РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09.02.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

у складі:

головуючої судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів, свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2012 року надала відповідачу суму грошових коштів в розмірі 40000 грн. на умовах позики. Правочин у письмовій формі між нею та відповідачем не укладався, було досятнуто усної домовленості про те, що відповідач зобовязується повернути позику протягом одного року, з кінцевим терміном 01.04.2013 року. З метою письмового підтвердження зазначених обставин ОСОБА_2 надано відповідну розписку від 01.04.2012 року, якою останній підтвердив факт отримання ним від ОСОБА_1 позики у вказаному розмірі. Однак, відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, не повернув позичену суму коштів станом на даний час.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, просить таку задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшло. На підставі ст.ст. 169;224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів справи, ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, згідно ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Як встановлено судом, 01 квітня 2012 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 позичив у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти у сумі 40000 грн. для власних потреб, про що надав останній відповідну боргову розписку, копію якої долучено до матеріалів справи.

Правовідносини, що склалися між сторонами випливають із договірного зобовязання, яке за своїми ознаками носить характер правочину у виді позики, укладеної в усній формі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Однак, як встановлено судом відповідач своїх договірних зобовязань за укладеним із позивачем правочином не виконав, не повернув позичені кошти у порядку та строк, як було між ними домовлено.

Згідно положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з договору.

Відповідно до ст.ст.525 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

ч.1 ст.1049 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов ОСОБА_1, оскільки такий є підставним, обґрунтованим, обставини, на які покликався позивач, як на підставу задоволення позову знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами. Відповідачем доводи позову жодним чином не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 1,4,10,60,169,212-215,224- 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 40000,00 грн. (сорок тисяч грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Суддя Ванівський Ю.М.