АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: №22ц/790/23/16 Головуючий 1-ої інстанції Лазарєв А.В.
Справа: №642/2147/14-ц Доповідач Кіпенко І.С.
Категорія: житлові
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Кіся П.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Ленінський районний відділ у місті Харкові ГУДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

11 березня 2014 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Ленінського районного суду м. Харкова з даним позовом, просили визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою №27 в будинку №8 по пров. 2-му Таганському в м.Харкові, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з моменту реєстрації 14 березня 2012 р. у вказаній квартирі не проживала і не користувалася даною квартирою.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивачів позов підтримав та пояснив, що відповідачка являється дочкою позивача від першого шлюбу. У квартирі з позивачем вона ніколи не мешкала, а була тільки зареєстрована, жила зі своєю матірю.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року позов задоволено, суд визнав ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №27 в буд. №8 по пров. 2-му Таганському в м. Харкові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.199, 213). Проте, в судове засідання сторони не зявились.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує своє місцезнаходження за адресою спірної квартири №27 в будинку №8 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, разом з тим стверджує, що на даний момент в квартирі не проживає та знята з реєстрації, місце свого фактичного знаходження, в порушення вимог діючого ЦПК України не повідомила, в звязку з чим повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку п.9 ст. 74 ЦПК України.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Таким чином громадянин може байдуже ставитись до збереження права на жиле приміщення протягом півроку. Інакше він може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира №27 будинку №8 по провулку 2-му Таганському в м.Харкові не приватизована, у квартирі зареєстровані: позивач - з 1985 р., відповідачка, його дочка від першого шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 14 березня 2012 р. і позивачка, друга дружина позивача, з 2005 року / а. с. 14/.

За свідченням позивачів і свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, допитаних в судовому засіданні першої інстанції відповідачка у спірній квартирі ніколи не проживала.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Задовольняючи позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 понад строки встановлені ст. 71 ЖК України, в квартирі не проживає, доказів поважності причин не проживання не надала.

Доводи апеляційної скарги про проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі з посиланням на факт свого спілкування з батьком, фотографії в спірній квартирі, довідки з місця навчання з зазначенням місця реєстрації в спірній квартирі не є належними та допустимими доказами, та висновків суду не спростовують.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Кіпенко І.С.,

Судді Кісь П.В.,

ОСОБА_6