АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/11826/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3913/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

24 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на рішення, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 23 квітня 2007 року укладено договір № б/н за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8 % річних на суму залишку та строком на 12 місяців.

Зазначив, що в супереч договірним зобов'язанням відповідачем в встановлені терміни не повернуто кредитні кошти та суму відсотків за їх користування., у зв'язку із чим, станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 18694 грн. 01 коп.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідача 18694 грн. 01 коп. заборгованості за кредитом.

4 листопада 2015 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись в обґрунтування заяви на те, що перебіг строку позовної давності почався з 17 липня 2010 року. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір № б/н за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8 % річних на суму залишку та строком на 12 місяців.

Як вбачається з розрахунку, станом на 30 червня 2015 року, заборгованість за кредитом складає 4300 грн. 03 коп., за відсотками - 9298 грн. 61 коп., комісія 3728 грн. 99 коп., штрафи - 1366 грн. 38 коп.(а.с.5-7).

Останній платіж відповідачкою здійснено 23 жовтня 2010 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги(стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

За положенням ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачу було перевипущено нову картку, якою вона користувалася не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження надання ОСОБА_4 такої картки. Судом встановлено, що останній платіж відповідачем по погашенню заборгованості було здійснено 23 жовтня 2010 року, а до суду представник Банку звернувся лише 14 липня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді