Справа № 447/715/15 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/1163/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення суду відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржив позивач ОСОБА_5. Апелянт вважає, оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права з неповно встановленими обставинами, що мають значення для справи. Звертає увагу, що при ухваленні рішення Миколаївським районним судом Львівської області від 23 жовтня 2015 року не було вирішено питання судових витрат. В апеляційній скарзі просить ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити до Миколаївського районного суду Львівської області для продовження судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення, суд виходив з тих підстав, що рішення суду від 23.10.2015 року відповідає позовним вимогам вказаним в даній позовній заяві, будь-яка інша уточнююча позовна заява, або вказівка на те, що позивачем чи її представником уточнювалися позовні вимоги в судовому засіданні в матеріалах справи відсутні.

Проте, з таким висновок суду колегія суддів погодитися не може оскільки він є необґрунтованим і не відповідає вимогам закону з таких підстав.

У відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за завою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 згаданої статті передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

витрати на правову допомогу;

витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Зі змісту ст. 220 ЦПК України вбачається, що за заявою особи, яка бере участь у справі, у випадку не вирішення питання про судові витрати суд має ухвалити додаткове рішення по суті цього питання, оскільки це передбачено законом, а постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення може мати місце лише у випадку відсутності підстав для ухвалення додаткового рішення, тобто, якщо рішенням суду вже було вирішено поставлене заявником питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_5 задоволено.

Припинено право ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири №17 в житловому будинку №2 по вул. В.Стуса в м. Новий розділ Львівської області.

Виплачено ОСОБА_3 105119 грн. 34 коп. внесених ОСОБА_5 на депозитний рахунок суду.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку квартири №17 в житловому будинку №2 по вул. В.Стуса в м. Новий Розділ Львівської області.

Також встановлено, що при подачі позовної заяви ОСОБА_5 не сплачував судовий збір, оскільки він на підставі п.п.7, 8 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, як інвалід 1 групи та ветеран війни.

Згідно заяви представника позивача ОСОБА_4, останній просив ухвалити додаткове рішення та стягнути в користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 судові витрати, а саме: 4435,20 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 957,30 грн. комісійного збору банку за сплату витрат за проведення судової експертизи, внесення вартості частки квартири на депозитний рахунок суду.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 даної статті передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Абзацом 6 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12 червня 2009 року роз'яснено, що тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення.

Як вбачається матеріалів справи та рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року при ухваленні рішення суд першої інстанції не вирішував питання про судові витрати.

При цьому, суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, про ухвалення додаткового рішення суду щодо вирішення питання судових витрат порушив порядок, встановлений для її розгляду, оскільки одночасно прийшов до взаємовиключних суперечливих висновків, розглянув цю заяву по суті, що передбачає ухвалення додаткового рішення суду, що судом не було зроблено; і постановив ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, що передбачає встановлення відсутності підстав для ухвалення додаткового рішення, чого не має у даному випадку.

На підставі матеріалів справи та вказаних правових положень апеляційний суд приходить до висновку, що за наявності заяви особи, яка бере участь у справі ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, про ухвалення додаткового рішення суду щодо вирішення питання судових витрат, питання щодо яких не було судом вирішено, суд першої інстанції в силу зазначених положень ст. 220 ЦПК не мав підстав для постановлення ухвали про відмову у постановленні додаткового рішення за вказаною заявою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, а повинен був розглянути зазначену заяву по суті з ухваленням відповідного додаткового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 або про задоволення цієї заяви.

Не виконавши вимоги процесуального закону при розгляді вказаної заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для розгляду такої заяви.

Відповідно ж до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для розгляду заяви ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, про ухвалення додаткового рішення суду щодо вирішення питання судових витрат, що є підставою для скасування ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року з передачею питання щодо розгляду заяви представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання судових витрат до того ж суду на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, і передати питання щодо розгляду заяви представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання судових витрат до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П.Крайник

ОСОБА_2