Справа № 372/5110/14-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/4955/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 18.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Яворського М.А., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» про визнання договорів поруки припиненими, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила припинити дію договору поруки № 41186, укладеного 12 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, та дію договору поруки № 138713, укладеного 04 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 вересня 2006 року між АКБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 140 000 доларів США. 04 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 75 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаними договорами між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 були укладені договори поруки, згідно умов яких ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитними договорами. Права вимоги за вищевказаними договорами перейшли до ТОВ «Кей-колект». Позивач зазначає, що порука є припиненою, оскільки відбулося одностороннє збільшення банком процентної ставки за вказаними договорами про надання споживчих кредитів без згоди поручителя, що в свою чергу призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що порука є припиненою з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки строки дії договорів поруки не були встановлені, а вимоги до поручителя були предявлені після закінчення передбаченого законом строку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі третя особа ТОВ «Кей-колект» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги третя особа зазначає, що суд ухвалив рішення за відсутності ТОВ «Кей-колект». Суд першої інстанції невірно застосував законодавство, що регулює перебіг строку позовної давності та помилково зробив висновок про припинення правовідносин поруки, оскільки порука діє до повного виконання боржником своїх зобовязань.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банком було надано ОСОБА_3 кредит в розмірі 140 000 доларів США строком до 12 вересня 2016 року.

12 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 41186, згідно якого позивач ОСОБА_2 поручалась відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобовязання за вищевказаним кредитним договором.

04 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банком було надано ОСОБА_3 кредит в розмірі 75 000 доларів США строком до 04 серпня 2017 року.

04 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 138713, згідно якого позивач ОСОБА_2 поручалась відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобовязання за вищевказаним кредитним договором.

Згідно з копією листа від 20 листопада 2008 року за ПАТ «Укрсиббанк» проінформував ОСОБА_3 про проведену в односторонньому порядку зміну процентної ставки за користування кредитними коштами за договором №0 від 12 вересня 2006 року, збільшення її на 3 (три) процента річних.

Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Згідно договорів факторингу №1 від 12 грудня 2011 року і №4 від 11 червня 2012 року право вимоги за вищевказаними договорами про надання споживчих кредитів було передано ТОВ «Кей-колект».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, внаслідок чого збільшилася відповідальність поручителя. Строки дії договорів поруки, укладених між банком та ОСОБА_4, не встановлені, оскільки умови договорів поруки про те, що вони діють до повного припинення зобов'язань боржника за основними договорами, не є встановленням строку дії договору.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Так, згідно пунктів 2.1 договорів поруки №41186 від 12 вересня 2006 року та №138713 від 04 вересня 2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Звертаючись до суду з позовом та заявляючи вимогу про припинення поруки за договорами № 41186 та № 138713, ОСОБА_2 не надала доказів того, що банк в односторонньому порядку вніс зміни до кредитних договорів шляхом збільшення процентної ставки, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Зі змісту договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 вересня 2006 року вбачається, що розмір процентної ставки становив 11,3 % річних, а за договором № 0 від 04 вересня 2007 року - 12,4 % річних.

З наданого ТОВ «Кей-колект» розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитними договорами нарахована з урахуванням процентів, які встановлені в кредитних договорах у момент їх укладення. Будь-які належні докази того, що банк змінював процентну ставку за договорами після їх укладення суду не надані.

Надані ОСОБА_2 копія листа ПАТ «Укрсиббанк» від 20 листопада 2008 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 12 вересня 2006 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в них відсутні відомості про видачу їх банком, а саме в розрахунку відсутні будь-які реквізити банку та підписи уповноважених осіб банку. На ксерокопії листа банку відсутня печатка банку ( т.1 а.с. 156-159).

Крім того, зазначені документи не були реалізовані, вони не прийняті до уваги під час здійснення розрахунку заборгованості, яка заявлена до стягнення з відповідача (т.1. а.с. 14-16, 24-26), тобто заборгованість по кредитним договорами відповідачу нарахована виходячи з відсоткової ставки 11.3 % та 12.4%, як і передбаченого договорами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що кредитор може звернутися до поручителя з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Так, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 0 від 12 вересня 2006 року діє до 12 вересня 2016 року, а кредитний договір № 0 від 04 вересня 2007 року діє до 04 вересня 2017 року. Таким чином, строк виконання основного зобовязання за кредитними договорами на момент звернення позивача до суду не настав, а тому посилання суду на ч. 4 ст. 559 ЦК України є безпідставним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, сплачений ТОВ «Кей-колект» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 500 грн. 72 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_2 Крім того, при подачі апеляційної скарги ТОВ «Кей-колект» не було сплачено в повному обсязі судовий збір, а саме не доплачено 35 грн. 20 коп. Зазначена сума боргу підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Головного управління Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» про визнання договорів поруки припиненими відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», місце знаходження Іллінська, 8, м. Київ, , судовий збір у розмірі 500 (пятсот гривень, 72 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області судовий збір у розмірі 35 (тридцять пять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Яворський М.А.

ОСОБА_5