Справа № 127/3117/16-ц
Провадження № 2/127/2245/16
У Х В А Л А

19.02.2016 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Суд, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, приходить до висновку, що вона не відповідає встановленим вимогам ст. 119 чинного цивільно-процесуального законодавства України, оскільки відсутні докази що підтверджують кожну обставину, а саме:

- позовна заява повинна містити імя позивача і відповідача, однак ОСОБА_1 вказує «заявник», «боржник»;

- не виконано вимоги п. 4 ч.2 ст. 119 ЦПК України не вказано ціну позову щодо вимог майнового характеру;

- не мотивовано викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з посиланням на норми права;

- не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

- не надано доказів в підтвердження договірних правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- не обґрунтовано чому позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2, а розписка написана від імені ОСОБА_3;

- не обґрунтована позовна вимога про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається на те, що звільнений від сплати судового збору згідно з 4.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», однак доказів в підтвердження звільнення суду не надано, в звязку з чим суд вважає за необхідне вказати ОСОБА_1 про необхідність сплати судового збору в розмірі встановленого Законом України «Про судовий збір», що набрав чинності 01.11.2011 року, із внесеними змінами станом на 01.01.2016 рік, за кожну позовну вимогу суду окремо.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

В п.п. 12, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону №3674- VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір з розрахунку 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн. та за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір з розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890грн.).

Позивачем порушено вимоги ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивачу і надає йому строк для усунення недоліків.

Вищевказане не позбавляє права на звернення до суду із позовною заявою, однак вимагає усунення зазначених у ній недоліків.

Таким чином, суд вказує позивачу про необхідність усунення недоліків та розяснює, що у разі виправлення зазначених недоліків в межах строку, визначеного суддею, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання. Інакше позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У випадку невиконання в ухвалі вимог, дана позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: