Справа № 128/4710/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої- судді Саєнко О.Б., за участі секретаря Микитюк І.С., за участі - позивача-відповідача ОСОБА_2, її представника- ОСОБА_34., ОСОБА_3, його представника- ОСОБА_35

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м .Вінниця цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та поділ спільного майна і зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за кредитним зобов*язанням , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та поділ спільного майна, і після його уточнень від 12.07.2016 року ( Т.3 а.с.1-2), обґрунтувала тим, що з лютого 2005 року вона та відповідач ОСОБА_4 почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу до дня його реєстрації 12.06.2007 року. Вказує, що власного житла на той час вони не мали, тому проживали в АДРЕСА_2, яку винаймали. В лютому 2005 року відповідач ОСОБА_4 познайомив її зі своїми батьками, після чого фактично було проведено обряд сватання.

Зазначає, що на час проживання в найманій квартирі, вони мали спільний бюджет, яким розпоряджався ОСОБА_4, вона також залучала до спільного бюджету кошти матері, які отримувала від неї регулярно для підтримки, оскільки своїх доходів вона ще не мала. Крім грошей, її мати надавала їм всі продукти, вони харчувалися разом.

Вказує, що коли вони почали проживати разом, ОСОБА_4 мав у володінні автомобіль «ЗАЗ-1103», але за спільні кошти придбав новий автомобіль. Взагалі за час спільного проживання він поміняв більше 5 автомобілів, докладаючи спільні кошти- продавав і купував більш дорожчі автомобілі.

11.09.2010 року, перебуваючи у шлюбних відносинах з нею відповідач придбав автомобіль НОМЕР_1, яким він продовжує користуватися до цього часу.

24.05.2005 року вони придбали для спільного проживання АДРЕСА_3 за кредитні кошти в сумі 4 000 доларів США, які вони повертали спільно. Договір купівлі-продажу даного садового будинку був оформлений на ОСОБА_4

Вказує, що 2 жовтня 2005 року, після закінчення ремонтних робіт в одній з кімнат садового будинку, вони заселилися в кімнату , а 3 жовтня 2005 року вона почала працювати, і свою заробітну плату також віддавала ОСОБА_4 у їх спільний бюджет, а він їх спрямовував на потреби їхньої сім'ї. При цьому вони продовжували ремонтувати будинок, в якому прожили до розірвання шлюбу.

24.12.2005 року вона разом зі своєю матір'ю продали квартиру АДРЕСА_1, а отримані від продажу квартири кошти в сумі 1000 доларів США вона віддала ОСОБА_4 для погашення отриманого ним кредиту.

Вказує, що за час спільного проживання вони спільними зусиллями добудували кухню, ванну, туалет та другий поверх до зазначеного садового будинку, чим збільшили його площу та покращили умови для проживання. Її мати, також допомагала матеріально та надавала будівельні матеріали для ремонту зазначеного будинку.

Зазначає, що разом з будинком у власність їх сім'ї перейшла і земельна ділянка за вказаною адресою будинку, але за браком коштів договір купівлі-продажу її було оформлено пізніше - 17.08.2005 року на відповідача , а право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано відповідачем напередодні укладення шлюбу - 21.05.2007 року.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народився син ОСОБА_5, а 12.06.2007 року вони одружилися, шлюб, у подальшому, 26.11.2012 році розірвано за рішенням суду.

Вважає, що оскільки в період з лютого 2005 року до 12.06.2007 року вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, то майно, яке було набуте ними в цей час, належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме- садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 та земельна ділянка за цією ж адресою , а автомобіль НОМЕР_1, також належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки придбаний у шлюбі.

Тому, просить суд встановити факт проживання її однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 у період з 01.02.2005 року до 12.06.2007 року; виділити їй із майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та виділити в натурі та визнати за нею право власності на 48/100 частки садового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту №2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №199 від 15.09.2015 року, різницю вартості між частками, яка складає 12045,50грн. стягнути відповідача ОСОБА_4 на її користь; визнати за нею право власності на ? частки земельної ділянки, площею 0,0475 га, розташованих адресою: АДРЕСА_5 визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку автомобіля НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частку його вартості в якості компенсації.

10.12.2013 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 провизнання права особистої приватної власності на нерухоме майно від 10.12.2013 року ( Т.1 а.с. 63-65), в подальшому , із заявою про збільшення позовних вимог про стягненнягрошової компенсації за кредитним зобов*язанням( Т.2 а.с.188), яку обґрунтував тим, що 29.05.2007 р. ним укладено кредитний договір з ПАТ «Мегабанк», в зв'язку з чим отримано кредит на споживчі цілі у розмірі 50658 доларів США. Вказує, що даний договір був укладений за згодою подружжя зі заставою нерухомого майна- садового будинку та земельної ділянки , під поручительство фізичних осіб ,в т.ч. і дружини - ОСОБА_2 З отриманих кредитних коштів ним було проведено утеплення та оздоблення фасаду садового будинку, облаштовано двір. На решту коштів він придбав МЕRSEDES-ВЕNZ VITO, вартість якого на той час становила 32000 доларів США. Вказує, що з часом, їх сім'ї стала не в змозі виплачувати суми банківського кредиту, в зв'язку з чим він змушений був продати цей автомобіль і купив інший ( Мitsybishi) , який пізніше також продав. Після погашення кредитних зобов'язань за кошти що залишились в 2010 р. , ним був придбаний спірний автомобіль НОМЕР_2, вартість якого на час купівлі складала 12000 $.

Вказує, що на час припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_2 (на 01.08.2011 р.) заборгованість по кредиту становила 31 467 доларів США.

В зв'язку з відсутністю матеріальної можливості у нього виплачувати зобов'язання за кредитним договором в 2012 р. було укладено угоду про реструктуризацію кредитного боргу. За даним договором , поручителем , відповідно до договору поруки від 25.05.2012 року виступила ОСОБА_2

Вказує, що станом на вересень 2012 р. заборгованість по кредиту становила 2711, 70 доларів США, а на час офіційного розірвання шлюбу (12.11.2012 р.) заборгованість по кредиту становила 26 123, 60 доларів США. З посилкою на ч.3 ст.61 СК України, вважає , що при поділі майна, слід також враховувати і борги подружжя та зобов*язання, що виникли в інтересах сім*ї, тому вказує, що відповідно до встановленого НБУ курсу валют (1:23,50 грн.), сума спільного кредитного зобов'язання перед банком ПАТ «Мегабанк» подружжя на час розірвання шлюбу дорівнювала 613 904 грн., тобто по 306 952 грн. з кожного, у зв*язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_2 1/2 частку грошової компенсації за кредитне зобов*язання подружжя відповідно до кредитного договору № 03-01ПП/2007. (а.с.188, том 2).

Ухвалою Вінницького районного суду від 28.10.2016 р. на підстави заяви ОСОБА_6, частина позовних вимог за зустрічним позовом про визнання права особистої приватної власності на садовий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами житловий, що розташовані на АДРЕСА_6 та на земельну ділянку розміром 0,0475 га, що розташована в АДРЕСА_7- залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач- відповідач ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити та надала пояснення аналогічні зазначеним у ньому.

В судовому засіданні представник позивач- відповідача ОСОБА_7 первісний позов підтримав у повному обсязі з підстав зазначених ОСОБА_2, проти задоволення зустрічного позову заперечував, тому що вважає , що ОСОБА_4 не довів перед судом на які цілі ним були потрачені кошти кредиту у сумі 50658 доларів США, оскільки в їх сім*ї грошима розпоряджався саме він.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 первісний позов визнав частково, а саме- в частині того, що МЕRSEDES-ВЕNZ Е 200 н.з. НОМЕР_6 дійсно належав йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, але не згоден із розміром компенсації , 1/2 частки визначеною згідно експертизи, а вважає , що суд повинен розмір рахувати з вартості визначеної ( Т. 3 а.с.7) довідкою-рахунком від 07.11.2015 р. в сумі 80000 гривень ( Т. 3 а.с.7) за яку він фактично продав цей автомобіль. В інший частині позову просив відмовити , суду зазначив, що 24.05.2005 року він за власні кошти, не перебуваючи в будь-яких шлюбних стосунках купив садовий будинок АДРЕСА_8 за вищевказаною адресою, який придбано ним виключно за особисті кошти, які він отримав від продажу спадкового будинку в Літинському районі, автомобіля. Одночасно з будинком ним було придбано і земельну ділянку 0, 0475 га, на якій розташовані об'єкти зазначеної нерухомості. Вказує, що придбаний ним будинок був побудований як сезонний, а тому за розміром та призначенням (сезонне проживання) не відповідав вимогам, необхідним для повноцінного житлового будинку. В зв'язку з чим , в червні 2005 року він , як будівельник за фахом, розпочав підготовчі роботи (розібрання даху, перекриття тощо, розчистка ділянки) для можливості проведення будівельно- ремонтних робіт з реконструкції житлової споруди, а також будівництва гаражу. В серпні-вересні 2005 року ним розпочато за власні кошти виконання безпосередньо будівельних робіт з перебудови будинку та зведення добудови до нього. Остаточно будівельно-ремонтні роботи в будинку були завершені ним в травні 2006 року, в зв'язку з чим після складання та отримання необхідної документації йому було видано акт від 07.05.2007 року про прийняття будівель до експлуатації, свідоцтво про право власності про право приватної власності на будинок. Тому вважає, що вище вказане майно ним набуте до шлюбу на підставі нотаріально посвідчених договорів.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народився син, 12.06.2007 року між ними зареєстрований шлюб. Станом на червень 2006 року будинок був фактично закінчений будівництвом, придатним для проживання, де він і оселився на постійне проживання. Після чого до нього переїхала і стала проживати в якості дружини ОСОБА_2 Таким чином, з червня 2006 року вони стали проживати з відповідачкою однією сім'єю, в т.ч. і проживаючий з ними син від першого шлюбу - ОСОБА_4. Тому визнає факт сумісного проживання лише з червня 2006 року до 12.06.2007 року, оскільки до цього часу постійних відносин, притаманних шлюбу - сім'ї, між ними не було, вони не підтримували один одного, проживали окремо за різними адресами, будь-яких спільних питань у них не було, побутом не пов'язані.

Вказує, що після вселення в будинку з червня 2006 року вони облаштували будинок меблями, технікою тощо. В період 2007 року ним проведено роботи по оздоблення фасаду будинку, виконано облаштування двору. Будь яких інших ремонтних або будівельних робіт в садибі за період шлюбу з ОСОБА_2 не виконувалось. Просить задовольнити його позов з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_8, підтримала зустрічний позов, просила його задовольнити , заперечувала позов проти задоволення первісного позову з обставин зазначених ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила , що вона є матір'ю -ОСОБА_2 ЇЇ донька познайомилась з ОСОБА_4 в 2004 році в місцевому кафе, в с. Кожухові. Через декілька місяців зустріч він вирішив познайомитись зі нею, це було ІНФОРМАЦІЯ_6 року на її день народження. Зі своїми батьками він познайомив ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 року на день народженні його матері . Через деякий час вони почали разом жити в м. Вінниця в орендованій квартирі, де жили три місяці, після чого вони купили будинок де проживали, а харчувалися вони за рахунок також її допомоги .Спільного бюджету у них не було, так як на той час ОСОБА_2 навчалась, але вона допомагала їм продуктами та гроші. Вказала на те, що вона продала батьківську квартиру за 50 000 грн. і віддала дочці з ОСОБА_4 гроші. На ці гроші вони купили металопластикові вікна. Перший раз ОСОБА_4 привіз її та свого батька до будинку в с. Агрономічне восени 2005 році,. Вона приймала участь у ремонтних роботах, її батько, поки був живий купив їм шифер, кілочки залізні і різні металеві трубочки. Господарство вона тримала для них, ОСОБА_4 брав в неї м'ясо та продавав на базарі. Все вона віддавала їм, на що вони гроші тратили вона не знає, але напевно на щось корисне, гроші він тратив на щось корисне. Від самого початку ОСОБА_4 називав її доньку дружиною, але вона наполягала на офіційному шлюбі, на що він їй відповів, що все буде. Він робив ремонт у будинку , оскільки коли вона прижала до них, то були зміни в будинку, він будував гараж. Спочатку була тільки одна кімната готова, а потім вони зробили ремонт кругом. Їй відомо, що вони брали кредит, але на що, вона не знає. Автомобіль МЕRSEDES-ВЕNZ VITO був придбаний за час їх проживання, чому автомобіль продали вона не знає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_9, матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 року їй стало відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом проживають в м. Вінниця . З тих пір вони приїжджали разом додому але ОСОБА_2 йшла до себе додому, а ОСОБА_11 до себе. На паску ОСОБА_21 батьки прийшли до ОСОБА_30 матері з хлібом і з тієї пори вони почали бути сім'єю, вони рахували їх, як чоловіка з дружиною. Відносно ремонту в їх будинку в с. Агрономічне, то їй відомо лише про стовпчики бетонні, тому що її чоловік допомагав їх грузити, також шифер. Гроші, які заробляла ОСОБА_30 мати з бабусею, вони все віддавали їм, також допомагали продуктами харчування. Їй відомо, що раніше ОСОБА_11 був одружений і від першого шлюбу в нього є син. На той час ОСОБА_30 перший раз виходила заміж, однак, вони не розписувались і не вінчались. Вона також не була запрошена на сватання.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він знає ОСОБА_4 з дитинства, а ОСОБА_10 з 2006 року, як подругу і дружину ОСОБА_11. Всі канікули ОСОБА_11 проводив в селі Петрівка у дідуся, після смерті якого будинок дістався ОСОБА_11 і він його продав. За продані гроші купив будинок в с. Агрономічне Вінницького району, він допомагав йому ремонтувати даний будинок. Крім них, там ще працювала бригада, ремонт почався літом 2005 року, почали з зачистки ділянки, будівництва гаража і демонтажу будинку, оплачував все ОСОБА_11, в цей період часу ОСОБА_30 він не бачив і вони не були одруженні .Стіни почали встановлюватись в вересні 2005року, ремонтні роботи були завершені на початку жовтня 2005 року. На той час проживати в тому будинку вони не могли . Після закінчення ремонту він був у них в гостях в 2006 році ранньою весною .А познайомив його він з дружиною ОСОБА_6 у червні 2006 року, тоді як внутрішні роботи по будинку були завершені. Весною 2006 року ОСОБА_11 представив ОСОБА_2 їм, як свою дівчину. У 2008 році ОСОБА_11 купив машину , точніше взяв її в кредит, після цього він почав купувати машини подешевше щоб погасити кредит.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_4, це його сусід і товариш. ОСОБА_2 він не пам'ятає. Коли він їздив на роботу в Калинівку, він давав ключ від своєї квартири, товаришам і ОСОБА_11 також, в оренду квартиру не здавав.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він є сином ОСОБА_4 Після розлучення батьків він проживав з мамою, а батько його матеріально підтримував. Коли батько побудував будинок, то його батьки вирішили, що він переїде до батька. У 5 клас з 1 вересня він пішов уже від батька. Жив на другому поверсі в дитячій кімнаті в будинку с. Агрономічне, Вінницького району. Батько змінював автомобілі через важке матеріальне становище, через кредит. З якого часу батько почав зустрічатись з ОСОБА_2, та з якого вони фактично проживали і одружились, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що, з ОСОБА_2 вона познайомилась давно, оскільки вона з її села, перший раз ОСОБА_4 з ОСОБА_2 побачила в 2004 року, в кафе неодноразово зустрічались. Новий різ 2004 року вони святкували з ОСОБА_2 і з ОСОБА_4, він її представляв своєю дівчиною. Однією сім*єю вони стали проживати після нового року в ОСОБА_4 на дачній дільниці в садовому товаристві «Хімік». В цей будинок вони приїжджали кожного року на день народження кума ОСОБА_11 у червні. Спочатку вони жили на квартирі, потім через рік перейшли в будинок,ремонт в якій не був закінчений. Оскільки будинок, не був повністю обладнаний для проживання в ньому, а саме кухня і спальня були зроблені , а другий поверх ні. Старший син відповідача сина, якого ОСОБА_4 забрав до себе, проживав в будинку , коли вже ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_2. Коли син переїхав та був побудований тільки перший поверх, на якому проживав син. За кредитні кошти ОСОБА_4 купував ОСОБА_11 купив одноповерховий, другий поверх добудовував, коли вони з її чоловіком прийшли вперше, це була звичайна побудова- на першому поверсі в будинку, була спальня, кухня, ванна кімната, яка ще була плиткою не обкладена. Побутові прилади на кухні - електрична плита, холодильник, телевізор. На які кошти будувався будинок їй не відомо.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що ОСОБА_4 він знає близько 10-13 років, познайомились по роботі, по будівельному бізнесі. Час купівлі будинку він не знає. Він був в будинку, де велись будівельні роботи, запросив його ОСОБА_4, вони мали установлювати металевий каркас сходів в середині будинку, це був грудень 2005 року. Коли він був в будинку в с. Агрономічне, Вінницького району, він був не придатний до проживання, бо там велись ремонтні роботи. Він не бачив там ні речей, ні жилих кімнат. Потім він був більше ніж через рік, там робили вікна, двері, тоді в будинку жив уже ОСОБА_4 і була ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що ОСОБА_2 є їй племінницею. В другій половині 2004 року вони планували робити ремонт в квартирі по АДРЕСА_9 в ванній кімнаті , туалеті, кухні. ОСОБА_20 жила у неї, тоді вона повідомила, що у неї є хлопець який займається будівництвом - ОСОБА_4 Він дав їм майстрів які робили у неї ремонт. ОСОБА_20 проживала у неї з 2000 року до початку лютого 2005 року. На початку лютого2005 року ОСОБА_4 забрав її від неї на квартиру. До лютого 2005 року вони жили окремо. ОСОБА_20 закінчувала навчання , вони зустрічалися, планували спільне життя. Вона думає, що жили вони за спільні кошти. Вона знає, що в 2005 році її мама продала квартиру, мама і бабця їй помагали. Харчувалися вони, напевно, за спільні кошти. Продукти харчування з села везли до них.Вона була на дачі в 2006 році, перед днем народження ОСОБА_10. Це було у липні на її день народженні, вони були у цьому будинку. Коли вона прийшла, то будинок був без фасаду, кирпічна кладка, перший поверх кімната і кухня були зроблені , там був ремонт, а другий поверх був закритий ,там ще ремонту не було. ОСОБА_20 проживала разом з відповідачем в будинку. Її речі були в цьому ж будинку. Сина ОСОБА_18 вона бачила, оскільки він жив з ними. ОСОБА_4 називав ОСОБА_2 дружиною. В травні 2005 року вони сиділи за столом у неї в квартирі, розмова була про те що у них йдуть переговори по придбанню будинку, говорили, що є пропозиція і вони збираються купувати дачу. Машину вони купували коли уже жили разом. За які кошти вона не знає. Чула що він брав кредити, а вона була поручителем. Вона ще її запитувала чи вона добре подумала за поручительство. В 2006 році її прийомний син ОСОБА_18 одружувався, серед гостей вони уже були як подружжя.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що на АДРЕСА_10 знаходиться через дорогу. Відповідача знає, відколи він купував розвалену дачу, а саме з 2005 року. Там він спочатку не проживав, так як стан будинку був нежилим, а потім він розібрав старий будинок і зробив реконструкцію. З 2005 року до кінця 2006 року ОСОБА_4 будував будинок. З його дружиною вони не спілкувались, він її знає в обличчя, але вони не спілкуються, на будівництві він її не бачив. Знає її приблизно з 2006 року. ОСОБА_18 заселився в будинок в кінці 2006 року.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є сестрою ОСОБА_4, ще за життя батьки сказали, що будинок в с. Петрик, буде належати після їх смерті ОСОБА_18. Весною 2005 року він продав даний будинок в с. Петрик. І купив собі літом в 2005 році інший будинок на Барському масиві. Коли вони вперше приїхали, то побачили, що це був дачний будинок розвалений і сарайчик. Вона в процесі реконструкції будинку йому допомагала- готувала їсти. Він розвалив сарай- побудував кухню, санвузол, зробив жилий будинок, робив ремонт. Через рік, літом він вселився до будинку. Сказав, що забере сина з м. Москва до себе. До переселення він проживав у неї рік, він приїжджав, ночував. На момент покупки будинку вона ОСОБА_30 не знала. Вона знає ОСОБА_30 як дружину ОСОБА_11 з 2006 року.. За рік будівництва вона була 3 рази і чоловік її був, в будинку на той час проживати ще не можливо було. ОСОБА_21 спішив зробити всі ремонтні роботи, так як син йшов в школу. Коли син ОСОБА_18 пішов до школи, вона приходила провідувала ОСОБА_21 та ОСОБА_20. Коли будинок був завершений ОСОБА_11 перевіз ОСОБА_20. На той момент перший поверх був зроблений повністю і на другому поверсі кімната, де проживав син ОСОБА_18. Перший раз ОСОБА_20 до неї заїжджала літом в 2006 році.

Свідок ОСОБА_22 суду показав , що з ОСОБА_22 вони знайомі з 01.09.2015 року, як сусіди в АДРЕСА_11. Він купив там будинок і з тих пір вони знайомі. Між їхніми будинками відстань у 35 м. Візуально територія проглядається. Будинок у ОСОБА_22 до осені був розкритий, надбудовувався ще один поверх. До Нового року робили дах. З 01.09.2005 року він знаходиться та проживає в масиві, тому бачив, що до весни 2006 року будівельні роботи закінчились. Працівники працювали ще взимку. Візуальний контакт і спілкування з ОСОБА_22 було уже влітку. Вони свої будинки використовують, як постійне житло. В середині будинку ОСОБА_22 він не був. З ОСОБА_20 вони почали спілкуватись з літа наступного року.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків ,вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи №(130) 729 , суд дійшов до висновку , що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов -відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом, з матеріалів справи вбачається, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився ОСОБА_5, (а.с. 12, том 1).

12.06.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.11, том 1), який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2012 року було розірвано.(а.с.13).

24 травня 2005 року ОСОБА_4 придбав садовий будинок в АДРЕСА_12 що підтверджується копією договору купівлі-продажу садового будинку (а.с.6, 41 том 1) та виготовлено технічний паспорт на придбаний будинок з господарськими будівлями станом на 25.05.2005 року (а.с.43-45, 67-69 том 1). КП «ВООБТІ» станом на 13.04.2007 рік було виготовлено повторно технічний паспорт на вищезазначений садовий будинок, з урахуванням новозбудованих об'єктів (а.с.70-73, том 1).

17 серпня 2005 року ОСОБА_4 придбав земельну ділянку площею 0,0475 га, з яких згідно кількісної характеристики земель: сільськогосподарських угідь - 0,0372 га, з них багаторічних насаджень - 0,0372 га; під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,0103 га. кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_7 (а.с.8, том 1), та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.9, том 1).

З копії довідки, виданої Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області №0158 від 29.05.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_13 з 2005р. (а.с.10, том 1).

03.01.2014 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до органів внутрішніх справ з приводу підробки вищезазначеної довідки, по даному факту було встановлено, що головою ОСТ «Барський масив» ОСОБА_23 29.05.2013 року було видано довіку №0158 про те, що громадянка ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_14 з 2005 року в ході опитування гр. ОСОБА_23 стало відомо, що вона з 2004 року постійно проживає у ОСТ «Барський масив» та особисто бачила, що громадянка ОСОБА_24 проживала з громадяним ОСОБА_4 у будинку за адресою АДРЕСА_14. Разом з тим голова ОСТ «Барський масив» ОСОБА_23 пояснила, що не підробляла довіку №0158 від 29.05.2013 року, та не мала на меті вносити неправдиві відомості до вищезазначеної довідки, а також вказала що відомості зазначені в даній довідці на її суб'єктивну думку відповідають дійсності. В ході перевірки працівниками Вінницького РВ УМВС не виявлено порушень вимог чинного законодавства, та те що аналогічне звернення розглядалося працівниками Вінницького РВ УМВС перевірки ЖЕО №5784 від 11.11.2013 року, звернення громадянина ОСОБА_4 є закінченим (а.с.156-160 том 2). Дані документи спростовують довідку №0158 від 29.05.2013 року (а.с.10, том 1), що ОСОБА_2 проживала у спірному будинку з 2005 року.

Відповідно до акту складеного 26.11.2013 року представниками ОСТ «Барський масив», в будинку АДРЕСА_15», власником якого є ОСОБА_4 з червня 2006 року постійно проживає власник садиби-ОСОБА_4. Крім того, на час завершення будівельних робіт в даному будинку в червні 2006 року оселилась на проживання його сім'я, а саме: дружина ОСОБА_26, син власника від першого шлюбу ОСОБА_14, а також після народження син ОСОБА_5 (а.с.178, том 2).

З відповіді управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області від 06.06.2014 року на ухвалу суду, вбачається, що згідно наявної в управлінні інформації за гр. ОСОБА_4 зареєстрована земельна ділянка площею 0,0475 га на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.08.2005 року, земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_16 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №45 від 21.05.2007 р. Серії НОМЕР_8 (а.с.143 том1).

З договору купівлі-продажу від 20.04.2005 року вбачається, що ОСОБА_4 продав ОСОБА_27 належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_17 Даний будинок ОСОБА_4 успадкував від ОСОБА_28 (а.с. 186, 188, том 1).

Відповідно до довідки, виданої ПАТ «Мегабанк» 29.11.2013 року ОСОБА_4 29 травня 07 року отримав кредит (кредитний договір № 03-01ПВ/2007) у Вінницькому ПАТ "МЕГАБАНК" на споживчі цілі у розмірі 50 658,00 дол. США строком на 72 місяці під поруку фізичних осіб ОСОБА_29, ОСОБА_16, ОСОБА_30 та заставу нерухомого майна, а саме: садовий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_18 земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_19. Станом на 01 серпня 2011 року заборгованість по кредиту становила 31 467,71 дол. США (еквівалент в грн. - 251 521,41 гри.), нараховані відсотки 393,07 дол. США (еквівалент в грн. - 3 141,81 грн.). Станом на 01 вересня 2012 року заборгованість по кредиту становила 27 118,70 рол. США (еквівалент в грн. - 216 759,77 грн.), нараховані відсотки - 342,42 дол. ІСША (еквівалент в грн. - 2 736,96 грн.). Станом на 12 листопада 2012 року заборгованість по кредиту становила 26123,60 дол. США (еквівалент в грн. - 208 805,93 грн.), нараховані відсотки -314,05 дол. США (еквівалент в грн. -2 510,20 грн.) (а.с.149 том №2).

Відповідно до довідки, виданої ПАТ «Мегабанк» 13.07.2016 року ОСОБА_4 29 травня 2007 року отримав кредит (кредитний договір № 03-01ПВ/2007) у Вінницькому ЦРВ ГІАТ "МЕГАБАНК" на споживчі цілі у розмірі 50 658,00 дол. США (П'ятдесят тисяч шістсот п'ятдесят вісім доларів США 00 центів) строком на 72 місяці під поруку фізичних осіб ОСОБА_29, ОСОБА_16, ОСОБА_30 та заставу нерухомого майна, а саме: садовий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_19 та земельної ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_20 Залишок по кредиту в сумі 23 470,36 дол. США (Двадцять три тисячі чотириста сімдесят дол. США 36 центів) було погашено в повному обсязі 08 травня 2013 р. (а.с.5 том 3).

Згідно відомостей, наданих ПАТ «Мегабанк» 06.06.2014 року кошти, отримані по кредитному договору № 143П/2005 від 26.05.2005 року і відсотки за користування ними повернуті позичальником ОСОБА_4 25.05.2007 року. Кредитна справа по оформлення кредитного договору № 143П72005 від 26.05.2005 року була знищена 25.07.2013 року актом № 18 на виконання постанови Правління Національного Банку України № 601 від 08.12.2004 року «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання» (а.с.138, том 1).

25.05.2012 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 б укладено договір поруки№03-01ПВ/2007-п/2, відповідно до якого поручитель поручається перед Кредитором за виконання ОСОБА_4, частини його обов'язків, що виникли з Кредитного говору №03-01ПВ/2007 від 29 травня 2007 року та за будь-якими додатковими угодами до нього, що укладені або будуть укладені у майбутньому (а.с.150, том 2).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 17.02.2014 року, затвердженого сільським головою Агрономічної сільської ради Вінницького району за адресою АДРЕСА_21 проживає ОСОБА_4 На даний час з ним проживає ОСОБА_14 - син; ОСОБА_31 - співмешканка; ОСОБА_32 - донька (а.с.152 том 2).

З довідки, виданої ПП «Бокуд» вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований в АДРЕСА_22 з 14.06.2002 року по 13.10.2004 року (а.с. 185, том 2).

Відповідно до довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ Управлінням МВС у Вінницькій області від 11.11.2013 року, згідно баз даних АІС «Автомобіль» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та «НАІС ДДАІ» МВС України, на громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано автомобіль НОМЕР_3 та автомобіль «ЗАЗ 1103» номерний знак НОМЕР_9 (а.с.186 том2).

Відповідно до журналу карток, наданого Вінницьким центром НППзВАЗ УДАІ УМВС України у Вінницькій області за станом на 10.06.2014 року за ОСОБА_4 зареєстровані два автомобілі НОМЕР_4 та ЗАЗ 1103 д.н.з. НОМЕР_5 (а.с.144-145, том 1).

З довідки - рахунку від 07.11.2015 р., вбачається , що автомобіль НОМЕР_4 проданий за 80000 грн. ( Т.3 а.с.7)

З висновку судової автотоварознавчої експертизи від 02.04.2015 року, вбачається, що ринкова вартість автомобіль НОМЕР_4 становить 140333 грн. 29 коп., а середня ринкова ціна даного автомобілю станом на вересень 2010 року становить - 81155 грн. 57 коп. ( Т.2 а.с.88)

З висновку експерта судово будівельно-технічної експертизи № 199 від 15 вересня 2015 року, вбачається, що експерт зазначив варіанти поділу спірного садового будинку, а також зазначив , що не має можливості вирішити питання про поділ спірної земельної ділянки оскільки відсутні кадастрова зйомка даної ділянки .( Т.2 а.с.34-86)

Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з такого.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, може скористатись конкретним способом захисту свого порушеного права, який визначений статтею 16 ЦК України, або договором чи спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Тобто право на обрання способу судового захисту належить позивачу.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши пояснення сторін , свідків у справі, а також надані документи, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 не надала суду допустимих доказів, якими б підтвердила, факт проживання однією сім'єю із відповідачем у період з 01.02.2005 року по червень 2006 року. Оскільки у даному випадку позивач повинна була довести , що саме своєю трудовою та матеріальною участю вона приймала участь у придбані спірного майна. Посилання на те, що вона та її матір вносила грошові кошти на придбання садового будинку та його ремонту повинні підтверджуватися письмовими доказами, які позивачем суду не надані. Тому суд не приймає до уваги пояснення свідків у даній справі.

Також , при винесені даного рішення суд вважає немає потреби досліджувати та оцінювати висновок будівельно-технічної експертизи № 199 від 15 вересня 2015 року, оскільки суд вважає , що в межах заявлених сторонами позовних вимог, призначення даної експертизи було недоцільним.

Суд , не вважає за можливе прийняти визнання частини позову ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю сторін у період з червня 2006 року до 12 червень 2007 року, виходячи з положень ч.1 ст. 61 ЦПК , оскільки суд вважає, що відповідачем також письмовими доказами не підтверджено це в судовому засіданні. А вважає , факт такого визнання відповідач використовує як підстава для доказу того, що ним кредитний договір від 29.05.2007 року укладався в інтересах сім*ї.

Наявність у сторін дитини, яка народилася до реєстрації шлюбу також не може слугу єдиною підставою для встановлення такого факту.

Тому суд прийшов до висновку про відмову за задоволені також позовних вимог ОСОБА_2 про визнання садового будинку та земельної ділянки майном , яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Також суд не вважає таким, що заслуговує на увагу, доводи позивача та її представника, що право власності на земельну ділянку виникло у відповідача з моменту її державної реєстрації , яка була проведена в же у період шлюбу, тому вона є спільним сумісним майном подружжя, оскільки нормами ЦК України , не передбачено визнання правочину недійсним з підстав відсутності його державної реєстрації.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає , що відповідачу на праві приватної власності належить садовий будинок та земельна ділянка для його обслуговування, оскільки дане майно він купував за договорами купівлі - продажу у період коли не перебував в жодному шлюбі, у зв'язку з чим, суд не досліджує в судовому засіданні підстави знаходження грошових коштів відповідачем на придбання цього нерухомого майна.

Тому, суд вважає , за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог позивача за первісним позовом про встановлення факу проживання чоловіка та жінки однією сім'єю; про виділення їй із майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та виділити в натурі та визнати за нею право власності на 48/100 частки садового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту №2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №199 від 15.09.2015 року, різницю вартості між частками, яка складає 12045,50грн. стягнути відповідача ОСОБА_4 на її користь; визнання за нею право власності на ? частки земельної ділянки, площею 0,0475 га, розташованих адресоюАДРЕСА_23Задовольняю частково позові вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача у рахунок компенсації 1/2 частки спірного автомобілю, у зв'язку з тим, що відповідач його продав суд виходить з такого.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 р., судам роз'яснено, що , вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

На дані правовідносини, що склались після розірвання шлюбу, поширюються вимоги ст. 369 ЦК України, ст.ст. 70,71 СК України.

Згідно з роз*ясненнями пункту 9 постанови Пленуму верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду» N 5 від 12.06.2009, вбачається, що уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

З огляду на вказані роз*яснення, суд вважає, що фактично позивач ставила питання про поділ майна подружжя шляхом стягнення на свою користь вартості 1/2 частини відчуженого автомобіля, який продано без її згоди як співвласника відповідачем після розірвання шлюбу, та в період коли дана справа розглядалася у суді. Тому суд вирішує саме фактично заявлені вимоги, не зважаючи на те, що позивач не вказувала на ст.ст. 70, 71 СК України як на конкретні правові норми, якими слід обґрунтовувати заявлені нею вимоги.

Тому , суд вважає є доведеним факт придбання сторонами спірного автомобілю під час перебування в зареєстрованому шлюбу, факт його продажу чоловіком без згоди дружини як співвласниці після розірвання шлюбу та факт несплати частини коштів від продажу спільного майна колишній дружині, а тому , в порядку поділу спільного майна подружжя на користь позивача з відповідача слід стягнути 1/2 частини середняринкової ціни даного автомобілю, шо становить - 40577, 78 грн. ( із розрахунку -81155 грн. 57 коп : 2.), визначена станом на вересень 2010 року, згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 02.04.2015 року, ( Т.2 а.с.88). Суд не приймає до уваги доводи представника позивача ОСОБА_7 , що суду при винесені рішення слід взяти до уваги ринкову вартість спірного автомобіля на час дослідження , що становить 142333,29 грн., оскільки експертом зазначено, що оскільки станом на 11.09.2010 року не було проведено технічний огляд і відсутні дані про технічний стан автомобіля, тому експерт може визначити тільки середню ринкову його ціну.

Також суд не приймає до уваги, посилання відповідача ОСОБА_4 про те, що 1/2 часку компенсації вартості спірного автомобіля суду слід розрахувати , виходячи з вартості продажі його 07.11.2015 р. , згідно довідки рахунку, що становить 40000 грн. ( із розрахунку ( 80000 грн.: 2), оскільки відповідачем не доведено письмовими доказами, що він продав громадянину ОСОБА_33 спірний автомобіль саме за вказану вартість автомобіля у цій довідці. ( Т.3 а.с.7)

Відмовлячи у задоволені позовних вимоги відповідача-позивача ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку грошової компенсації за кредитне зобов*язання подружжя відповідно до кредитного договору № 03-01ПП/2007, в розмірі 306952 грн. , посилкою на положення ч.3 ст. 61 СК України, (а.с.188, том 2), суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Але судом встановлено , що кредитний договір № 03-01ПП/2007 відповідач- позивач уклав 29 травня 2007 року , а шлюб між сторонами був укладений пізніше- 12 червня 2007 року, тому суд вважає, що даний договір укладено ОСОБА_4 було не в інтересах сім*ї сторін, оскільки даний кредит був отриманий відповідачем на споживчі цілі, без конкретизації спрямованості цих коштів на покупку якого саме товару, тому посилання відповідача на купівлю за ці гроші автомобілів та утеплення будинку, жодним письмовим доказом суду не доведено.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю та поділ спільного майна- задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2 частину середня ринкової ціни автомобілюМЕRSEDES-ВЕNZ Е 200 н.з. НОМЕР_6, що становить - 40577 гривень 78 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частку грошової компенсації за кредитне зобов*язання подружжя відповідно до кредитного договору № 03-01ПП/2007 від 29 травня 2007 року- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: