Справа № 182/913/16-ц
Провадження № 6/0182/26/2016
У Х В А Л А

Іменем України

23.02.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тихомирова І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про примусове проникнення до житлового будинку, суд

встановив:

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служи Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 4-а.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на її виконанні знаходиться виконавче провадження № 33246749 згідно виконавчого листа № 2-3357, виданого 01 червня 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 603 594,99 грн., три відсотки річних в розмірі 32 946,16 грн., судові витрати в розмірі 1820 грн., а всього 638 361,15 грн.

Однак боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, з його заробітної плати стягується заборгованість та станом на 05 лютого 2016 року залишок боргу ОСОБА_2 становить 62 946,80 грн.

ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 4-а та земельні ділянки загальною площею 0,1563 га, кадастровий номер :03:0063:0016 та 0,1000 га кадастровий номер :03:063:0017, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Микитинська, 4-а.

З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за адресою боржника, а саме: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, 4-а, але перевірити майновий стан не можливо у звязку з відсутністю боржника за вказаною адресою.

Враховуючи наведені обставини, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції просить суд постановити рішення про примусове проникнення до житлового будинку № 4-а по вул. Микитинській в м. Нікополі Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_2

Суд, розглянувши подання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

У відповідності до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64 Основного Закону України).

Згідно ч. 1 ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчим документом в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Як встановлено судом, на виконанні держаного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження № 33246749 згідно виконавчого листа № 2-3357, виданого 01 червня 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 603 594,99 грн., три відсотки річних в розмірі 32 946,16 грн., судові витрати в розмірі 1820 грн., а всього 638 361,15 грн., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 11 червня 2012 року.

Станом на 05 лютого 2016 року залишок боргу ОСОБА_2 становить 62 946,80 грн.

Проте, державним виконавцем не надані докази, щодо наявності у боржника коштів в установах банків, та інших кредитних організаціях, наявності рахунків в цінних паперах у депозитаріях, та цінних паперів на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення в приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 4-а, однак, жодного підтвердження того, що йому чинять перешкоди у доступі до цього приміщення не надано, оскільки із подання не вбачається у чому саме полягала причина відсутності доступу до житла, та чи зумовлено це свідомими діями боржника, спрямованими на перешкоджання діям державного виконавця або ж це пов'язано із відсутністю власника у домоволодінні з об'єктивних причин.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Примусове входження до приміщення не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає доцільним відмовити державному виконавцю відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 у задоволенні подання про примусове проникнення до житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57-61,209, 376 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про примусове проникнення до житлового будинку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_4