Справа № 344/9053/15-ц
Провадження № 2-в/344/3/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-229/1979 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-229/1979 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна.

Поданою заявою заявник просить відновити втрачене провадження цивільної справи №2-229/1979р., по якій винесено рішення від 16.04.1979р. за позовом представника позивача ОСОБА_3 в інтересах матері - ОСОБА_4 (надалі ОСОБА_6Д.) до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя.

Під час розгляду вказаної справи 08.11.1978 року ОСОБА_3 подала позовну заяву до Івано-Франківського народного суду, в якій просила виділити кімнату 22 м.кв. для її матері ОСОБА_4 (ОСОБА_3 була довірителем, тобто, представляла інтереси матері в суді в звязку з її перебуванням у США). Під час розгляду справи сторони дійшли згоди щодо розподілу спільно нажитого майна.

Так, 16.04.1979 року рішенням суду Українського РСР в справі № 2-229 ОСОБА_4 в домоволодінні №5 по вул. Токарській в м. Івано-Франківську присуджено: кімнату площею 22 кв.м. і туалет вартістю 39 крб., ОСОБА_5 - кімнати 1-2- площею 4,4 кв.м., 1-3 площею 5,1 кв.м., 1-4 - площею 17,2 кв.м., сіни - вартістю 40 крб. і сарай вартістю 424 крб. За цим рішенням з ОСОБА_5 стягнуто компенсацію в користь ОСОБА_4Д.(ОСОБА_6) в сумі 302 крб. 50 коп. за різницю вартості долей (часток).

В звязку з тим, що з відповідача у вказаній вище справі ОСОБА_5 було стягнуто в користь позивача ОСОБА_4 302 крб. 50 коп. компенсації, то частка ОСОБА_5 є більшою, тобто, не 38/100, а 62/100. (дійсно помилка в рішенні суду).

Вказана помилка-описка, невідповідність додатково засвідчена довідкою №1175, виданою ОБТІ 12.05.2007 року, та довідкою №3117 виданою ОБТІ від 10.12.2007 року.

Незважаючи на описку в рішенні суду від 16.04.1979 року, сторони прийняли належне їм майно за рішенням суду, протягом тривалого часу проживали на належних їм частках будинковолодіння. Тобто, відповідач у справі ОСОБА_5 фактично займав 62/100, а ОСОБА_4 (в подальшому після розлучення -ОСОБА_6Д.) - 38/100.

Розподіл майна проводили працівники ОБТІ, який зазначено в розподілі ідеальних часток в загальній власності на домоволодіння. В цьому розподілі вказано, що кімната площею 22 кв. м. складає 37,55/100, тобто 38/100. Саме на таку частку претендувала ОСОБА_3 згідно поданої нею заяви від імені її матері-Юрчак (ОСОБА_6) ОСОБА_7 чином, ОСОБА_4 за вказаним рішенням суду належала менша частка у будинковолодінні, тобто, вона являлася власником майна в частині 38/100 від цілої частки.

Після смерті ОСОБА_5, (сторони у справі №2-229 від 16.04.1979року) його майно (кімнати 1-2 площею 4,4кв.м., 1-3 площею 5-1 кв.м., 1-4 площею 17,2 кв.м) було розділено по спадщині за законом між його дочкою -ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_8 Відповідно, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом державною нотаріальною конторою.

29.08.1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 звернулися із позовною заявою до Івано-Франківського міського народного суду про усунення перешкод в користуванні належною частиною спадкового будинку та вселення, бо користувалася ним тільки ОСОБА_4 - друга дружина їхнього покійного батька.

23.07.1991 року рішенням Івано-Франківського народного суду в позові ОСОБА_8 до ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про 1) відшкодування шкоди завданої знесенням сараю., 2) реальний розподіл будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, було відмовлено, оскільки, розподіл був неможливий між трьома власниками, а ОСОБА_4 було зобовязано сплатити згідно рішення 23.07.1991 року компенсацію, що підтверджується судовиконавчими листами від 04.10.1991 року в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (дітям свого чоловіка- Юрчака В.А.) за належні їм частки у спільному домоволодінні.

Отже, ОСОБА_4, - спадкодавець ОСОБА_1, сплативши компенсацію, стала єдиною власницею майна свого чоловіка, яке було йому присуджено рішенням народного суду м. Івано-Франківська № 2-229 від 16.04.1979 року, а саме: кімнати : 1-2 площею 4,4кв.м., 1-3 площею 5,1 кв.м., 1-4 площею 17,2 кв.м., які становлять більшу площу і відповідно більшу частку-62/100. А кімната 22 кв.м., яка належить ОСОБА_3 згідно свідотцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2004 становить меншу площу і відповідно меншу частку, а саме 38/100 (114/300), але не 262/300.

