Справа № 344/764/15-ц
Провадження № 22-ц/779/247/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю представників сторін, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2, Кабінет Міністрів України про визнання незаконним та скасування п. 6.2 рішення №177 від 11.04.2013 року за апеляційною скаргою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся в суд з наведеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до інвестиційного договору від 11.07.2012 року інвестор СПД ОСОБА_3 передав замовнику - прокуратурі Івано-Франківської області квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується актом прийому-передачі вказаної квартири від 11.07.2012 року. Згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на зазначену квартиру зареєстроване за Державою в особі Кабінету Міністрів України, орган уповноважений здійснювати управління майном - Генеральна прокуратура України, право оперативного управління належить Прокуратурі Івано-Франківської області. Рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 07.08.2012 року №522 спірна квартира була закріплена як службова за прокуратурою області, а рішенням від 04.10.2012 року №622 дана квартира надана як службова прокурору Цимбалу І.В. Однак, незважаючи що власником вищевказаної квартири є Держава в особі Кабінету Міністрів України, рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 11.04.2013 року №177, а саме п. 6.2 цього рішення дану квартиру переоформлено в ордерну, чим порушено право власності КМ України. За наведених обставин позивач просив позов задовольнити і визнати незаконним та скасувати п. 6.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №177 від 11.04.2013 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2015 року задоволено позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області. Визнано незаконним та скасовано п. 6.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №177 від 11.04.2013 року.

Не погодившись з рішенням суду, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про порушення виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради вимог житлового законодавства при прийнятті оспорюваного рішення №177 від 11.04.2013 року в п.6.2. Переоформлення службової квартири АДРЕСА_1 в ордерну здійснювалося на підставі клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 31.01.2013 року та протоколу спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області від 31.01.2013 року, що відповідає п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37, яким встановлено, що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Прокуратура Івано-Франківської області у визначений законодавством спосіб звернулася до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради із клопотанням про виключення квартири з числа службової і підстав для відмови в задоволенні даного клопотання у відповідача не було.

Також апелянт зауважує, що наказом Генеральної прокуратури України від 16.04.2004 року №48/13-о затверджено перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове житло, та Положення про облік та розподіл службової житлової площі Генеральної прокуратури України. Додатком №1 цього наказу визначено перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове житло, зокрема і в прокуратурах областей. Положення про облік та розподіл службової житлової площі Генеральної прокуратури України визначає підстави та порядок надання службових приміщень у будинках, які знаходяться у віданні Генеральної прокуратури України, незалежно від способів і джерел їх придбання (додаток №2 наказу). В пункті 5 наказу значиться, що забезпечення неухильного виконання цього наказу доручено також і прокурорам областей.

Таким чином, відповідно до вищезазначеного наказу Генеральної прокуратури України, а також Житлового кодексу України та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР аналогічно повинні регулюватися відносини щодо включення жилих приміщень прокуратури області до числа службових, надання таких приміщень та їх виключення з числа службових. При цьому не вимагається будь-яке погодження Кабінету Міністрів України, хоча усе майно прокуратури, як Генеральної, так і обласних, є державною власністю, управління якою здійснює Кабінет Міністрів України.

Крім того, на думку апелянта, даний судовий спір підсудний господарському суду, оскільки виник між субєктами господарювання (юридичними особами) у сфері організаційно-господарських відносин.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову першого заступника прокурора Івано-Франківської області відмовити.

17.02.2016 року від виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в суд поступило письмове клопотання про відмову від апеляційної скарги по даній справі з посиланням на п. 4 ст. 300 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав клопотання про відмову від апеляційної скарги і просив апеляційне провадження у справі закрити.

Представник позивача в судовому засіданні, посилаючись на право сторони відмовитись від апеляційної скарги, не заперечив проти закриття апеляційного провадження.

Представник третьої особи Кабінету Міністрів України вважав, що клопотання апелянта підлягає задоволенню.

Третя особа ОСОБА_2 у засіданні апеляційного суду заперечив проти закриття апеляційного провадження за відмовою від апеляційної скарги.

Заслухавши думку представників сторін та третіх осіб, вивчивши подану апелянтом заяву, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у звязку з цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні. Повторне оскарження цього рішення, ухвали з тих самих підстав не допускається.

Оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене, то прийняття відмови від апеляційної скарги не пов'язується з обов'язком апеляційного суду перевіряти, чи у зв'язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

З матеріалів справи, а саме платіжного доручення №1333 від 09.12.2015 року вбачається, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради при поданні апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2015 року було сплачено судовий збір в сумі 1339,80 грн. (а.с. 103).

З огляду на викладене, сплачений судовий збір в розмірі 1339,80 грн. слід повернути апелянту.

Керуючись ст.ст. 300, 307, 313-315, 317 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Прийняти відмову виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2015 року та закрити у звязку з цим апеляційне провадження.

Зобовязати Управління Державного казначейства в Івано-Франківській області повернути виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради сплачений ним згідно платіжного доручення №1333 від 09.12.2015 року судовий збір в розмірі 1339,80 грн.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_4