АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2594/16
Справа №638/8507/15ц Головуючий 1 інст. Шишкін О.В.
Категорія :сімейні Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Черкасова В.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа :Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилався на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з червня 2005 року. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 04 березня 2015 року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2015 року шлюб між ними за його позовом розірвано. Після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу їх син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матірю в квартирі по вул..Культури, буд.20 «в» у м.Харкові.

Зазначивши, що ОСОБА_3 перешкоджає йому у спілкуванні з сином, змінила замки в квартирі, не дозволяє забирати сина зі школи, не інформує його про стан навчання дитини, а також використовує у розмовах з сином та розміщує в мережі Інтернет неправдиві відомості щодо нього, що може викликати у дитини негативне ставлення до нього, ОСОБА_2 просив суд, з урахуванням інтересів сина встановити йому час для спілкування з сином без обовязкової присутності матері під час зустрічей за відповідним графіком у вихідні та святкові дні, з правом залишення на ночівлю у батька; в робочі дні за домовленістю з матірю з 18 до 20 годин, під час зимових та літніх канікул з правом відпочинку за межами м.Харкова, а також зобовязати ОСОБА_3 дозволити йому необмежене спілкування електронним звязком, забирати сина з школи, відводити до гуртків, секцій, закладів позашкільної освіти, відвідувати медичні заклади тощо, повідомляти його завчасно про всі плани взяти сина у подорож за межі м.Харкова, погоджувати наміри про подорож за межі України, надавати копії шкільних звітів сина, медичних установ, повідомляти про зміни місця знаходження сина та зобовязати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з сином, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно нього.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2015 року позов задоволено частково, з урахуванням інтересів дитини малолітнього сина ОСОБА_2 встановити батьку ОСОБА_2 час спілкування із сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без обов'язкової присутності матері ОСОБА_3 під час зустрічей за наступним графіком:

-перша, третя, пята (за наявності) субота та неділя місяця з правом залишення на ночівлю у батька ОСОБА_2;

-два робочі дні на тиждень за домовленістю з матірю ОСОБА_3 з 18:00 год. до 20:00 год.;

-святкові дні та памятні дати: Новий Рік з 31 грудня на 2 січня, Різдво 7-8 січня, 27 січня, Великдень, 06 травня, 11 червня, 18 липня, 4 вересня, 21 жовтня, 16 грудня з правом залишення на ночівлю у батька ОСОБА_2;

- половина зимових та літніх канікул, з правом відпочинку з сином за межами міста Харкова із завчасним повідомленням матері ОСОБА_3 телефоном, електронною поштою або іншим зручним способом та за погодженням з матірю ОСОБА_3 за межами України.

Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_2, не допускати протиправних дій та негативних розмов щодо батька ОСОБА_2

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 71,05 грн.

Ухвалою цього суду від 18 лютого 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 з посиланням на ухвалення рішення судом без дотримання норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин належними та допустимими доказами, що мають значення для справи, які суд помилково вважав встановленими та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, рішення районного суду просить скасувати, та виключити із мотивувальної частини цього рішення неправомірне тлумачення рішення суду від 04 березня 2015 року про розірвання шлюбу з винної поведінки ОСОБА_3, то про те, що їх син після припинення спілкування з батьком почав гірше вчитися, змінилися поведінка та нахили, а також про те, що відповідач сприяє формуванню у дитини негативного образу батька, що матиме негативні наслідки для особистого розвитку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ч.1 ст.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення районного суду змінити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі встановлено та не оспорюється сторонами те, що вони перебували у шлюбі з 03 червня 2005 року , мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення батьками сімейних відносин мешкає з матірю окремо від батька.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 04 березня 2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за його позов розірвано та встановлено, що сімейні стосунки між подружжям припинені з жовтня 2014 року, а також те, що вона замінила замки вхідних дверей їх спільного помешкання, в якому залишилась з дитиною,. Згідно висновку управління служб у справах дітей Департаменту праці та соцполітики виконкому Харківської міської ради від 16 липня 2015 року № 373 вважається доцільним встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом визначення часу їх спілкування у перші, треті пяті (за наявності) субота та неділя місяця з правом залишення дитини на ніч у батька ,два робочих дні на тиждень з 18 до 20 години за домовленістю з матірю та половини святкових днів, зимових та літніх канікул.

За таких обставин задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, з урахуванням висновків вказаного Управління служб у справах дітей, суд у відповідності до положень ст..9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст..12 Закону України «Про охорону дитинства» на підставі положень ст..159 СК України дійшов правильного висновку про визначення способу участі батька у вихованні сина шляхом відвідування ним місця проживання батька, можливості залишатися на ніч та разом спілкуватися у святкові дні та канікули дитини.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 в цій частині висновків суду не спростовують будь-якими достовірними доказами та залишаються колегію поза увагою, як такі , що не ґрунтуються на нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оскільки розірвання шлюбу між батьками за ст..141 СК України на рівність їхніх прав і обовязків щодо дитини не впливає.

Проте із зазначенням у мотивувальній частині причини розлучення сторін у справі за рішенням суду від 04 березня 2015 року. як винна поведінка ОСОБА_3 її негативне ставлення до виховання дитини, в тому числі до сприяння негативного образа батька та те, що дитина гірше почала навчатися, змінилися його поведінка та нахили, колегія не погоджується у звязку з недотриманням судом вимог процесуального права при ухваленні рішення в цій частині.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, щодо повного, всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

В мотивувальній частині рішення за п.3 ч.1 ст.215 цього Кодексу зазначаються встановлені судом обставини і визначених до них правовідносин, мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти, та чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

З огляду на викладене та враховуючи, що спірні правовідносини виникли з питань участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, причини розірвання шлюбу не мають значення для вирішення даної справи, як й посилання у рішенні суду на сприяння саме відповідача виникненню у дитини негативного ставлення до батька, що могло вплинути на стан її навчання, які не ґрунтуються на матеріалах справи, не мають належного підтвердження доказами, перебувають за межами заявлених позовних вимог, оскільки у відповідності до норм ст..ст. 150, 155, 157 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а питання виховання дитини вирішуються батьками спільно, той із батьків, з ним проживає дитина, не має право перешкоджати тому, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Виходячи із наведеного та керуючи ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2015 року змінити.

Виключити із мотивувальної частини цього рішення посилання суду на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04 березня 2015 року про причини розлучення подружжя винної, аморальної поведінки дружини, розміщення нею оголених фото в мережі Інтернет та свідчення представника позивача про те, що з часу припинення спілкування з батьком малолітній ОСОБА_2 почав гірше вчитися, змінилася його поведінка та нахили, ОСОБА_3 сприяє формуванню негативного образу батька, що матиме вкрай негативні наслідки для подальшого особистого розвитку дитини та формування його уявленні про сімю.

В решті це рішення суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоші

ОСОБА_6