н/п 2-п/490/30/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Публічного акціонерного банку «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2015 року у цивільній справі № 490/15683/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про встановлення порушення прав споживача та примусове виконання обовязку, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою, в якій просило скасувати заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2015 року у цивільній справі № 490/15683/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про встановлення порушення прав споживача та примусове виконання обовязку.

При цьому, ПАТ «Дельта Банк» просило також поновити строк для подання заяви про перегляд вищезазначеного рішення суду як такий, що пропущено з поважних причин.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що при винесенні заочного рішення судом не було враховано норми цивільного законодавства України, що регулюють, зокрема, відносини щодо договорів банківського рахунка, обмеження у видачі готівкових коштів в іноземній валюті, стягнення неустойки. Крім того, Банк посилається на те, що судом не було враховано той факт, що ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

У судове засідання представник Банку не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що, однак, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

ОСОБА_1 у судове засідання також не зявилася, надавши при цьому заяву про залишення заяви Банку без задоволення, посилаючись на пропуск Банком строків для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах доказів.

Вивчивши доводи заяви Банку, заяви ОСОБА_1, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Банку, в якому просила, з урахуванням уточнень, стягнути з Банку за несвоєчасне виконання обовязків за Договором банківського вкладу за період з 07.12.2014 року по 03.03.2015 року 3% річних від простроченої суми виконання зобовязань; пеню у розмірі 0,1% за кожен день порушення виконання грошового переказу; упущену вигоду та моральну шкоду.

Ухвалою судді від 25.12.2014 року провадження у справі відкрито. При цьому, заява про оскарження вказаної ухвали була подана представником Банку, однак була йому повернута через неусунення недоліків апеляційної скарги.

У подальшому, представник Банку був повідомлений під розписку про судове засідання, яке відбудеться 07.07.2015 року (а. с. 44).

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 1 257,74 дол. США (еквівалент 24 620 грн. 38 коп.), з яких: 59,75 дол. США (еквівалент 1 270 грн. 64 коп.) - три проценти річних за період з 07.12.14 по 03.03.15 року; 687,30 дол. США (еквівалент 14 616 грн. 05 коп.) - пеня за період з 07.12.14 по 03.03.15 року; 410,69 дол. США (еквівалент 8 733 грн. 69 коп.) - упущена вигода за період з 04.12.14 по 08.06.15 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для винесення судом ухвали про скасування заочного рішення необхідною є одночасна наявність двох умов:

1) відповідач не зявився до суду та/або не повідомив про причини такої неявки з поважних причин;

2) відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що представник відповідача не зявився у судове засідання 07.07.2015 року. При цьому, про дату, час та місце розгляду справи він повідомлявся судом належним чином.

В той же час, ані матеріали справи, ані заява про перегляд заочного рішення суду, всупереч положенням ст. 60 ЦПК України, не містить жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неявки представника Банку у судове засідання.

Крім того, Банк посилається на відсутність у матеріалах справи доказів, якими позивачка обґрунтовувала свої вимоги.

Так, Банк, зокрема зазначає:

- позивачкою не надало належних доказів того, що вона намагалася зняти кошти з рахунку. З цим суд погодитися не може, оскільки у матеріалах справи містяться копії заяв позивачки про виплату коштів, і вказаній обставині судом було надано належну оцінку;

- Національним банком України було встановлено обмеження у видачі готівки в іноземній валюті. В той же час, саме по собі встановлення обмежень регулятором не є підставою для невидачі коштів, адже не позбавляє Банку можливості видавати готівку у розмірі, встановленому НБУ;

- стягнення коштів в іноземній валюті не є можливим, оскільки зобовязання має виконуватися у національній валюті України. В той же час, резолютивна частина рішення суду містить посилання на гривневий еквівалент, що в повній мірі відповідає правовим позиціям Верховного Суду України;

- судом неправомірно стягнуто неустойку на користь позивачки. В той же час, питання стягнення неустойки було досліджене в ході судового розгляду і йому було надано відповідну правову оцінку;

- судом не враховано положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки у Банку станом на день винесення рішення судом було введено тимчасову адміністрацію. Так, в ході судового розгляду було встановлено, що строк дії договору - до 01.12.2014 року. Крім того, заочним рішенням суду з Банку стягнуто 3% річних та неустойку по 03.03.2015 року, тобто до дня введення у Банку тимчасової адміністрації. Отже, вказаним обставинам судом було надано відповідну правову оцінку.

Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на відсутність двох необхідних умов для скасування заочного рішення суду, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2015 року у цивільній справі № 490/15683/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про встановлення порушення прав споживача та примусове виконання обовязку слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву залишити без задоволення.

Розяснити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» його право на оскарження заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2015 року в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН