Номер провадження: 22-ц/785/7843/16
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів -Таварткіладзе О.М., Цюри Т.В., при секретарі - Лопотан В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

ВСТАНОВИЛА:

29 жовтня 2015р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2004р. Від шлюбу народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки: ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось, відповідач від своїх обов'язків стосовно виховання та розвитку дітей ухиляється, належної уваги їм не приділяє, перешкоджає їй у здійсненні прав дітей, закріплених національним законодавством.

Позивач стверджувала, що вона звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд за кордон донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так як вони прагнуть прийняти участь у міжнародному конкурсі, який проходитиме у Франції, але на це прохання відповідач невмотивовано відмовив. Тому вона змушена була звернутися до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити.

Рішенням Овідіопольського районного суду від 03 грудня 2015р. позов ОСОБА_3 було задоволено (а.с.22-24).

Судом надано дозвіл на тимчасові поїздки за кордон до будь-якої країни, у будь який період ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі їх матері ОСОБА_3 та або в супроводі будь-якої третьої особи без дозволу батька ОСОБА_2

Судом надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення проїзних документів, отримання віз у посольствах і консульствах для виїзду доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не повідомив його належним чином про слухання справи, що твердження позивачки, що вона зверталася до нього з проханням надати дозвіл на виїзд доньок за кордон, а він такого дозволу не надав, є безпідставним та нічім не підтверджено (а.с.27-32, 41-42).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 жовтня 2016р. ОСОБА_2 було поновлено строк на оскарження рішення Овідопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015р. (а.с.46-47).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, його представника, позивачку ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Задовольнивши позов ОСОБА_3, суд першої інстанції послався на те, що з пояснень позивачки, дозвіл на виїзд за кордон, необхідний для прийняття дітьми участі у міжнародному конкурсі, який проходитиме у Франції, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не навів.

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду, який не відповідає обставинам по справі та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у сторін народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994р. №3857-XII документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини.

Згідно ч. 2 ст. 4, п.2 ч.2 ст.4, п.4 ч.2 ст.4 вказаного Закону оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду, проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. №57 перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну є проїзний документ дитини.

Частиною 3 вказаних Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно п. 4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору не було встановлено і взагалі не було витребувано належних і відповідних доказів на підтвердження того, що позивач зверталася до відповідача з проханням надати згоду на виїзд з України, а відповідач відмовився надати такий дозвіл.

Безпідставним є твердження позивачки, що відповідач участі у вихованні та догляді за доньками не бере, розвитком доньок не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання і розвиток дітей не надає, та не надає їй дозволу на перетинання державного кордону України спільно з доньками.

Слід зазначити, що суд першої інстанції не сповістив належним чином відповідача ОСОБА_2 про слухання справи, оскільки позивач вказала, що відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1, в той час як він мешкає в будинку АДРЕСА_2, що було визнано позивачкою ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Вказані обставини позбавили відповідача ОСОБА_2 надати суду першої інстанції відповідні заперечення проти позову ОСОБА_3

Крім того, позивач ОСОБА_3 взагалі не надала суду першої інстанції допустимі, відповідні, належні докази проте, що вона намагалась отримати дозвіл на перетинання державного кордону від відповідача, але він невмотивовано їй відмовив, як вона вказала в позовній заяві.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 визнала вищевказані обставини, посилаючись на те, що такі докази не були подані з вини адвоката, який надавав правову допомогу.

Судова колегія не приймає до уваги, надані позивачкою докази щодо не отримання ОСОБА_2 поштового повідомлення про надання дозволу на виїзд доньок в період з 24 червня 2015р. по 01 липня 2015р. до Польщі, яке нібито було направлено нею відповідачу 18 травня 2015р., та поштового повідомлення про надання дозволу на виїзд доньок в період з 17 вересня 2015р. по 24 вересня 2015р. до Греції м. Тасос, яке нібито було направлено нею відповідачу 13 серпня 2015р., оскільки вказані докази були надані у порушені вимог ЦПК України після ухвалення рішення суду першої інстанції.

Крім того, в позовній заяві позивач ОСОБА_3 не посилалася на конкретні вказані вище дати про надання дозволу на виїзд доньок в Польщу та в Грецію, а лише вказала в позовній заяві, що вона нещодавно звернулася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд доньок за кордон у Францію, про що вона відповідно до вимог закону відповідача не повідомляла і таких доказів суду не надавала.

Суд першої інстанції в рішенні суду послався на те, що при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суд повинен зазначити в рішенні назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Однак, судом першої інстанції у порушені вимог закону в рішенні суду не було зазначено назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, та безпідставно вказано в рішенні суду про надання дозволу на тимчасові поїздки за кордон до будь-якої країни, у будь який період, та в супроводі крім матері, будь-якої третьої особи без дозволу батька ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що рішення суду слід скасувати з ухваленням рішення про відмову у задоволені позову з підстав того, що позивачем не були надані відповідні допустимі докази на підтвердження позову.

Позивач ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд доньок за кордон з урахуванням вимог закону, який передбачає вирішення вказаного питання, як в судовому так і в позасудовому порядку.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині постановлення окремої ухвали відносно судді, якій постановив оскаржуване рішення суду, оскільки таки підставі не передбачені статтею 320 ЦПК України

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015року - скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області І.П.Сидоренко

О.М. Таварткіладзе

Т.В. Цюра