Справа № 686/3790/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

державного виконавця Чайковського О.В.,

розглянувши подання державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобов'язань, покладених на нього судом, -

встановив:

16 лютого 2016 року державний виконавець Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся в суд із поданням про встановлення тимчасового обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в Хмельницькій області видавати боржнику паспорт/проїзний документ, адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо затримання та обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, встановлених рішенням суду на підставі виконавчого листа № 2-2482/10 виданого 25.06.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 73466 грн. 99 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Дане подання мотивовано тим, що боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконав, майно, на яке б можливо було звернути стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем, державним виконавцем у ОСОБА_2 не виявлено, а тому існує реальна можливість ухилення боржника від виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець Чайковський О.В. подання підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що дане подання не є обґрунтованим і тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником державної виконавчої служби.

У відповідності до частини 2 цієї ж процесуальної норми, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Згідно ч. 1, п. 18 ч. 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходи примусового виконання рішень, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії.

У разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зокрема, пунктом 2 статті 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Таким чином, установлене Конституцією право вільно залишати територію України може бути обмежено відносно боржника-фізичної особи за судовим рішення шляхом установлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України лише у разі встановлення та доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно Узагальнення Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як слідує із подання державного виконавця, на виконанні у Першому міському відділі Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2482/10 виданого 25.06.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 73466 грн. 99 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Державним виконавцем 01.02.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36331832. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження 04.02.2013 року направлено рекомендованим листом з повідомленням за вихідним № 2898 за адресою проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_1. Проте, матеріали не містять відомостей, що ОСОБА_2 таку постанову отримував. Таких відомостей і не надав в судовому засіданні державний виконавець.

Тобто, фактично не відомо чи боржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та чи йому відомо про існування виконавчого провадження.

У звязку із тим, що боржником ОСОБА_2 рішення суду у встановлений строк виконане не було, у звязку з чим у відповідності до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було розпочате його примусове виконання.

Так, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за боржником відомості про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 відсутні. Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області надало відповіді від 06.01.2014 року вих. № 5/110, від 08.01.2014 р. вих. № 5/177 та 25.02.2014 року вих. № 5/2402, що за ОСОБА_2 зареєстрованих транспортних засобів не виявлено. Згідно відповідей від 03.02.2014 р. вих. № 683382 та вих. № 683339, від 25.02.2014 р. вих. № 685214 Хмельницького бюро технічної інвентаризації нерухоме майно за боржником не зареєстровано. На обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості станом на 12.02.2014 року ОСОБА_2 не перебуває (відповідь від 12.02.2014 року вих. № 23-03/809) та згідно відповіді Пенсійного фонду України як одержувач пенсії на обліку в управліннях Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не перебуває та у Пенсійному фонді України відсутня інформація стосовно боржника ОСОБА_2, як такого, що працює за трудовим та цивільно-правовим договорами, про останнє місце роботи (відповідь від 23.06.2014 року вих. № НОМЕР_2). Також, згідно відповіді Державної податкової служби України від 24.06.2014 р. вих. № НОМЕР_3 та 19.12.2014 р. вих. № НОМЕР_4 інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, фізичну особу підприємця ОСОБА_2 - припинено. На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідь від 26.09.2014 року вих. № 298/05) як одержувач пенсії ОСОБА_2 не перебуває та пенсію не отримує.

12.03.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження. Зазначена постанова направлена до реєструючих органів та внесено відповідні відомості до реєстрів обтяжень майна.

Окрім того, держаний виконавець в поданні зазначає, що 12.03.2015, 16.04.2015 та 20.04.2015 року ним було здійснено вихід за адресою зазначеною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1. При цьому, боржник за зазначеною адресою був відсутній, у звязку з чим перевірити майновий стан по місцю проживання не представилось можливим, про що державним виконавцем було складено відповідні акти. На виклик держаного виконавця ОСОБА_2 не зявлявся.

Враховуючи те, що боржником не виконувались законні вимоги державного виконавця, 19.03.2015 року винесено постанову про примусовий привід ОСОБА_2 Проте, відомості про виконання постанови про примусовий привід відсутні.

При цьому, державним виконавцем не наведено, а судом не встановлено жодних обставин, які б вказували на доведеність факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязання, хоча законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, не за сам факт невиконання зобовязань, а саме - за ухилення від цього. Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів здійснення інших виконавчих дій, наприклад, оголошення розшуку боржника.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Виходячи із наведеного і за відсутності доказів про свідоме невиконання ОСОБА_2 належних до виконання зобовязань, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а саме: заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в Хмельницькій області видавати боржнику паспорт/проїзний документ, адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо затримання та обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з моменту її винесення.

Суддя :