Справа № 706/1749/15-ц
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

31 березня 2016 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Заячківка» про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, та визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Христинівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до СТОВ Агрофірма «Заячківка» про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, та визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі.

У ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовою заявою про відвід судді Олійника М.Ф. у звязку з обставинами, які викликають сумнів в його обєктивності та неупередженості. Зокрема, у судовому засіданні 03.03.2016 р. двічі представник позивача ОСОБА_2 намагалась надати суду пояснення, однак суд ігнорував дані клопотання. Також 17.02.2016 р. позивачем було подано заяву про забезпечення позову, яка розглянута лише 04.03.2016 р. При тому у судовому засіданні 03.03.2016 р. заява про забезпечення позову не розглядалась. У самій ухвалі про відмову в забезпеченні позову суд зазначив, що спір про користування спірною земельною ділянкою між сторонами вже вирішений і звернення позивача до суду із заявою про визнання договорів земельної ділянки такими, що припинили свою дію у звязку із закінченням терміну дії, та про визнання додаткових угод недійсними є порушенням принципу правової визначеності і зловживанням позивача у зверненні до суду з того самого предмету. Фактично суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, оцінив за своїм переконанням обставини справи в цілому і надав їм упереджену оцінку, не дочекавшись закінчення розгляду справи та виходу до нарадчої кімнати. Зазначена позиція суду вказує на його неможливість в подальшому обєктивно розглянути дану цивільну справу. При цьому суд проігнорував, що за вимогами нового позову є інші підстави звернення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги заяви про відвід судді підтримали повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді, оскільки розгляд справи здійснюється відповідно до вимог закону.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж передбачені у пунктах 1-3, 5 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Як на підставу задоволення заяви про відвід суді позивач ОСОБА_1 посилався на те, що у судовому засіданні 03.03.2016 р. двічі представник позивача ОСОБА_2 намагалась надати суду пояснення, однак суд ігнорував дані клопотання. Однак, представник позивача ОСОБА_2 як і всі інші особи, які беруть участь у справі, надала суду свої пояснення. Розгляд справи здійснюється відповідно до вимог ЦПК України. Надання суду додаткових пояснень можливе відповідно до ч.1 ст. 192 ЦПК України після зясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами.

Щодо твердження, що заява про забезпечення позову не розглядалась у судовому засіданні, то відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову позивачем оскаржена не була, тобто позивачем вона не піддається сумніву.

Щодо твердження, що суд, не дочекавшись закінчення розгляду справи, розглядаючи заяву про забезпечення позову, надав упереджену оцінку обставинам справи в цілому, що вказує на неможливість в подальшому обєктивно розглянути цивільну справу, то суд вважає, що дана обставина не відповідає дійсності. Суд при розгляді цивільної справи жодним чином не висловив свого ставлення щодо вирішення справи. Ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є самостійним судовим рішенням, при вирішенні заяви про забезпечення позову суд серед іншого керувався принципом верховенства права, на якому базується право на справедливий судовий розгляд, яке гарантоване п.1 ст. 6 ЄКПЛ, та одним з аспектів якого є принцип правової певності, що передбачає повагу до принципів остаточності рішень суду. При цьому суд посилався на практику ЄСПЛ у рішеннях у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України». Тобто, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд ніяким чином не надавав упереджену оцінку обставинам справи в цілому.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що у заяві про відвід судді не зазначені обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості суді, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 20 ч.1 п.4, 23, 24 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Олійника Миколи Федоровича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Заячківка» про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, та визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_4