Справа № 236/2147/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шавиріної Л.П.

секретаря Снігирьової О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області у відсутності сторін скаргу Публічного акціонерного товариства «Автотранспортник» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 в частині винесення постанови від 16 жовтня 2015 року про арешт коштів, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2015 року повноважний представник ПАО «Автотранспортник» ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскаржуючи постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 16.10.2015 року по виконавчому провадженню № 48865377 про арешт коштів на розрахункових рахунках заявника № 8483, № 8483, № 397, які відкрито у філії Донецького обласного управління «Ощадбанку» м. Краматорськ, МФО 335106, на розрахунковому рахунку № 4139 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 380805, на розрахунковому рахунку № 7 в Петровській філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 335214, на розрахунковому рахунку № 260089663 в АТ «ОСОБА_3 Аваль» у м. Київ, МФО 380805, скасування постанови та відшкодування судових витрат. Вказані вимоги представник ПАО «Автотранспортник» мотивував тим, що 20.11.2015 року йому стало відомо, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 16.10.2015 року накладено арешт на розрахунковий рахунок боржника у Красноармійському відділенні ПАО «Укрсоцбанк». Однак, враховуючи те, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було порушено вимог ст.ст.6,11,25,31 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення порядку ведення виконавчих дій та прав заявника, як сторони виконавчого провадження, бо державний виконавець не повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження, не направив йому копії постанови про це, не роз»яснив права та обов»язки, а тому необґрунтовано та передчасно вирішив питання про накладення арешту, копію вказаної постанови від 16.10.2015 року також заявнику не направив, позбавивши його можливості оскаржити таку. Тому просив скасувати постанову про накладення арешту на грошові кошти від 16.10.2015 року.

В судове засідання сторони не з»явилися, про час та місце розгляду справи були попереджені належним чином, представник заявника просив розглядути скаргу у його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.07.2015 року з Публічного акціонерного товариства «Автотранспортник» та ОСОБА_4 Миколайоича на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 11469,15 грн. та судові витрати в сумі 873,60 грн.(а.с.61-64).

03.12.2015 року заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на порушення його прав, та обов»язків державного виконавця, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до необґрунтованого здійснення виконавчих дій накладення арешту на кошти заявника.

Надана заявником копія постанови державного виконавця від 16.10.2015 року свідчить про те, що дійсно в провадженні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції перебуває на примусовому виконанні(виконавче провадження № 48865377) виконавчий лист № 236/2147/15-ц, виданий 28.07.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області про стягнення з ПАТ «Автотранспортник» на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості. У вказаному провадженні 16.10.2015 року у зв»язку з ухилення боржника від від виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів заявника на розрахункових рахунках у 6 банківських установах в межах 13659,33 грн.(а.с.103).

Цивільно-процесуальне законодавство України передбачає право на звернення із скаргою до суду. Згідно частині 1 статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Статтею 385 ЦПК України передбачені строки для звернення із скаргою. Згідно частин 1 та 2 зазначеної статті каргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчогопровадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак державний виконавець не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що стягувач отримав як постанову про відкриття виконавчого провадження так і оскаржувану постанову і коли саме. Матеріали справи свідчать про те, що він в 20.11.2015 року лише дізнався про наявність такої, і вже 25.11.2015 року звернувся до суду зі скаргою.

Тому суд вважає, що заявник своєчасно звернувся до суду зі скаргою, в межах строків, встановлених ст. 385 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що надані заявником докази, які не спростовані заінтересованими особами, встановлено, що дійсно державний виконавець порушив вимоги ст.6,11,25,31 Закону України «Про виконавче провадження», бо будучи зобов»язаним використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії, не направив заявнику рекомендованою кореспонденцією постанову про відкриття виконавчого провадження, а потім простою кореспонденцією копію постанови від 16.10.2015 року про арешт коштів заявника, чим позбавив останнього ждобровільно виконати рішення суду, а тому і передчасно і необґрунтовано арештував його кошти.

Відповідно до п.18 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Тому на підставі викладеного, суд вважає постанову про арешт коштів боржника від 16.10.2015 року неправомірною, а скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, бо відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України суд позбавлений можливості скасувати таку постанову, але зобов»язує це зробити заінтересовану особу державного виконавця.

Вирішуючи вимоги заявника в частині стягнення з державного виконавця сплаченого заявником при зверненні до суду судового збору в розмірі 1218 грн.(а.с.83), суд враховує наступне.

Ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невідємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

В той же час Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI не врегульовано порядок повернення сплаченої суми судового збору в разі помилкового його сплати. Вказані правовідносини врегульовано Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Тому суд повертає заявнику оригінал платіжного доручення № 90 від 24.11.2015 року про сплату судового збору в розмірі 1218,0 грн.

Керуючись ст. ст. 6,11,25,31,82 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст.11,60,212, 383, 386-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Автотранспортник» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 16.10.2015 року № 48865377 про арешт коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках Публічного акціонерного товариства «Автотранспортник» № 8483, № 8483, № 397, які відкрито у філії Донецького обласного управління «Ощадбанку» м. Краматорськ, МФО 335106, на розрахунковому рахунку № 4139 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 380805, на розрахунковому рахунку № 7 в Петровській філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 335214, на розрахунковому рахунку № 260089663 в АТ «ОСОБА_3 Аваль» у м. Київ, МФО 380805, визнати неправомірною.

Зобов»язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 скасувати постанову від 16.10.2015 року про арешт коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках Публічного акціонерного товариства «Автотранспортник» № 8483, № 8483, № 397, які відкрито у філії Донецького обласного управління «Ощадбанку» м. Краматорськ, МФО 335106, на розрахунковому рахунку № 4139 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 380805, на розрахунковому рахунку № 7 в Петровській філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 335214, на розрахунковому рахунку № 260089663 в АТ «ОСОБА_3 Аваль» у м. Київ, МФО 380805.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити у зв»язку з відсутністю підстав.

Повернути Публічному акціонерному товариству «Автотранспортник» оригінал платіжного доручення № 90 від 24.11.2015 року про сплату судового збору в розмірі 1218,0 грн. та роз»яснити йому, що помилково сплачений судовий збір у сумі 1218,0 грн. він може повернути на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд в 5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя -