Кодимський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________________________ Справа № 503/1068/15-ц
Провадження №2/503/18/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

за участі представника позивача

за первісним позовом ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом

та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками,

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 29 травня 2016 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.

В своєму позові ОСОБА_3 вказав, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Власником сусіднього домоволодіння, розташованого по вул.Щорса, буд.64, є відповідач ОСОБА_2

Протягом тривалого часу відповідач ОСОБА_2 створює йому перешкоди у використанні земельної ділянки, зокрема використовує у безпосередній близькості з межею дерево породи «Волоський горіх», гілля та крона якого потрапляють на його земельну ділянку, затіняють її та перешкоджають у її вільному використанні. У звязку з цим, просив зобовязати відповідача ОСОБА_2 зрізати вказане дерево (а.с.2-4).

03 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, в якому вказав, що на спірній межі з боку земельної ділянки відповідача з порушенням будівельних норм і правил проростають різноманітні дерева, які підлягають видаленню (а.с.27-29).

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_1 (діє відповідно до довіреності строком дії до 28 травня 2018 року, а.с.8) позовні вимоги позивача ОСОБА_3 підтримала та просила їх задовольнити, зрізавши вказаний горіх, який проростає на межі та затіняє земельну ділянку позивача. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом) заявленого ОСОБА_3 позову не визнав, вказавши, що спірний горіх росте на відстані від межі, дозволеній Державними будівельними нормами. З цих підстав у задоволенні позову ОСОБА_3 просив відмовити, натомість, свій позов просив задовольнити, оскільки дерева на земельній ділянці відповідача ростуть з порушенням зазначених норм і правил.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, прийшов до такого висновку.

Відповідно до частини 3 статті 158 Земельного кодексу України спори щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування, якими відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування України є сільські та міські ради.

У разі незгоди власників або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується судом (частина 5 ст.158 ЗК). У такому разі, як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд перевіряє правильність рішення органу місцевого самоврядування та вирішує спір по суті.

Судом встановлено, що Кодимська міська рада намагалась у встановленому законом порядку вирішити виниклий між сторонами спір, проте через відсутність згоди сторін цього зроблено не було (акт від 25 травня 2015 року - а.с.7,1112).

З цих підстав, вказаний позов є підсудним Кодимському районному суду Одеської області.

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, за змістом ст.11 ЦПК України, право визначення меж та предмету позову, а також підстав позову, надано позивачеві.

Впродовж всього судового розгляду справи позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 своїх вимог не змінювали і в кінці розгляду справи підтримали їх у повному обсязі, наполігши кожен на їх задоволенні.

Відтак, суд виходить з позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2, викладених ними в поданих до суду позовних заявах первісній та зустрічній (а.с.2-4, 27-29).

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_3 є власником житлового будинку №62, розташованого в м.Кодима по вул.Франца Карпінського (колишня Щорса) Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії ВТВ №127969, виданим 21 грудня 2012 року Кодимською державною нотаріальною конторою, та витягом про державну реєстрацію прав від 27 грудня 2012 року №37023475 (а.с.15-16).

Власником суміжного домоволодіння №64, розташованого по цій же вулиці, є відповідач за первісним позовом ОСОБА_2, що підтверджується договором дарування від 17 липня 2000 року (а.с.32).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є користувачами земельних ділянок, на яких розташовані належні їм домоволодіння.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. При цьому, необхідність дотримання правил добросусідства покладається як на власників земельних ділянок так і на землекористувачів.

З наданого Кодимською міською радою акту обстеження земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 10 лютого 2016 року вбачається, що на межі земельних ділянок, користувачами яких є вказані особи, розташовані:

а) на земельній ділянці, яку використовує ОСОБА_3:

- сміттєзбірник на відстані 0.5-0.6 м. від межі земельних ділянок;

- дерево породи «Абрикос» - на відстані 2.8 м. від межі;

- кущ калини на відстані 1.4 м. від межі;

- кущі малини на відстані 0.2-1.0 м. від межі;

- дерева породи «Вишня» та «Шовковиця» - на відстані 3 м. від межі;

- кущі смородини на відстані 1.7-2.0 м. від межі;

- кущ калини на відстані 1.8 м. від межі;

- дерево породи «Шовковиця» - на відстані 1.8 м. від межі.

б) на земельній ділянці, яку використовує ОСОБА_2:

- дерево породи «Горіх Волоський», висотою 14-15 м., діаметр крони 9-10 м. - на відстані 3.3 метри від межі;

- дерево породи «Черешня», висотою 5.5 м. - на відстані 4 метри від межі.

- кущ смородини на відстані 0.8-1.0 м. від межі.

При цьому, виходячи з меж заявлених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовних вимог, які є предметом розгляду у цій справі (а.с.2-4, 27-29), судовій перевірці підлягає розташування не земельній ділянці ОСОБА_2 дерева «Горіх Волоський», а на земельній ділянці ОСОБА_3 фруктових дерев породи «Абрикос», «Вишня» та «Шовковиця».

Вимог про усунення перешкод у користуванні спірними земельними ділянками шляхом видалення інших дерев та кущів сторони не заявляли.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населений пунктів» від 6 вересня 2005 року №2807-IV та підпунктом 2.1 пункту 2 «Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10 квітня 2006 року, визначено поняття зелених насаджень, якими є деревна, чагарникова, квіткова та травяна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Відповідно до статті 26 цього Закону благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки.

В статті 23 цього ж Закону вказано, що благоустрій території житлової забудови здійснюється з урахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також встановлених будівельних норм, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до пункту 5.12 Державний будівельних норм і правил 360-92** «Містобудування. Планування і забудова сільських і міських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17 квітня 1992 року, та Таблиці 5.2 цих Правил, які набули чинності з 01 січня 2006 року, відстань від осі стовбура дерева до зовнішньої сторони будинку чи споруди, меж земельних ділянок має бути не менше 5 метрів для дерев та 1.5 метри для кущів.

Окрім цього, пунктом 2.21 та Таблицею 5 Державних будівельних норм 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», затверджених наказом Держбуду України від 24 березня 1992 року №37, які були чинними з 01 квітня 1994 року до 01 січня 2006 року, передбачалось, що відстань від осі стовбура до зовнішніх стін та споруд має становити не менше 5 метрів для дерев та не менше 1.5 метра для кущів, а до межі сусідньої земельної ділянки - не менше 3 метрів для дерев та 1 метра для кущів. Наведені нормативи стосувались дерев з діаметром крон до 5 метрів та підлягали збільшенню для дерев з кроною більшого діаметру. Гілки дерев та кущів не повинні перетинати меж сусідніх ділянок.

Вказані Державні будівельні норми втратили чинність з 01 січня 2006 року, оскільки з того часу це питання вже не є компетенцією центральних органів влади, а віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.105 ЗК України, у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перешкодою у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Окрім цього, як вбачається зі змісту статті 109 ЗК України, дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах. Сусід, який вимагає ліквідації таких дерев повинен один нести витрати на їх ліквідацію, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що вимоги про ліквідацію дерев можуть пред'являтися лише у разі їх знаходження на спільній межі і лише в тому випадку, якщо вони не є межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками.

В інших випадках застосовуються положення статті 105 ЗК України, якою врегульовані наслідки проникнення гілок і коренів дерев з однієї земельної ділянки на іншу.

З актів обстеження Кодимської міської ради від 28 грудня 2015 року та 10 лютого 2016 року вбачається, що дерева породи «Волоський горіх» та «Черешня», які перебувають на земельній ділянці ОСОБА_2, не перебувають безпосередньо на межі спірних земельних ділянок, їх крони не перетинають цієї межі та не затіняють земельну ділянку ОСОБА_3, а зелені насадження, які ростуть на земельній ділянці ОСОБА_3, не перетинають межі земельних ділянок та не потрапляють на земельну ділянку ОСОБА_2 (а.с.62-63, 73-74).

З цих підстав, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовів і ОСОБА_3 і ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.