У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Демчука ЮріяМиколайовича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Бнак» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що на виконання умов договору банківського вкладу (депозиту) від 25 листопада 2013 року, укладеного із ПАТ «Дельта Банк» вона внесла на відкритий поточний рахунок суму вкладу, що становила 23 000,00 доларів США на період з 25 листопада 2013 року по 24 травня 2014 року, а банк зобов'язався щомісячно платити проценти з розрахунку 9,5 % річних та повернути вклад в кінці терміну дії вкладу.

26 травня 2014 року він звернувся до відділення ПАТ «Дельта банк» з проханням повернути кошти, проте йому була повернута лише частина вкладу, у зв'язку з чим він звернувся до суду та просив стягнути з банку: заборгованість за договором банківського вкладу від 25 листопада 2013 року в розмірі 8 830,70 доларів США; три проценти річних від простроченої суми в розмірі 319,78 доларів США та пеню - 605,76 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 листопада 2014 року становить 7 844,59 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 8 830,70 доларів США депозитного вкладу. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 три проценти річних у розмірі 319,78 доларів США, пеню - 605,76 доларів США, що становить 7 844 грн 59 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 22 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Абзац другий і третій резолютивної частини викладено в такій редакції: «Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 депозитний вклад у розмірі 219 183 грн 78 коп. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 три проценти річних у розмірі 7 937 грн 15 коп., а також пеню - 7 844 грн 59 коп.». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Демчук Ю.М., який діє в інтересах ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для стягнення невиплаченої частини суми владу, трьох процентів річних та пені, у зв'язку з тим, що після закінчення строку дії договору, на вимогу позивача, вклад не був повернутий.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції, однак змінив рішення місцевого суду шляхом стягнення з відповідача заборгованості в національній валюті України, оскільки відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Колегія суддів повністю не може погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 листопада 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір банківського вкладу (депозит) «Найкращий від Миколая», згідно з яким ОСОБА_6 вніс на вкладний (депозитний) рахунок під 9,5 % 23 000,00 доларів США терміном до 24 травня 2014 року.

26 травня 2014 року, після закінчення строку дії вказаного договору, ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з проханням повернути кошти за депозитним вкладом, однак йому було відмовлено з підстав, що відповідно до постанови НБУ № 245 від 29 квітня 2014 року діють обмеження щодо видачі депозитних коштів у валюті. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

В подальшому ПАТ «Дельта Банк» перестав повертати кошти навіть в межах ліміту, встановленого постановами НБУ, а саме: № 328 від 30 травня 2014 року, № 449 від 28 липня 2014 року, у зв'язку з чим у ПАТ «Дельта Банк» утворилась заборгованість перед ОСОБА_6 в розмірі 8 830,70 доларів США.

Згідно пункту 1.10. договору банківського вкладу, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного умовами Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки, відкритий в установі банку.

Відповідно до п. 3.1.1 договору банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти, укладеного 30 січня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції та інші операції за рахунком у відповідності до чинного законодавства України та умов цього договору.

Таким чином, з моменту перерахування коштів з депозитних рахунків на поточний рахунок вкладника, відносини між сторонами, що виникли на підставі договорів банківських вкладів, припинилися, та з цього моменту правовідносини між банком та позивачем регулюються нормами щодо договорів банківського рахунку.

25 вересня 2014 року ОСОБА_6 звертався до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про повернення належних йому грошових коштів в розмірі 8 991,11 доларів США, однак вказане розпорядження клієнта виконане не було.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно із ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Задовольняючи позовні вимоги, з урахуванням вказаних вимог закону та умов договору банківського рахунку, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не виконало умови договору та не здійснило виплату належних ОСОБА_6 грошових коштів, що знаходяться на рахунку у відповідача, тому порушене право позивача підлягає захисту.

Однак, поза увагою судів залишилось те, що 03 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суд ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 03 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (23 березня 2015 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судом з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Демчука Юрія Миколайовича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук