Справа № 750/4858/16-ц Провадження № 22-ц/795/1907/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Литвиненко І. В. Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7, ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та індексації, третя особа ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, мотивуючи позовні вимоги тим, що син потребує допомоги від батька, у звязку із тим, що навчається на денному відділенні навчального закладу, а батько працює, тому може надавати таку допомогу. Крім того ОСОБА_5 просила стягнути додаткові витрати на дитину, які мали місце до настання його повноліття у вигляді плати за навчання сина в розмірі 7890 грн. Також просила відповідно до положень ч.2 ст.184 СК України стягнути індексацію заборгованості по аліментам в сумі 8465,60 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_8

ОСОБА_5 вважає, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2016 не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 2012 року і по теперішній час позивач проживає разом з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_10, що підтверджується довідкою №59 від 25 серпня 2016 року, яка видана Деснянською районною у місті Чернігові радою.

Позивачем понесені витрати на навчання сина у сумі 15780 грн., що підтверджується довідкою від 10 квітня 2016 року за №1.16/277 та оригіналами квитанцій, це і є витрати пов»язані з розвитком здібностей дитини.

Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що просила стягнути індексацію аліментів, а не стягнення індексації на заборгованість по аліментам як зазначив суд першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.3,4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 320494. Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу, між сторонами шлюб розірваний.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із довідкою Коледжу транспорту та компютерних технологій Чернігівського національного технологічного університету № 14 від 31.03.2016 року, ОСОБА_7 є студентом ІІІ курсу денного відділення, зарахований на навчання наказом від 23.08.2013 року № 66-од, навчається відповідно до договору за рахунок власних коштів, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року (а.с.5). Згідно із договором про навчання від 27.08.2013 року та додаткової угоди від (а.с.7-8), навчання у зазначеному навчальному закладі є платним, замовником послуг є ОСОБА_5

За змістом ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що знаходження сина ОСОБА_11 на утриманні матері ОСОБА_5 не надає їй права звернення з даним позовом, оскільки згідно ч.3 ст. 199 СК України, субєктом звернення з даним позовом може бути той з батьків, з ким проживає дитина, або сама дитина. ОСОБА_7 не заявляв самостійних вимог, і проживає в м. Чернігові за місцем реєстрації по вул. Комочкова, 9.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Так як зазначив в засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 він фактично проживає з матір»ю в АДРЕСА_1, будучи за рішенням суду вселеним до батька в будинок № 9 по вул. Комочкова в м. Чернігові він в даному будинку не проживає. Дані обставини, проживання ОСОБА_8 разом із позивачем - матір»ю за зазначеною ним адресою, підтверджується також довідкою Деснянської районної у м. Чернігові ради від 25.08.2016 року і доданим в засіданні апеляційного суду позивачем актом про фактичне проживання від 25 серпня 2016 року на підставі чого було видано зазначену довідку, та за відсутності якого суд не взяв до уваги зазначену довідку органу місцевого самоврядування.

На думку колегії суддів, наявність самої Постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.03.2016 року за яким ОСОБА_7Ю вселений до будинку 9 по вул. Комочкова у м. Чернігові не є свідченням, що він в цьому приміщенні постійно чи переважно проживає, а свобода вибору місця проживання є одним з конституційних прав людини (ст.33 Конституції України).

Враховуючи вищевикладене, положення ст.57 ЦПК України щодо доказів, колегія суддів вважає, що є не спростованим твердження ОСОБА_5, що ОСОБА_7, який продовжує навчання, проживає разом із нею, тому в силу ч.3 ст.199 СК України ОСОБА_5 має право на звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2)стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З наданих ОСОБА_8 до суду першої інстанції письмових доказів вбачається, що він працює має регулярну заробітну плату в ПАТ АК "Київводоканал" (а.с.50).

Як вбачається з договору про освітні послуги у Чернігівському державному технологічному університеті від 09 вересня 2012 рокуь відповідач є поручителем сплачувати кошти для здобуття іншим сином сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 освіти (а.с.46-49).

Син відповідача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення ним повноліття продовжує навчання, яке є платним, потребує матеріальної допомоги у зв»язку з цим, однак відповідач не бере участі у фінансуванні його подальшої освіти.

З наведених доказів слід вважати встановленим, що ОСОБА_8 має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_11, який продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, апеляційний суд враховує матеріальне становище відповідача, який сплачує кошти за навчання іншого сина сторін ОСОБА_9, а також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов»язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на їх батьків.

Враховуючи вищевикладене, необхідно визначити розмір аліментів, які необхідно стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 18 травня 2016 року і до закінчення ним навчання 30 травня 2017 року, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Також колегія суддів не погоджується із відмовою позивачу в частині її вимог, що стосується індексації заборгованості по аліментах, на яке вона має право виходячи з правової позиції Верховного Суду України від 23 січня 2013 року за №6-127 цс 12. Оскільки позов нею поданий до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеному судом у твердій грошовій сумі», то при вирішенні спору необхідно застосовувати Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078.

Відмовляючи в зазначеній частині позову суд послався на неправильність визначення позивачем методики нарахування індексації, що нею ставиться питання нарахування індексації на заборгованість по аліментах, що не передбачено, однак на думку колегії суддів невірне визначення ОСОБА_5 методики проведення індексації нарахувань по аліментах не є підставою для відмови в позові в цій частині.

У зв»язку з чим рішення суду в частині відмови ОСОБА_5 в задоволенні вимог до ОСОБА_8 про стягнення суми індексації по аліментах слід скасувати.

Як вбачається з довідки розрахунку старшого державного виконавця заборгованості по аліментах від 18.03.2016 року по виконавчому листу 750/5796/14-2/750/1939/14 від 10.07.2014 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 у розмірі 650 грн. Починаючи з 10.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 18.03.2016 року заборгованість по аліментах становить 14300 грн. (а.с.6 зворот).

За весь період прострочення сплати аліментів у твердій грошовій сумі індексація аліментів не проводилась.

Апеляційний суд, врахувавши індекси інфляції визначені Держстатом до перевищення порога індексації (101%), і що право на індексацію аліментів у позивача виникло з червня 2014 року, проводячи множення аліментів, що підлягають індексації на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%, приходить до висновку, що розмір індексації аліментів по березень 2016 року буде становити 837 грн. 82 коп., які і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду в частині відмови позивачу в стягненні із відповідача додаткових витрат в сумі 7890 грн., на розвиток здібностей сина ОСОБА_7 з таких підстав .

Виходячи із змісту ч.1 ст.185 СК України у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв»язку з розвитком якихось здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах, пов»язаних з утриманням дитини.

Позивач обґрунтовувала свої вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину тією обставиною, що нею було оплачено навчання сина ОСОБА_11 за період 23.08.2013 року по 08.03.2016 року в розмірі 15780 грн., і тому з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина зазначених витрат.

Однак оплата за навчання не являється додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов»язку батьків утримувати повнолітню дочку, сина, на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначеному розміру аліментів слід врахувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов»язань, обов»язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Зазначена обставина, щодо незастосування правил ст.185 СК України у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв»язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, визначена також правовою позицією Верховного Суду України в справі № 6-1296цс15 від 24 лютого 2016 року.

Виходячи з правил ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних (майнових) вимог ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави із ОСОБА_8 1788 грн.72 коп. за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 88, 303, 304, 307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 серпня 2016 року скасувати в частині відмови ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини та стягнення суми індексації по аліментах та задовольнити частково зазначені позовні вимоги ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 18 травня 2016 року і до закінчення ним навчання 30 травня 2017 року, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 суму індексації аліментів з червня 2014 року по березень 2016 року в розмірі 837 грн. 82 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 1788 грн. 72 коп. судового збору на користь держави за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: