УХВАЛА іменем україни
17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

Кредитна спілка «Буковинський Альянс» (далі - КС «Буковинський Альянс») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору від 08 січня 2008 року № 1403 ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 10 тис. грн шляхом перерахування коштів на депозитні рахунки терміном до 06 січня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2011 року стягнуто зі ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 17 957 грн 93 коп, яка утворилась станом на 14 лютого 2011 року, а рішенням цього ж суду від 24 квітня 2013 року стягнуто заборгованість зі ОСОБА_3 у розмірі 17 285 грн 74 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 вказану заборгованість в повному обсязі не погасив, КС «Буковинський Альянс» просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка утворилась з 12 березня 2013 року до 11 лютого 2015 року в розмірі 24 949 грн 22 коп., що складається із нарахованих відсотків у зв'язку з простроченням сплати боргу - 7 310 грн 69 коп. та пені - 17 638 грн 53 коп., а також стягнути з поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором з 08 січня 2008 року до 12 березня 2013 року в розмірі 14 123 грн 32 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість в розмірі 7 310 грн 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість за кредитним договором з 08 січня 2008 року до 12 березня 2013 року в розмірі 14 123 грн 32 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що судові рішення від 05 квітня 2011 року та від 24 квітня 2013 року, якими стягнуто заборгованість за кредитним договором, набрали законної сили, тому припинилися правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, нарахування і сплата відсотків, комісійних, неустойки, а вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції, задовольнив позов частково та стягнув солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість в розмірі 7 310 грн 69 коп.; стягнув з ОСОБА_4 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість за кредитним договором з 08 січня 2008 року до 12 березня 2013 року в розмірі 14 123 грн 32 коп.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Установлено, що між КС «Буковинський Альянс» та ОСОБА_3 08 січня 2008 року укладено кредитний договір № 1403, за яким ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 10 тис. грн шляхом перерахування коштів на депозитні рахунки на умовах строковості, зворотності, цільового призначення, платності та забезпеченості, терміном до 06 січня 2011 року.

Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 08 січня 2008 року договору поруки із ОСОБА_4

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2011 року в справі № 2-337/2011р. стягнуто зі ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 14 лютого 2011 року у розмірі 17 957 грн 93 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2013 року стягнуто із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 12 березня 2013 року у розмірі 17 285 грн 74 коп.

Згідно з розрахунком станом на 11 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором за період з 12 березня 2013 року до 11 лютого 2015 року становить 24 949 грн 22 коп, з яких: 7 310 грн 69 коп. - непогашені відсотки, 17 638 грн 53 коп. - пеня. Заборгованість за період з 08 січня 2008 року до 12 березня 2013 року становить 14 123 грн 32 коп.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ЗО березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ІДК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Однак при вирішенні спору апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, фактичних обставин справи не з'ясував та не перевірив, чи звертався банк до виконавчої служби для пред'явлення рішення до виконання, а також у матеріалах справи відсутні докази невиконання відповідачами судового рішення, що давало б право позивачу продовжувати нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

Таким чином, судом апеляційної інстанції у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

В.І.Мартинюк

О.М.Ситнік