АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1147/16 Справа № 183/5662/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про витребування майна, стягнення незаконно отриманих доходів, відшкодування завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» про витребування майна, стягнення незаконно отриманих доходів, відшкодування моральної шкоди, в якому просила зобовязати ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» повернути їй земельну ділянку площею 3,0842 га., що була передана за договором оренди землі від 08 січня 2009 року та стягнути з відповідача на її користь доходи, які отримані чи могли бути отримані у звязку з використанням у 2014 році земельної ділянки в сумі 21101 грн. 48 коп. та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що на праві власності їй належить земельна ділянка загальною площею 3,0842 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка відповідно до договору оренди землі №715, укладеного між ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» та позивачкою зі строком його дії до 31 грудня 2013 року.

Позивач також послалася на те, що 30 серпня 2013 року та 21 січня 2014 року вона направляла відповідачу повідомлення про те, що вона не має наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на наступний період та просила відповідача не засівати належну їй земельну ділянку після збору врожаю у 2013 році, проте відповідач проігнорував її вимоги, ніякої відповіді не надав, земельну ділянку не повернув та продовжує незаконно користуватися нею.

В наступному стало відомо, що ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» засіяло вказану земельну ділянку озимою пшеницею, що підтверджується актом від 03 червня 2014 року та листом Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області від 28 травня 2014 року

У звязку з чим вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги Закону України «Про оренду землі», а також користуючись незаконно її земельною ділянкою відповідач отримав, або міг отримати доходи у розмірі 21101 грн. 48 коп., крім того їй також діями відповідача завдано моральної шкоди, оскільки вона перенесла душевні страждання в звязку з порушенням її прав, як власника майна, не могла використовувати земельну ділянку за призначенням, не здійснила плани щодо використання земельної ділянки, отримання доходів та шкоду оцінює в розмірі 3000 грн., а тому просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 600 грн. та судові витрати 243 грн. 60 коп., а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про стягннення з відповідача на її користь 21101 грн. 48 коп.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,0842 га, кадастровий номер 12:232:865:00:02:064:0012, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ДП № 032111, виданим 29 грудня 2003 року (а.с. 6).

Так, 08 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» було укладено договір оренди землі №715, відповідно до якого позивач передав в оренду останньому вказану земельну ділянку зі строком дії договору до 31 грудня 2013 року (а.с.8).

У серпні 2013 року позивач направила відповідачу повідомлення про те, що вона не має наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на наступний період та просить відповідача не засівати належну їй земельну ділянку після збору врожаю у 2013 році, що підтверджується поштовим повідомленням.

21 січня 2014 року позивач повторно направила ТОВ «АПК «Спаський» повідомлення про те, що не бажає продовжувати дію договору оренди та просила повернути земельну ділянку у відповідності до пункту 6,4.5. договору оренди, що підтверджується листом-повідомленням та поштовим повідомленням.

Оскільки ТОВ «АПК «Спаський» не надало суду доказів наявності у позивача наміру на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), повідомлення про це позивача, як орендодавця до спливу строку договору оренди землі та направлення проекту додаткової угоди, та враховуючи повідомлення позивача про відсутність наміру поновлювати договір оренди на новий строк, суд першої інстанції обгрунтовановано прийшов до до висновку, що договір оренди землі закінчився 31 грудня 2013 року.

З 01 січня 2014 року ТОВ «АПК «Спаський» користувалося земельною ділянкою позивача без належної правової підстави, а відповідно до акту прийому-передачі від 10 липня 2014 року вказана земельна ділянка була повернута позивачці лише 10 липня 2014 року (а.с. 47).

За змістом ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадян та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадян та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється КМУ.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

А згідно п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (надалі Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Неодержаний дохід це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, організацій та громадян.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте позивач не зверталася до уповноважених органів з питанням визначення розміру збитків відповідно до вказаного вище порядку, а тому позивачем не надано суду доказів розміру завданих збитків, а відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також позивач, на обґрунтування своїх вимог посилався на норми ч. 1 ст. 390 ЦК України, відповідно до якої, власник має право вимагати від особи, що незаконно володіє майном передання усіх доходів від майна, які вона одержала, або могла одержати за весь час володіння ним.

Разом з цим норми ч. 1 ст. 390 ЦК України на вказані правовідносини не розповсюджуються, оскільки розмір збитків в даному конкретному випадку врегульовано Земельним кодексом України та постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в оскаржуваній частині, а тому доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, оскільки вони зводяться до переоіцінки доказів та особистого тлумачення норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Що стосується рішення суду про відшкодування моральної шкоди в апеляційному порядку не оскаржується, а тому це рішення суду, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

РішенняНовомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: