Є. у. н. с. 512/955/15-ц
Провадження № 2/512/58/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Шаповал Н.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в:

14.12.2015 року до Савранського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.08.2001 року між сторонами зареєстровано шлюб. Сторони мають двох неповнолітніх дітей.

З жовтня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стало те, що відповідач залишив сім'ю та почав проживати окремо. Також причиною припинення відносин між сторонами стали численні подружні зради відповідача, що призводили до постійних сварок.

Сторони кроків до примирення не здійснюють, позивач категорично проти відновлення сімейних відносин з ОСОБА_2.

З урахуванням чого ОСОБА_1 вважає, що шлюб носить формальний характер та є тягарем для сторін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 17).

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 14).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивачки і відповідача, викладені ними у заявах, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

17.08.2001р. між сторонами зареєстровано шлюб (а. с. 5).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей (а. с. 6; 7).

Враховуючи обставини справи, з урахуванням доводів сторін та письмових доказів, суд вважає, що сімя розпалась, шлюб існує формально, на примирення позивач та відповідач не згодні, а тому їх подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення і шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 113 СК України, право на вибір прізвища після розірвання шлюбу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням зазначеного, вимога ОСОБА_1 про залишення незмінним прізвища, відповідає вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до наданих суду письмових доказів (а. с. 8) неповнолітні діти проживають разом з матір'ю. З урахуванням чого суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, відповідатиме їх законним інтересам та сприятиме їх повноцінному розвитку та вихованню

Ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією від 14.12.2015р. (а. с. 1).

Позов відповідачем визнаний в повному обсязі, визнання позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб. Таким чином суд дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, статтями 10, 60, 213, 215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

1. Прийняти визнання позову ОСОБА_2.

2. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити.

3. Розірвати шлюб, зареєстрований 17.08.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 26.

4. Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити незмінним «Наумець».

5. Визначити місце проживання неповнолітніх: ОСОБА_3, 23.03.200 року народження та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до їх повноліття біля матері ОСОБА_1.

6. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СР № 034047 виданий Дубенським МВ УМВС України в Рівненській області 09.02.1996 року, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої та проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії КМ № 775567, виданий Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області 28.04.2012 року судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Савранський районний суд Одеської області. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні під час проголошення рішення мають право оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В. А. Лепеха