту було перераховано передоплату 70 % в сумі 28 000 грн., продукцію не було поставлено, проте по незрозумілим причинам 30 % , в сумі 12 364 грн., були перераховані на адресу фірми. Зазначено, що роботу з даними контрагентами вів інженер по комплектації обладнання і матеріалів ВМТП ОСОБА_6 і начальник ВМТП ОСОБА_9

Крім того, в п. 9.4 проекту договору з ТОВ «Стальний дім», який вів ОСОБА_6, були внесені зміни відносно того, що копії «не мають» юридичної сили до моменту підтвердження оригіналами, чим порушено процедуру укладання договорів (порушення п. 1.2, розділу 6, п. 7.1.4, п. 7.2, п. 7.3.13, п. 8.1 Інструкції «Порядок укладання, зберігання і проведення контролю за виконанням господарських договорів» ІН 7.2.3 IRIS 43-13. По вказаним контрагентам, документи тендерному комітету не пред'являлись, що є порушенням Положення «Робота тендерного комітету» п. 6.1. IRIS 43-23, в тому числі п. 1.2, п. 7.1.

В наказі зазначено, що порушення трудової дисципліни інженером ВМТП ОСОБА_6 являється неодноразовим, наказом № К-140 від 02.02.2016 р. до нього були застосовано міри дисциплінарного впливу - догана.

Позивач з даним наказом ознайомлений 05.02.2016 р., про що свідчить його власноручний запис. (а. с. 43, 44).

Як вбачається з матеріалів справи, висновки про проведення службового розслідування, які стали підставою для звільнення відповідача 05 лютого 2016 р. відповідно до наказу № К-160, були сформовані 22.01.2016 р. (т. 1 а. с. 67-69).

При цьому, вперше до дисциплінарної відповідальності позивача було притягнуто 02.02.2016 р. на підставі доповідної записки від 21.01.2016 р.

Обставини приведені в висновку не підтверджені відповідачем належними доказами.

У відповідності до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 40 даного Кодексу може бути проведене лише за попередньою згодою виборчого органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Судом встановлено, що згідно до подання від 25.01.2016 р., адресованого голові профкому, голова правління ОСОБА_7 ще 25.01.2016 р. просив узгодити звільнення позивача з роботи з ініціативи роботодавця у зв'язку допущеними ним порушеннями Посадової інструкції та інших нормативних документів на підприємстві, а саме, що відповідно до службової записки від 21.01.2016 р. було поставлено неякісний прокат, при роботі з контрагентами ТОВ «Сєвєросталь» та ТОВ «Стальний дім» не були підписані договори та специфікації до оплати коштів, документи на тендер не передавалися. Відповідальною особою по роботі з ТОВ «Сєвєрсталь» та ТОВ «Стальний дім» є ОСОБА_6, інженер ВМТП. При цьому в поданні вказано на те, що зазначені в ньому порушення засвідчують систематичне невиконання ОСОБА_6 своїх посадових обов'язків, нормативних документів підприємства та втрату довіри до нього з боку керівництва підприємства. (т. 1 а. с. 50).

За наслідками розгляду наведеного подання адміністрації ПАТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод», 26.01.2016 р. профспілковий комітет узгодив звільнення ОСОБА_6, що стверджується витягом з протоколу № 132 засідання профспілкового комітету. (т. 1 а. с. 51).

Згідно до витягу з протоколу № 148 від 08.06.2016 р., за наслідками розгляду подання керівництва заводу від 26.05.2016 р., первинна профспілкова організація ПАТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод» узгодила звільнення ОСОБА_6 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. (т. 1 а. с. 191).

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що 02.02.2016 р. догану позивачу було оголошено за дисциплінарний проступок, вчинений 28.12.2015 р., а 05.02.2016 р. його було звільнено за дії вчинені 02.12.2015 р., що свідчить про те, що дисциплінарний проступок за який застосовано стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, фактично не був повторним. В поданні ж до первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення від 25.01.2016 р. не зазначено дати, суті дисциплінарних проступків, їх наслідків для підприємства.

За наведеного суд першої інстанції правомірно не погодився як із первісною так і з повторною згодою на звільнення наданою, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України, первинною профспілковою організації відповідача.

З приведеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Згідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, приймаючи рішення про виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу, керуючись приведеною нормою права, судом першої інстанції не враховано те, що середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Відповідно до п. 5 розділу IV наведеного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 п. 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Проте суд першої інстанції наведених вимог законодавства не врахував. Оскаржуване рішення, зокрема його мотивувальна частина, взагалі не містить розрахунку, а в рішенні лише зазначено, що середньомісячний заробіток позивача становить 2 837,60 грн., проте він обчислений діленням заробітної плати за відпрацьовані дванадцять місяців відповідно на число місяців, а стягнута судом сума не відповідає наведеним вимогам. (т. 1 а. с. 192).

В суді апеляційної інстанції представник позивача наполягав саме на стягненні суми заробітку, визначеної судом першої інстанції.

Крім того, вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був звільнений з роботи 05.02.2016 р., до суду з позовом звернувся 17.03.2016 р., тобто поза межами місячного строку, проте при цьому просив суд поновити йому строк звернення, як пропущений з поважних причин - у зв'язку з хворобою, що, на думку суду, підтверджується медичною карткою та довідкою Смілянської міської поліклініки для дорослих від 30.06.2016 р. № 01-14/156, відповідно до яких позивач звертався до лікаря 8 та 12 лютого 2016 р. і йому було призначено обстеження та лікування, прийшов до висновку щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду та його поновлення.

Проте колегія суддів, з висновками суду першої інстанції в цій частині, не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду, зокрема у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строку суд може поновити цей строк.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 6 (із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін.

Як зазначалось, з позовом до суду позивач звернувся 17.03.2016 р., а 31.03.2016 р. ним до суду було надано заяву про поновлення строку в якій зазначено, що з наказом про звільнення він не був ознайомлений, так як за станом здоров'я не був присутній на робочому місці, за даних підстав у день звільнення не отримав трудову книжку, а у зв'язку з перебуванням на лікарняному не міг подати вчасно позов до суду, що підтверджується довідкою про перебування на лікарняному. При цьому дана заява не містить посилання на конкретну дати перебування позивача на такому лікуванні, на номер, дату та установу, яка видала довідку, в підтвердження такого лікування. (т. 1 а. с. 18).

До заяви позивачем долучено ксерокопію довідки від 25.03.2016 р., відповідно до якої ОСОБА_6 знаходився на амбулаторному лікуванні з 18.03.2016 р. по 25.03.2016 р., тобто поза межами дати звернення до суду з даним позовом (т. 1 а. с. 19).

У відповідності до ксерокопії медичної картки та довідки Смілянської міської поліклініки для дорослих від 30.06.2016 р. № 01-14/156, ОСОБА_6 звертався до лікаря-терапевта 8 та 12 лютого 2016 р. і йому було призначено обстеження та лікування та встановлено діагноз кардіосклероз атеросклеротичний СН0. (т. 1 а. с. 203 - 205, 224).

Згідно відповіді головного лікаря Смілянської міської поліклініки для дорослих від 13.07.2016 р. за № 01-14/167, наданої на звернення ПАТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод», якщо діагноз - кардіосклероз атеросклеротичний СН0 не підтверджений заключенням фахівців вузького профілю, лабораторними та інструментальними методами обстеження, то пацієнт може працювати, звертатись до адвоката, брати участь у судових засіданнях, користуватися своїми правами та обов'язками. (т. 1 а. с. 236).

У вказаний період, за повідомленням Смілянської міської лікарні від 29.06.2016 р. за № 127, на лікуванні у зазначеному медичному закладі не перебував. (т. 1 а. с. 225).

Щодо інших підстав зазначених у заяві про поновлення строку, то колегія суддів враховує те, що відповідно до ксерокопії книги обліку руху трудових книжок по Товариству та довідки ПАТ «НВП «Смілянський електромеханічний завод» від 28.03.2016 р. № 3033/54, трудову книжку ОСОБА_6 отримав 05.02.2016 р. (т. 1 а. с. 26 - 30).

Згідно до наказу про звільнення від 05.02.2016 р. з даним наказом позивач ознайомлений 05.02.2016 р. про що свідчить його власноручний підпис.

З заявою про застосування строку позовної давності відповідач звернувся 04.08.2016 р. (т. 1 а. с. 227).

Аналізуючи наведені позивачем підстави для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку звернення до суду. Сам по собі факт звернення позивача до лікаря-терапевта 8 та 12 лютого 2016 р., не свідчить про його непрацездатність, яка б перешкоджала йому у зверненні до суду у місячний строк після звільнення. Крім того, позивач міг скористатись послугами адвоката, що ним і було зроблено в подальшому.

Таким чином враховуючи викладене, приведені вимоги закону, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не довів правомірності звільнення позивача з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, проте, за недоведеності позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду, приходить до висновку, що рішення суду необхідно скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити у зв'язку з пропуском ним без поважних причин строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод», третя особа голова правління ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» ОСОБА_7 про поновлення на роботі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :