Справа № 202/3598/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Шишляннікові О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану Реєсраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання батьківства та про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просять суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої ОСОБА_2 (дошлюне прізвище - ОСОБА_4) ОСОБА_5 та виключити відомості про ОСОБА_3 з актового запису № 980 від 03.09.2013 року про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування таких позовних вимог позивачі посилаються на те, що між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб 30 серпня 1997 року.

З 2006 року ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 проживали окремо, спільного господарства не вели у звязку з чим відповідно до заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 04 червня 2013 року їхній шлюб було розірвано.

З 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 03.09.2013 р. Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис № 980.

У відомостях про батька вказано ОСОБА_3, хоч в дійсності батьком дитини той не являється, так як батьком дитини є ОСОБА_2.

У 2013 році під час судового розгляду Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ справи по розірванню шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 той не зявлявся на судовий розгляд через свою відсутність в України, через що судом за результатом розгляду справи і було винесено заочне рішення.

Між позивачами 04 вересня 2015 року укладено шлюб, про що 04.09.2015 року складено відповідний актовий запис № 690 Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

ОСОБА_2 визнає своє батьківство щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 визнає батьківство ОСОБА_2 відносно спільної доньки - ОСОБА_4, 22.08.2013р.н.

Оскільки права позивачів щодо батьківства спільної доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 порушені, то вони вирішили звернутися за захистом свого порушеного права до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Позивачі через відсутність відповідача на території України не змоги подати спільну заяву до органу РАЦС про невизнання (колишнього чоловіка - відповідача) батьком дитини, передбаченої абзацом 1 ч. 3. ст. 122 Сімейного кодексу.

Отже, через неможливість позивачів подати спільну заяву до органу РАЦС батьком дитини було зазначено відповідача, який таким не є.

Батьківство ОСОБА_3 відносно дитини заперечується тою обставиною, що він протягом року до народження дитини (22.08.2013р.н.) знаходився за межами України, проте мати - ОСОБА_1 знаходилась в межах України, державного кордону не перетинала, отже не бачилась з ОСОБА_3 та не могла зачати від нього дитину.

Батьківство ОСОБА_2 щодо дитини ним визнається і доказуванню за положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України не підлягає.

Таким чином, оскільки дитина народилася через 2 місяці з дати розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та відсутня спільна заява позивачки та відповідача (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка - відповідача) батьком дитини через відсутність відповідача на території України, а також заяви матері - позивачки та батька дитини ОСОБА_2 про визнання батьківства, то органом РАЦС внесені у свідоцтво про народження дитини відомості про батька дитини на підставі ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник позовні вимоги підтримали та предявлений позов просили задовольнити у повному обсязі.

Згідно із письмовою заявою та письмовими поясненнями відповідача, він визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивачки і її представника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-КИ №039338.

У 2006 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили подружні відносини та почали проживати окремо один від одного, але їхній шлюб було розірвано рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська тільки 04 червня 2013 року.

У свідоцтві про народження ОСОБА_4 у графі - відомості про батька, батьком вказаний відповідач ОСОБА_3.

Разом із тим, позивач ОСОБА_2 визнає своє батьківство по відношенню до дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Також цю обставину підтверджує і позивач.

Згідно із письмовою заявою відповідача ОСОБА_3 він визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 зазначила, що відповідач ОСОБА_3 є її сином. Після припинення подружніх стосунків із позивачкою ОСОБА_1, у 2006 році, її син виїхав на постійне місце проживання до Франції, де з 2006 року він постійно проживає у місті Канни та там у нього своя сім'я. До України у період з 2006 року по теперішній час він жодного разу не приїжджав. ОСОБА_4 є донькою позивачів, та її син фізично не може бути батьком цієї дитини.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, - дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відомості про батька дитини внесені органом РАЦС у Свідоцтво про народження дитини на підставі ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України адже дитина народилася через 2 місяці з дати розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Частиною 3. ст. 122 Сімейного кодексу України передбачено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

Позивачі через відсутність відповідача на території України не змоги подати спільну заяву до органу РАЦС, що передбачена ч. 3. ст. 122 Сімейного кодексу.

За визначенням частини 1 статті 128 Сімейного кодексу України, - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Отже, через неможливість сторін подати спільну заяву до органу РАЦС батьком дитини у актовому записі про народження зазначено відповідача.

Відповідно до ч. 2 статті 128 Сімейного кодексу України, - підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Батьківство ОСОБА_3 відносно дитини заперечується тою обставиною, що він протягом року до народження дитини (22.08.2013) він знаходився за межами України, а матір дитини - ОСОБА_1 постійно перебувала на території України, державного кордону не перетинала.

Зазначенні обставини підтверджуються відомостями наданими Державною прикордонною службою.

Батьківство ОСОБА_2 щодо дитини ним визнається і доказуванню за положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України не підлягає.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч. 3 статті 128 Сімейного кодексу України).

У відповідності до абзацу 1 п. 20 Глави 1 Розділу III ОСОБА_2 державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України N 52/5 від 18 жовтня 2000 року (далі - ОСОБА_2), - якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п'ятим та сьомим цього пункту.

Якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв'язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. У цьому разі державна реєстрація народження проводиться у порядку, передбаченому абзацом четвертим пункту 17 цієї глави (абзацу 2 п. 20 Глави 1 Розділу III ОСОБА_2).

Про подану заяву колишнього подружжя робиться відповідний запис у графі "Для відміток" актового запису про народження, який скріплюється підписами колишньої дружини та чоловіка (абзацу 3 п. 20 Глави 1 Розділу III ОСОБА_2).

Таким чином, оскільки дитина народилася через 2 місяці з дати розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а спільна заява про невизнання чоловіка батьком дитини через відсутність того на території України, а також заяви матері ОСОБА_1 та батька дитини ОСОБА_2 про визнання батьківства, то органом РАЦС внесені у Свідоцтво про народження дитини відомості про батька дитини на підставі ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст.138 Сімейного кодексу України, - жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Згідно до абзацу 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

За таких обставин, враховуючи що позивачем ОСОБА_2 було зроблено заяву про своє батьківство щодо ОСОБА_4, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Керуючись ст. 136 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженої ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4) ОСОБА_5, та виключити з актового запису № 980 від 03 вересня 2013 року, вчиненого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відомості про батька ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук