Номер провадження: 22-ц/785/918/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року м. Одеса

Колегія судів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Бабія А.П.

- ОСОБА_2

при секретарі Желєзнові В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_4, про визнання права власності на підвальне приміщення, за апеляційною скаргою представника Одеської міської Ради ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_4, та просив визнати за ним право власності на підвальне приміщення № 111, загальною площею 136, 0 кв. м., що знаходиться під квартирою № 2 в будинку № 18 по вул. Пастера в м. Одесі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 120,7 кв. м. Під квартирою розташоване підвальне приміщення, яке позивач за власні кошти відремонтував, чим значно поліпшив стан даного підвального нежитлового допоміжного приміщення та стан будинку в цілому. Інші (мешканці будинку надали свою згоду на користування позивачем вказаним підвальним приміщенням та не заперечували проти передання його йому у власність. Тому позивач вважав, що на підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за ним повинно бути визнано право власності на спірне приміщення.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві.

Представник Одеської міської ради у судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаних позовних вимог та вказав, що рішенням Одеської обласної ради народних депутатів УРСР від 25 листопада 1991 року №266-ХХІ було встановлено, що Одеська міська рада є власником всього жилого та нежилого фонду на відповідній території, в тому числі і спірного підвального приміщення. Тому вважав, що вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на підвальне приміщення №111, загальною площею 136, 0 кв. м., що знаходиться під квартирою № 2 в будинку № 18 по вул. Пастера в м. Одесі, є безпідставними.

ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні залишили питання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 на розсуд суду.

Представник третьої особи - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у судовому засіданні зазначив, що вважає вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими, оскільки право власності на спірне підвальне приміщення належить територіальній громаді, однак право власності на вказане приміщення за ОМР не було зареєстроване, оскільки до 4 року така реєстрація не була обов'язковою. Також зазначив, що право власності територіальної громади на спірне підвальне приміщення виникло підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів УРСР від 25 стопада 1991 року №266-ХХІ.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_4, про визнання права власності а підвальне приміщення задоволені.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на підвальне приміщення № 111, загальною площею 136, 0 кв. м., що находиться під квартирою № 2 в будинку № 18 по вул. Пастера в м. Одесі.

Зазначено, що рішення після набрання ним законної сили є підставою для реєстрації реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції за ОСОБА_3 право власності на підвальне приміщення № 111, загальною площею 136, 0 кв. м., що знаходиться під квартирою № 2 в будинку № 18 по вул. Пастера в м. Одесі.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_6, за реєстровим № 1888 (т. 1 а.с. 7).

Під наведеною квартирою розташоване підвальне приміщення, загальною площею 136, 0 кв. м., технічна характеристика якого наводиться в технічному паспорті на нежитлові приміщення у будинку № 18 по вул. астера в м. Одесі, що знаходиться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 10-14).

Суд першої інстанції задовольняючи позов послався на те, що тривалий час вказане підвальне приміщення перебувало в аварійному стані, підвал був захаращений сміттям. Тому, ОСОБА_3 запропонував іншим мешканцям будинку зробити ремонт у вказаному підвальному приміщенні, замінити вхідні двері та відремонтувати парадну даного будинку.

Мешканці будинку дали згоду на передачу ОСОБА_3 у власність підвального приміщення загальною пл. 136, 0 кв. м., що перебуває під квартирою № 2 в будинку № 18 по вул. Пастера в м. Одесі, та належить позивачу на праві приватної власності.

Вищевказаний факт підтверджується довідкою, посвідченою директором КП «ДЕЗ «Центральне», в якій зазначено, що жильці будинку № 18 по вулиці Пастера в м. Одесі не заперечують проти передання у власність позивачу спірного підвального приміщення (т. 1 а. с. 20).

Крім того суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 з січня місяця 2007 року користується вказаним підвальним приміщенням зі згоди усіх співвласників даного будинку (10 квартир), зробив там ремонт та значно покращив стан казаного підвального приміщення.

На підставі наведеного суд першої інстанції вважав можливим задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

З доданих до апеляційній скарги пояснень і залучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що власниками зазначеного підвального приміщення визначені також ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не були залучені до розгляду справи.

Крім того, ухвалюючи рішення по суті спору, суд першої інстанції належним чином не перевірив всі обставини справи не з'ясував, не звернув уваги на те, що з повідомлення комунального підприємства ОМБТІ та РОН № 1219201.13 від 06.03.2007 року видно, що підвальне приміщення, площею 162,9 кв.м. за адресою вул. Пастера № 18 зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради. (т. 1 а.с. 9)

Даний факт підтверджується витягом з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (т. 1 а.с. 13-14)

З повідомлення комунального підприємства ОМБТІ та РОН № 01-13/770 від 07.02.2013 року вбачається, що окремо нежитлове підвальне приміщення, площею 137,0 кв.м. за адресою вул. Пастера № 18 не зареєстровано. (т. 2 а.с. 181)

Крім того відповідно до висновку Управління з питань охорони обєктів культурної спадщини будівля за адресою: вул. Пастера № 18 у м. Одесі включена до списку памяток архітектури та містобудування м. Одеси за категорією місцевого значення. Приміщення підвалу є складовою частиною будівлі памятки і підлягають охороні відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» (т. 1 а.с. 52)

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що не можна вважати, що ухвалене рішення відповідає вимогам Закону, а тому судова колегія дійшла висновку про необхідність скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Що стосується заяв представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 стосовно витребування документа а саме: свідоцтва про право власності не нежилі підвальні приміщення № 501 від 14 лютого 2006 року, яким визначено право власності за територіальною громадою, то в суді апеляційної інстанції представник Одеської міської Ради заявив, що зазначений документ не зареєстрований у встановленому законом порядку та вони не мають можливості надати суду оригінал цього документу, а тому просив суд не враховувати його, як доказ та розглядати справу на підставі наявних матеріалів в справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської Ради ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_4, про визнання права власності на підвальне приміщення - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_4, про визнання права власності на підвальне приміщення - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: А.П. Бабій

ОСОБА_2