Крім того, 01.12.2004 року нотаріусом 1-ї Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, після смерті ОСОБА_4 посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_3 належить кімната площею 22 м.кв. (23 м.кв.) в буд. №5 по вул. Токарській в м. Івано-Франківську. Попередньо укладеним договором від 01.12.2004 року про розподіл спадкового майна між дочкою ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та внуком ОСОБА_6 - ОСОБА_10 (син рідного брата ОСОБА_3В.) розподілено майно за різними адресами. Внаслідок цього розподілу ОСОБА_3 набула права власності на кімнату, площею 22 м.кв. в будинку №5 по вул. Токарській в м. Івано-Франківську.

В договорі про розподіл спадкового майна, укладеного 01.12.2004 року в нотаріуса 1-ї Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 вписано частку 38/300, яка ніби-то належить ОСОБА_10 (сину ОСОБА_5В.). Саме ця вписана частка, тобто 38/300 була викуплена згідно судовиконавчих листів від 04.10.1991. року, і тому вона не належала ОСОБА_8, а відтак і не належала ОСОБА_10 у звязку з цим частку 38/300 не мали права вписувати в договір про розподіл спадкового майна.

В подальшому, ОСОБА_3, усвідомлюючи факт описки в рішенні суду від 16.04.1979р., проте незважаючи на описку в рішенні суду Української РСР 16.04.1979 року в справі № 2-228 та рішення Івано-Франківського міського суду від 23.07.1991 року, судовиконавчі листи, від 04.10.1991року, про які знала ОСОБА_3, використовуючи відносини по розподілу майна між спадкоємцями в свою користь, діючи свідомо та умисно, незаконно, вдруге заволоділа неналежною їй часткою майна, яке б мало належати мені, як спадкоємцеві.

Факт скоєння злочинних дій ОСОБА_3 підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.10.2013, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала (незаконно заволоділа) часткою приватної власності по вул. Токарській, 5, в м. Івано-Франківську в частині 262/300.

У всіх попередніх судових спорах, які тривають від:

1) 14.08.2006р. (справа №2-58484/1991р.(головуючий суддя Фіцак Т.Д. ухвала від 05 вересня 2006 року) - заява про винесення додаткового рішення, яким визнати за ОСОБА_11 право власності на 2/3 часток від 38/100 часток спадкової частини будинковолодіння по вул. Токарська 5/1 що у місті Івано-Франківську, які належали ОСОБА_8 та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданою Івано-Франківською нотаріальною конторою 22.01.1987р. Р№Д-90.

2) Позовна заява від 31.01.2007р. про 1. визнання недійсним договору про розподіл частини спадкового майна від 01.12.2004р. що укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_3, посвідчений нотаріально реєстр № 2-3460 в частині переходу у власність ОСОБА_3 38/300 частин житлового будинку по вул. Токарській 5 в м.Івано-Франківську. 2.Визнання за - ОСОБА_11 право власності на самочинне будівництво, що проведене внаслідок перепланування та прибудови житлового будинку по вул. Токарській 5/1. 3. Постановлення рішення яким вазначити між - ОСОБА_11 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою, що закріплена за будинковолодінням по вул. Токарській 5 в м.Івано-Франківську( справа №2-57/2009р., головуючий суддя - Антоняк Т.М., рішення від 11.02.2009р.)ОСОБА_3 не зізналася у жодному судовому засіданні у тому, що саме вона по дорученню представляла інтереси своєї матері ОСОБА_4 (у звязку із перебуванням її у США) у цивільній справі №2-229 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна, не зізналася, що особисто в якості представника позивача брала участь у справі № 2-584 від 23.07.1991року. Приховала інформацію, що їй була сплачена компенсація ОСОБА_4-(другою дружиною її батька) за частку в будинку володінні, яку вона отримала у спадок по закону після смерті свого батька-Юрчака В.А, вдруге включивши її в свою частку.

Таким чином, ОСОБА_3 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди ОСОБА_11, а у звзку із спадкуванням - і - ОСОБА_1

Використовуючи описку в рішенні суду від 16.04.1979р. де помилково зазначено: Ідеальна доля ОСОБА_4 становить 62/100, ОСОБА_3 виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку від 10.03.2011р., про що ОСОБА_11, як співвласник не була повідомлена. ОСОБА_11 (спадкодавець заявника) померла 25 травня 2011року.

Після чого ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.03.2012р. на спадкове майно, яке спочатку належало ОСОБА_5,(сторона у справі №2-229/1979р.), згідно рішення від 16 квітня 1979р., потім власником цього ж майна - кімнати: - 1-2 площею 4,4кв.м., 1-3 площею 5,1 кв.м., 1-4 площею 17,2 кв.м., які становлять більшу площу і відповідно більшу частку- 62/100 (186/300) згідно рішення суду від 23 липня 1991р. стала ОСОБА_11, що незаперечно підтверджується відмітками на виконавчих листах за № 2-584 від 1991р. - про стягнення грошової компенсації за відчуження часток майна на користь ОСОБА_8 та на користь ОСОБА_3 спадкодавиці заявника ОСОБА_11, яке майно в цілому після смерті ОСОБА_11Д отримав заявник у спадок.

Отже, заяник є правонаступником ОСОБА_5 сторона у справі №2-229/1979р. рішення від 16.04.1979р., де допущена описка в ініціалах, щодо частки майна спадкодавця заявнника через свою другу дружину ОСОБА_4 ( надалі ОСОБА_11Д.).

Щоб скасувати державний акт на землю ОСОБА_3 по вул. Токарській 5/2, заявник змушений був звернутися 22.01.2013р. із позовною заявою про скасування державного акту та рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 23.02.2010р. № 34-ХLVII (справа №344/907/13-ц провадження номер 2/344/2299/13. Рішенням від 30 вересня 2013 р. ОСОБА_1І було відмовлено. Проте рішенням від 26 листопада 2013р. Апеляційного суду Івано-Франківської області рішення міського суду було скасовано, та задоволено було вимоги заявника. Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області залишив без змін.

Через безкінечні спори 19.12.2012р. заявник подав заяву про виправлення описки в цьому ж рішенні суду від 16.04.1979р. справа №2-229/1979р.

17.04.2013р. суддя Островський Л.Є. ухвалив рішення про внесення виправлень в рішенні суду. Проте, ця ухвала 23.07.2013р. була скасована ухвалою апеляційного суду.

ОСОБА_7 30.05.2013р. заявником була подана позовна заява про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування свідоцтва про права власності на будинковолодіння, угоди про розподіл спадкового майна та визнання права власності на частину домоволодіння, (справа №344/8263/13-ц, провадження №2/344/345/14, рішенням від 27 січня 2014р. в позовних вимогах відмовлено. З березня 2014р. апеляційний суд виніс ухвалу про залишення рішення суду від 27.01.2014р. без змін.

22.08.2013р. заявник звернувся із заявою (повідомленням) про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.191 КК України у СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в області, про що відкрито кримінальне провадження.

22.01.2015р. звернувся із заявою до голови Івано-Франківського міського суду п. Антоняка Т.М. про сприяння суду з власної ініціативи виправити помилку в судовому рішенні від 16.04.1979р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна. Проте заяву було проігноровано та зареєстровано від імені заявника до судді Бойчука О.В.

20 березня 2015р. ухвалою суду заявнику було відмовлено у виправленні помилки в судовому рішенні від 16.04.1979р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна. 22.04.2015р. Апеляційний суд виніс ухвалу про скасування ухвали суду і постановив нову ухвалу про відмову.

Крім того, ОСОБА_3 13.05.2014р. подала до суду позовну заяву про припинення права власності на частку в спільному майні заявника - ОСОБА_1, про що винесена ухвала від 15.05.2014р. Проте, спільна сумісна власність між спадкодавицею ОСОБА_4Д.(ОСОБА_11) та ОСОБА_3 припинилась ще згідно рішення суду від 23.07.1991р., що підтверджено виконанням вказаного рішення суду відмітками на виконавчих листах від 07.10.1991р. та 28.10.1991р.

Тому, щоб захистити майнові права та інтереси необхідно відновити втрачене провадження в справі №2-229/1979 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна та виправити описку в ініціалах сторін щодо часток, які б відповідали присудженим площам, а саме його спадкодавцю ОСОБА_5, яка складається з кімнати 1-2- площею 4,4 кв.м., 1-3 площею 5,1 кв.м., 1-4 - площею 17,2 кв.м., всього 27,94 кв.м сіни - вартістю 40 крб. і сарай вартістю 424 крб. За цим рішенням з ОСОБА_5 стягнуто компенсацію в користь ОСОБА_4Д.(ОСОБА_6) в сумі 302 крб. 50 коп. за різницю вартості долей (часток).

В судовому засіданні заявник, представник заявника підтримали вимоги поданої заяви та просили відновити втрачене провадження і внести виправлення у рішення по справі №2-229/1979 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 та її представники в судовому засіданні проти заяви заперечили та пояснили, що вказане судове провадження, про відновлення якого просить заявник, було знищене за закінченням строку зберігання. Право на звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження гідно ст. 403 ЦПК України мають особи, які брали участь у справі. Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру при процесуатьному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником є обов'язковими для правонаступника (ч.2 ст.37 ЦПК). Що стосується виправлення описки, то відповідно до ст. 219 ЦПК України, допущені у судовому рішенні описки можуть бути виправлені судом за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.07.2013 року ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи народним судом міста Івано-Франківська та в задоволенні заяви про виправленя описки йому було відмовлено. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 не був учасником судового розгляду у 1979 році і він не є правонаступником тих осіб в розумінні вимог ст.37 ЦПК України. Беручи до уваги вищенаведене просили відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зібрані матеріали достатні для відновлення втраченого судового провадження.

Судом встановлено, що 16.04.1979р. Івано-Франківським міським народним судом у справі №2-229/1979р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя було винесено рішення, яким позов задоволено.

Копія рішення суду від 16.04.1979 року долучена заявником до матеріалів справи (а.с.26)

Зазначені обставини встановлені з копій документів, наявних в матеріалах справи.

Педставник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася з заявою про видачу копії рішення по вищезазначеній справі.

Листом № 8025 від 08.02.2016 року Івано-Франківський міський суд повідомив заявника, що цивільна справа №2-229/1979р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя знищена у 1983 році у зв"язку з із закінченням строків зберігання. Рішення по даній справі зберігається в архіві Івано-Франківського міського суду в наряді постійного зберігання "Рішення та ухвали по цивільних справах, розглянутих у 1979 році. Оригінали. Справи з №116 по №233" арк. №79(а.с.111).

Відповідно до ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно ст.407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Згідно матеріалів справи вбачається, що резолютивна частина рішення Івано-Франківського міського суду від 16.04.1979 року викладена наступним чином:

Позов задоволити. Присудити ОСОБА_4 в домоволодінні №5 по вул. Токарській в м.Івано-Франківську кімнату 1-5 площею 22 м.кв. і туалет вартістю 39 крб.

ОСОБА_5 кімнату 1-2 площею 4,4 м.кв.; 1-3 - 5,1 м.кв.; 1-4 - пл. 17,2 м.кв.; сіни вартістю 40 крб. і сарай вартістю 424 крб.

Ідеальна доля ОСОБА_4 становить 62/100, а ОСОБА_5 - 38/100.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 302 крб. 50 коп. компенсації за різницю вартості долей.

Перебудову будинку зробити новий вхід і закласти дверний пройом між кімнатами 1-4 і 1-5 покласти на ОСОБА_4

Хатнє майно: килим 100 крб., килим 140 крб., шафу 50 крб., диван-ліжко 50 крб., телевізор 20 крб., трюмо 30 крб., 2 ліжка за 30 крб., стіл 10 крб., 4 стільця 10 крб., пральну машину 140 крб., швейну машину 20 крб., 3 покривала 30 крб, 2 перини 60 крб., 3 подушки 15 крб., - всього на 755 крб. залишити за ОСОБА_5, стягнути з нього в користь ОСОБА_4 377 крб. 50 коп., тобто 1/2 їх вартості; та 28 крб. 02 коп. за проведення експертизи.

За таких обставин, перевіривши зібрані матеріали, суд знаходить зібрані матеріали достатніми для відновлення втраченого судового провадження.

Що стосується вимоги про виправлення описки у вищезазначеному рішенні то суд приходить до висновку, що заявлена вимога є передчасною та не підлягає до задоволення, оскільки, судом не досліджувались належність часток сторонам у справі №2-229/1979 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна. А тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 402-409 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-229/1979 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна задоволити частково.

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №2-229/1979 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна.

Встановити, що резолютивна частина рішення від 16.04.1979 року по цивільній справі №2-229/1979р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна викладена наступним чином:

Позов задоволити. Присудити ОСОБА_4 в домоволодінні №5 по вул. Токарській в м.Івано-Франківську кімнату 1-5 площею 22 м.кв. і туалет вартістю 39 крб.

ОСОБА_5 кімнату 1-2 площею 4,4 м.кв.; 1-3 - 5,1 м.кв.; 1-4 - пл. 17,2 м.кв.; сіни вартістю 40 крб. і сарай вартістю 424 крб.

Ідеальна доля ОСОБА_4 становить 62/100, а ОСОБА_5 - 38/100.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 302 крб. 50 коп. компенсації за різницю вартості долей.

Перебудову будинку зробити новий вхід і закласти дверний пройом між кімнатами 1-4 і 1-5 покласти на ОСОБА_4

Хатнє майно: килим 100 крб., килим 140 крб., шафу 50 крб., диван-ліжко 50 крб., телевізор 20 крб., трюмо 30 крб., 2 ліжка за 30 крб., стіл 10 крб., 4 стільця 10 крб., пральну машину 140 крб., швейну машину 20 крб., 3 покривала 30 крб, 2 перини 60 крб., 3 подушки 15 крб., - всього на 755 крб. залишити за ОСОБА_5, стягнути з нього в користь ОСОБА_4 377 крб. 50 коп., тобто 1/2 їх вартості; та 28 крб. 02 коп. за проведення експертизи.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.