Справа № 461/130/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/4342/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., за участю секретаря судового засідання - Юзефович Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Крилишин Р., про скасування постанови про повернення виконавчого листа,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2, просить таку скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що процесуальний строк на оскарження постанови державного виконавця обчислюється з моменту одержання постанови і до подання до суду скарги. Вважає, що цей строк не пропустив. Також зазначає, що 02.12.2015 року Залізничний районний суд постановив ухвалу без її (ОСОБА_2.) участі, а тому така не могла знати про повернення скарги.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, а тому згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду

першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції керувався ст.82 ЦПК України, ст.385 ЦПК України та виходив з того, що скаржник пропустив строк звернення до суду, такий сплив 12.12.2015 року, доказів поважності причин пропуску строку не представив.

Однак, з постановленою ухвалою колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суду першої інстанції слід звернути увагу, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби та їх посадових осіб, який судам і потрібно враховувати, а не загальний строк, визначений статтею 385 ЦПК. Наприклад, десятиденний строк обчислюється з моменту одержання заявником копії відповідної постанови: про відмову у відкритті виконавчого провадження (ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»), про повернення стягувачу виконавчого документа (ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 73 ЦПК України передбачено порядок поновлення та продовження процесуальних строків.

Згідно з даною статтею суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання. З питань, зазначених у цій статті, судом постановляється ухвала.

Згідно з абз.4 п.6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження, наприклад, з моменту одержання певної копії постанови державного виконавця, або зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя, з огляду на абз.4 п.6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6, має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі. Це відповідає положенням статей 11, 72 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства. При цьому заявнику роз'яснюється його право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку. Якщо зі скарги чітко не вбачається чи пропущений строк звернення до суду, то суд має два варіанти процесуальних дій: залишити скаргу без руху та запропонувати заявнику усунути недолік скарги й зазначити з посиланням на відповідні докази дату, коли йому стало відомо про порушення свого права. Суд у судовому розгляді може з'ясувати зазначене питання з відповідним рішенням: залишити скаргу без розгляду у зв'язку з пропуском строку на оскарження та відсутність клопотання про його поновлення або розглянути скаргу по суті, якщо буде встановлено, що строк не пропущено. У разі, якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних обставин. При цьому слід також враховувати прецедентну практику Європейського суду з прав 9 людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч вищезазначених норм, таку постановлено суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, ОСОБА_2 у скарзі на дії державного виконавці зазначила, що пропустила строк оскарження постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа, оскільки помилково оскаржила таку до Залізничного районного суду м.Львова, який 02.12.2015 року повернув таку заявнику, однак не зазначає, коли отримала постанову державного виконавця, копію ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2015 року, та суддею суду першої інстанції не з`ясовано вищезазначені обставини з метою визначення поважності причин пропуску відповідного строку.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, неможна вважати, що суддя суду першої інстанції дотримався порядку розгляду питання про поновлення строку подання скарги на дії державного виконавця.

За таких обставин, пеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з передачею питання про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року скасувати, передати питання про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця від 30.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Береза В.І.

Судді Бойко С.М.

Копняк С.М.