У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконними дій щодо списання грошових коштів з особистого рахунку та стягнення незаконно списаних коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 18 серпня 2004 року вона працювала у відповідача на різних посадах: економістом, менеджером, провідним економістом. 22 серпня 2007 року позивач звільнилася за власним бажанням. Проте, Банк звинуватив позивачку в тому, що вона у вересні 2006 року, працюючи на посаді головного спеціаліста по операційно-касовому обслуговуванню клієнтів присвоїла собі чужі кошти в сумі 10 200 грн, за що вона була притягнути до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2008 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2 закрита на підставі ст. 7 КПК України через зміну обставин, а саме через те, що позивач в добровільному порядку повністю відшкодувала Банку спричинену шкоду та звільнилася з роботи.

21 червня 2012 року між нею та Банком було укладено договори банківських рахунків НОМЕР_2 (допомога на дитину) та НОМЕР_3 (пенсійні виплати).

23 грудня 2012 року між нею та Банком було укладено договір депозиту № SAMDN7125, надавши банку 1 200 доларів США з нарахуванням процентів по вкладу на банківську карту НОМЕР_1.

В односторонньому порядку Банком з карткового рахунку НОМЕР_2 проведено автоматичне списання грошових коштів, а саме: 12 грудня 2013 року -65 грн та 379 грн 59 коп.; 13 січня 2014 року - 8 грн 51 коп.; 16 січня 2014 року - 36 грн 75 коп. та 65 грн; 17 січня 2014 року - 379 грн 59 коп.

З карткового рахунку НОМЕР_3 списано кошти в розмірі - 957 грн 85 коп.

Також, відповідачем 24 червня 2015 року здійснено протиправне списання депозитних коштів з рахунку НОМЕР_1 у розмірі 652,16 доларів США. Загальна сума протиправно списаних коштів станом на 13 липня 2015 року складає 1 892 грн та 652,16 доларів США.

Позивач неодноразово зверталася до Банку із заявами про надання інформації стосовно списання зазначених коштів. Листом від 06 грудня 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20141104/2 її повідомлено, що зазначені кошти були списані Банком за завдану нею матеріальну шкоду. Крім того, посилання Банку на спричинення нею матеріальної шкоди не відповідає дійсності та документально не підтверджено. Банком не надано жодного документа, на підставі якого він мав підстави проводити списання коштів з її рахунку за завдану матеріальну шкоду.

На підставі викладеного, позивач просила визнати незаконними дії відповідача за фактом списання грошових коштів у розмірі 1 892 грн та 652,16 доларів США; стягнути з відповідача протиправно списані кошти з її особистих рахунків.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» відносно списання з банківських рахунків, відкритих 21 червня 2015 року на ім'я ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 892 грн, та з депозитного рахунку від 23 грудня 2012 року 652,16 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» користь ОСОБА_2 протиправно списані грошові кошти з особистих рахунків НОМЕР_2 (допомога на дитину) та НОМЕР_3 (пенсійні виплати) в сумі 1 892 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» користь ОСОБА_2 протиправно списані грошові кошти з депозитного рахунку у валюті НОМЕР_1 - 652,16 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п. 139 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» примусове списання - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Тобто примусове списання коштів із рахунка клієнта на підставі рішення суду та виконавчих документів визначає обов'язок банку виконати судове рішення, прийняте за наслідком захисту прав стягувача щодо особи - володільця рахунка, незалежно від його волевиявлення.

Відповідно до положень ст. ст. 130, 138 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність вказаних умов.

Норми трудового законодавства не передбачають право роботодавця стягувати заподіяну працівником шкоду, яка перевищує розмір середньомісячного заробітку, без звернення до суду з відповідним позовом.

Так, згідно з вимогами ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органам позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 на час списання коштів не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами ОСОБА_2, що є власністю останнього, поза межами договору між банком і клієнтом; будь-яке рішення, прийняте судом стосовно володільця рахунка, яке б давало банку права здійснити списання коштів з особового рахунка, відсутнє.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконними дій щодо списання грошових коштів з особистого рахунку та стягнення незаконно списаних коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Дем'яносов