У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів:Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Приватне комерційно-виробниче підприємство «Травень» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з приватного підприємства «Приватне комерційно-виробниче підприємство «Травень» на її користь грошові кошти в сумі 8000 грн як безпідставно отримані.

Позов мотивовано тим, що 4 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання юридичних послуг з питань визнання права власностіна нерухомість. Свої зобов'язання за договором позивач виконала, здійснила оплату послуг в сумі 8 000 грн, надала нотаріально посвідчену довіреність на представництво її інтересів. Разом з тим, уповноважена особа відповідача - ОСОБА_7 не виконав взятих на себе та передбачених договором зобов'язань, сплачені нею кошти не повернув, у зв'язку з чим, позивач просила стягнути ці кошти в судовому порядку.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що порушення відповідачем зобов'язання за договором від 4 серпня 2011 року по справі про членство ОСОБА_5 в СТ «Інгулка» не встановлено, оскільки по цій справі ПВКП «Травень» не надавав юридичної допомоги позивачу.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 4 серпня 2011 року між юридичною фірмою «Травень» в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, приватне підприємство «Приватне комерційно-виробниче підприємство «Травень» зобов'язалось надати ОСОБА_5 визначені цим договором юридичні послуги щодо захисту інтересів останньої в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування також в загальних та господарських судах загальної юрисдикції України з питань визнання права власності на нерухомість, а ОСОБА_5 зобов'язалась оплатити такі послуги.

Відповідно до п.4.1 зазначеного договору, за надані послуги ОСОБА_5 виплачує ПП «Приватне комерційно-виробниче підприємство «Травень» плату в розмірі 8000 грн.

Згідно товарного чеку від 4 серпня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_5 оплатила юридичні послуги про визнання права власності на нерухоме майно в сумі 8000 грн. В графі «назва і сорт товарів» зазначено «юридичні послуги про визнання права власності на нерухоме майно ОСОБА_5».

Відповідно до п.2.2 договору строк надання послуг починається з 4 серпня 2011 року та закінчується 4 серпня 2012 року.

До укладення договору, а саме 3 серпня 2011 року ОСОБА_5 на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області від 3 серпня 2011 року уповноважила ОСОБА_7 бути її представником, в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, а саме представляти її інтереси, для яких не є обов'язковою її особиста участь та допускається представництво, без права розпорядження майном, а також в усіх судових, апеляційних, касаційних інстанціях, в органах виконавчої служби з усіма правами, які надаються законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом підписання позовної заяви, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення суду, подачі та отримання виконавчого листа. Строк дії довіреності до 3 серпня 2014 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилалася на те, що не виконання відповідачем зобов'язань за договором від 4 серпня 2011 року полягало в тому, що з 2011 року ПВКП «Травень» не вчинило належних дій для того, щоб позивач отримала право членства в садовому товаристві. ОСОБА_7 як представник відповідача займався збором необхідних документів, складав позовні заяви, але справу до кінця не довів і в результаті самоусунувся від виконання зобов'язань за договором. Самоусунення полягало в тому, що він під час розгляду справи про визнання за нею права членства в СТ в Білозерському суді Херсонської області, не відвідував судові засідання і подав заяву про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи відповідач надав суду копію рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 31 березня 2015 року, отриманого ним з Єдиного державного реєстру судових рішень. Позивач не заперечувала, що це рішення саме по тій справі під час розгляду якої відповідач самоусунувся від виконання взятих на себе зобов'язань за договором від 4 серпня 2011 року.

З даного рішення вбачається, що суд розглянув справу за позовом ОСОБА_5 до Садівничого товариства «Інгулка», третя особа: Микільська сільська рада Білозерського району Херсонської області про визнання членства у садово-городньому товаристві та переважного права на вступ в члени садово-городнього товариства. Рішенням встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати членство її батька (який помер) у садівничому товаристві «Інгулка» та визнати за нею переважне право на вступ в члени цього товариства після смерті батька, як його спадкоємця.

Предметом спору що розглядався в Білозерському районному суді Херсонської області і в якому приймав участь ОСОБА_7 як представник ОСОБА_5, було визнання членства у садово-городньому товаристві та переважного права на вступ в члени садово-городнього товариства, а не визнання права власності на нерухоме майно.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що надання правової допомоги ПВКП «Травень» щодо визнання права власності на нерухоме майно (предмет договору від 4 серпня 2011 року) та надання ОСОБА_7 допомоги щодо визнання членства в СТ та визнання переважного права на вступ в члени СТ, є різними договірними відносинами.

Під час надання ОСОБА_7 допомоги ОСОБА_5 щодо визнання членства в СТ та визнання переважного права на вступ в члени СТ, ОСОБА_7 діяв на підставі довіреності, виданої ОСОБА_5 25червня 2014 року. Дана довіреність була скасована ОСОБА_5 28 лютого 2015 року.

Листом від 2 березня 2015 року ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 про скасування довіреності. В даному листі ОСОБА_5 звертається до ОСОБА_7 як фізичної особи, а не як до керівника ПВКП «Травень».

Так в листі від 20 травня 2015 року ОСОБА_5 звертається до ОСОБА_7 як до керівника ПВКП «Травень», а в листі від 2 березня 2015 року вона звертається саме до ОСОБА_7 як її представника за довіреністю.

Судами не було встановлено, що відповідач порушив зобов'язання за договором від 4 серпня 2011 року по справі про членство ОСОБА_5 в СТ «Інгулка», оскільки по цій справі ПВКП «Травень» не надавав юридичної допомоги позивачу. ОСОБА_7 надавав допомогу ОСОБА_5 у восьми різних справах, в тому числі і в справах про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням того, що предметом договору про надання юридичних послуг були надання послуг з питання визнання права власності (п.1.1), відповідачем доведено їх надання в строк визначений договором та позивачем не спростовано, що послуги з питання визнання права власності відповідачем надавалися.

Доводи позивача, що за вказаним договором повинні були надаватися юридичні послуги з питання визнання права власності в порядку спадкування після смерті її батька, померлого 1 листопада 2003 року не ґрунтуються на належних доказах та позивачем не доведені.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились з предметом та об'ємом надання послуг відповідно до договору від 4 серпня 2011 року та відповідно і на підставі довіреності від 25 червня 2014 року, виданою позивачем ОСОБА_7 для представництва її інтересів та захисту її прав. Позивачем не заперечувалося те, що на підставі останньої довіреності ОСОБА_7 підготував та подав до суду позов, за наслідками розгляду якого ухвалено рішення від 31 березня 2015 року.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами попередніх інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги, що пунктом 1.2 договору передбачено, що на підтвердження факту надання виконавцем послуг складається письмовий акт, не мають в даному випадку правового значення, оскільки судами встановлено, що відповідач надав юридичні послуги обумовлені укладеним між сторонами договором і ці обставини не спростовані позивачем.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська