Справа № 357/5355/15-ц Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/1326/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 17.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Антоненко В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом і просила зобов»язати відповідачів: ОСОБА_4 і ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю, а саме: земельною ділянкою, яка розташована за адресою: с.Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області, вулиця Садова, 29-а, кадастровий номер: :02:011:0043 та зобов»язати відповідачів не чинити позивачу перешкод у встановленні паркану між земельними ділянками позивача та відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19 лютого 2014 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеному із ОСОБА_5, вона купила у нього земельну ділянку, розташовану в с.Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області, вулиця Садова, 29-а, кадастровий номер: :02:011:0043 площею 0,12га.

Зазначала, що під час проживання попередніх власників даної земельної ділянки між сусідніми домоволодіннями по вул..Садовій, 29-а та вул..Жовтневій, 10 на межі не було встановлено паркану, що призвело до конфліктної ситуації між ОСОБА_3 і відповідачами.

Вказувала на те, що попередньо зверталась до Сухоліської сільської ради, яка конфлікту між сторонами не вирішила, а рекомендувала звернутись до суду.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року позов задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_4, ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_3, а саме: земельною ділянкою, яка розташована за адресою: с.Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області, вулиця Садова, 29-а, кадастровий номер: :02:011:0043.

Зобов»язано ОСОБА_4, ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, необґрунтованість та ухвалення рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорюються.

19 лютого 2014 року ОСОБА_5 «Продавець» і ОСОБА_3 «Покупець» уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким Продавець продав, а Покупець купив за 84276грн. земельну ділянку, що розташована за адресою: с.Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області, вулиця Садова, 29-а, кадастровий номер: :02:011:0043. (а.с.12).

Придбана ОСОБА_3 земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому на його ім.»я 18.11.2010 року (а.с.27).

Між сусідніми домоволодіннями по вул..Садовій, 29-а, де власником земельної ділянки є ОСОБА_3, та вул..Жовтнева,10 в с.Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області не встановлено паркану.

Встановивши ці обставини справи, суд вважав позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню в обраний позивачем спосіб.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сусідніми домоволодіннями по вул..Садовій, 29-а та вул..Жовтнева,10 в с.Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області не встановлено паркану.

Між ОСОБА_3, з однієї сторони, і ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з іншої сторони, є спір щодо додержання правил добросусідства.

Також суд вказав, що відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на час розгляду справи не надали належних правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: вул..Жовтнева,10 в с. с.Чепеліївка, Білоцерківського району і їх право власності чи користування цією земельною ділянкою не підтверджено.

Проте з такими висновками погодитись не можна, так як вони не повністю відповідають обставинам справи і не узгоджуються із вимогам закону.

Відповідно до ст..214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Колегія суддів вважає, що вказаних норм процесуального права суд першої інстанції під час ухвалення рішення не дотримався, а саме: не зазначив якими доказами підтверджуються обставини, на які посилалась позивач: перешкоди зі сторони відповідачів у користуванні власністю земельною ділянкою, розташованою по вулиця Садова, 29-а, кадастровий номер: :02:011:0043 та у встановленні нею паркану по межі між земельними ділянками.

Крім цього судом не встановлено які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 19 лютого 2014 року набула право власності на земельну ділянку, на якій були відсутні будь-які об»єкти нерухомого майна (п.3 Договору купівлі-продажу а.с.12).

Згідно акту відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28.10.2014 року, складеного представником ПП Паралель Плюс Експерт, в присутності власника земельної ділянки площею 0,12га ОСОБА_3 визначені в натурі межі земельної ділянки, які проходять по встановленій межі. (а.с.17).

В акті визначення та погодження меж землекористування ОСОБА_3 від 28.10.2014 року зазначено, що межі на місцевості проходять по умовних контурах. (а.с.16).

Проте із вказаних актів не вбачається проведення замірів фактичної площі земельної ділянки ОСОБА_3 та відсутні підписи суміжних землекористувачів по вул..Жовтнева, 10.

З Державного акту на право приватної власності, виданого 10 червня 2003року на ім.»я ОСОБА_6 вбачається, що рішенням Сухоліської сільської ради від 25.06.2002року йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,65га, яка розташована в с.Чепеліївка по вул.Жовтнева, 10. (а.с.217).

На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок із надвірними спорудами.

21 березня 2009 року ОСОБА_6 помер і відкрилась спадщина на належне йому майно за заповітом. (а.с.127).

Відповідачі у справі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 у встановлений законом строк прийняли спадщину, подавши заяви в нотаріальну контору, що підтверджується копією спадкової справи. (а.с.122, 124).

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, висловленої при розгляді справи№6-2 цс15 від 11 лютого 2015 року, у зв»язку із прийняттям ОСОБА_4 і ОСОБА_2 спадщини після ОСОБА_6 у них із передбачених законом підстав виникло в рівних частках право власності на земельну ділянку, розташовану в с.Чепеліївка по вул.Жовтнева, 10.

За таких обставин висновок суду про те, що право власності чи користування земельною ділянкою відповідачів не підтверджено правовстановлюючими документами не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Із акту від 7 травня 2014 року, складеного комісією Сухоліської сільської ради, вбачається, що земельна ділянка по вул.. Садова, 29-а в с.Чепеліївка, власником якої є ОСОБА_3, має фактичну площу 0,085га, а по державному акту 0,12га. (а.с.25).

Вказаним доказам суд належної правової оцінки відповідно до ст..212 ЦПК України не надав.

Крім цього, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 не надано належних і допустимих доказів на предмет відновлення їй в натурі меж земельної ділянки площею 0,12га, як зазначено у договорі купівлі-продажу від 19.02.2014 року.

З врахуванням тієї обставини, що відповідно до акту від 7 травня 2014 року площа земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 фактично становить 0,085га, що менше від площі 0,12га, яка зазначена у договорі купівлі-продажу, позивачем не доведено, що площа цієї земельної ділянки зменшилась за рахунок земельної ділянки по вул..Жовтнева, 10, яку успадкували відповідачі.

Також позивачем відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України не доведено, що відповідачі вчиняють їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками.

Доказів того, що відповідачі перешкоджають позивачу користуватись належною їй земельною ділянкою по вул.. Садова, 29-а в с.Чепеліївка та перешкоджають у встановленні паркану між земельними ділянками матеріали справи не містять.

Відповідно до ст..309 ЦПК України, так як суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, про відмову в позові у звязку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст..88 ЦПК України, в зв»язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішення про відмову в позові, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 535грн.92коп.

Керуючись ст..ст.303,307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 535грн.92коп. (п»ятсот тридцять п»ять гривень дев»яносто дві копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: