Справа № 144/552/15-ц Провадження № 22-ц/772/1252/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 рокум. Вінни-

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства ( далі ПП) «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області, про визнання договору оренди землі недійсним,

за апеляційною скаргою ПП «ЗІС» на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_7 звернулася в суд 14 травня 2015 року.

Зазначала, що їй, згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку Серія ЯА №104380 від 17 березня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №94, належить право власності на землю розміром 2,5824 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області.

Вказала, що в січні 2015 року їй стало відомо про існування договору оренди землі та змін до цього договору укладені нібито між нею та ПП «ЗІС», відповідно до яких останнє має право оренди землі строком на 15 років.

Проте вона не підписувала договір оренди землі у 2006 році, а також не підписувала до нього зміни в травні 2010 року. Також нікого не уповноважувала підписати вказані договір та зміни до нього. До 2006 року її сімя самостійно обробляла власну землю. Коли всі люди почали здавати землю в оренду ПП «ЗІС» і вони також вирішили здати землю. Договір з ПП «ЗІС» укладено на пять років. Договору з терміном дії 10 років вона не підписувала. Коли отримувала оренду плату, то представники ПП «ЗІС» давали на підпис листки паперу на збільшення орендної плати, а виявилось, що так збільшили строк оренди. ЇЇ не влаштовує ні орендна плата, ні поведінка ПП «ЗІС», тому останніх три роки орендної плати вона не отримує. Посилаючись на ці обставини та положення статей 15, 16, 203, 215-216, 234 ЦК України, статтю 15 Закону України «Про оренду землі», просила визнати недійсними договір оренди землі укладений 19 квітня 2006 року між нею та ПП «ЗІС», зареєстрований у Державному реєстрі т а визнати недійсними зміни до договору оренди землі укладеного 7 травня 2010 року між цими ж сторонами, а також зобовязати ПП «ЗІС» повернути земельну ділянку. Стягнути судові витрати.

3 червня 2015 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, де просила з тих же підстав визнати недійсним договір оренди землі від 19 квітня 2006 року та зміни до нього від 7 травня 2010 року. Стягнути судові витрати (а.с.20).

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано договір оренди землі №370 між ОСОБА_6 та ПП «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстрований у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 56, - недійсним. Визнано зміни (доповнення) від 07 травня 2010 року, внесені до договору оренди землі №370 між ОСОБА_6 та ПП «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстровані в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 31, - недійсними. Стягнуто з ПП «ЗІС» на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати в сумі 3133 грн. 20 коп.

У апеляційній скарзі ПП «ЗІС», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Представник відповідача заперечувала доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останньої виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки розміром 2,5824 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №104380 виданого 17 березня 2005 року (а.с. 6).

Згідно з умовами договору оренди землі №370 від 19 квітня 2006 року, цей договір оренди землі укладено між ОСОБА_6 та ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району. Строк оренди 10 років. Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 9 серпня 2006 року за № 56 (а.с.7-8).

7 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 31 (а.с.9).

Відповідно до висновку судово - почеркознавчої експертизи №12200/12201/15-32 від 26 серпня 2015 року підпис від імені ОСОБА_6, що міститься нижче реквізитів орендодавця у Договорі оренди землі №370 між ОСОБА_6 та ПП «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстрованого 9 серпня 2006 року за №6 та підпис від імені ОСОБА_6, що міститься нижче реквізитів орендодавця у примірнику документу під назвою: «Зміни (доповнення) до договору оренди землі зареєстрованому у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за №56 від 9 серпня 2006 року, датованому 07.05.2010, виконані рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів, не ОСОБА_6, а іншою особою (а.с.46-49).

Відповідно до висновку експерта №441-П від 15 січня 2016 року підпис у графі «Орендодавець» у Змінах (доповненнях) до договору оренди землі за №56 від 09.08. 2006, укладених між ОСОБА_6 та ПП «ЗІС» 07.05.2010 року (а.с.8 у реєстраційній справі), виконаний ОСОБА_8 (а.с.185-187).

Задовольняючи позов та визнаючи недійсними договір оренди землі №370 від 19 квітня 2006 року та зміни (доповнення) від 7 травня 2010 року до цього договору укладеного між ОСОБА_6 та ПП «ЗІС», суд правильно виходив із встановлених обставин, зокрема підтверджених висновком почеркознавчої експертизи, про те, що відсутнє волевиявлення позивача ОСОБА_6 на встановлення її цивільних прав та обовязків щодо передачі в оренду землі, яка перебуває у її власності, на умовах, що були визначені цим договором та у змінах до договору оренди землі, оскільки вона не підписувала ні договору оренди землі, ні змін до нього та не надавала повноважень на їх підписання іншій особі, тому в силу положення частини 3 статті 203 ЦК України та частини 1 статті 215 цього Кодексу вказані договір та зміни до нього підлягають визнанню недійсними. Суд також правильно виходив із того, що підстав для застосування позовної давності до заявлених вимог за поданою заявою відповідача немає, через те, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки початок перебігу строку позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 261 ЦК України слід рахувати від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки встановлено, що позивач довідалася про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди та внесення змін до нього лише у січні 2015 року, після звернення ПП «ЗІС» до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро», серед яких був і договір ОСОБА_6, то позовна давність останньою не пропущена.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і суд вирішуючи спір правильно застосував норми матеріального права до встановлених правовідносин.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, апеляційна скарга не містить. Зазначені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду.

Посилання представника відповідача на порушення судом норм процесуального права, а саме прийняття судом доказів з порушенням строку їх прийняття, тобто після початку розгляду справи по суті (копія ухвали адміністративного суду про відкриття провадження у справі та копія адміністративного позову), не спростовує правильні висновки суду і не може бути правовою підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до положення частини 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Як вбачається судом першої інстанції справа вирішена правильно, а тому вказане процесуальне порушення не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Не може бути підставою для скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову посилання представника відповідача на те, що зміни до договору оренди в травні 2010 року підписав чоловік ОСОБА_6, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи. Судом встановлено і це не спростовано відповідачем у справі, що ОСОБА_6 не уповноважувала будь-кого підписувати замість неї договір чи зміни до нього, а тому підписання змін до договору її чоловіком правового значення для висновку про її волевиявлення не має.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 пропустила позовну давність за заявленими нею вимогами, а тому у заявленому нею позові слід відмовити.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_6 довідалася про порушення свого права у січні 2015 року, тоді коли відповідач звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро», а серед вказаних договорів був також договір з ОСОБА_6 (а.с.86-87, 98, 114).

Всі доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_6 пропустила позовну давність, оскільки знала про укладений договір та додаткову угоду, а тому перебіг строку позовної давності починається з 2010 року, ґрунтуються на припущеннях та суперечать положенню статті 261 ЦК України.

Отже, рішення суду є правильним та справедливим і ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ЗІС» відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук