Справа № 347/732/16
Провадження № 22-ц/779/1708/2016
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Соколовського В.М., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Слобідської сільської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_4 на рішення Косівського районного суду від 22 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Слобідської сільської ради, третьої особи - ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинковолодіння по вул. Лукиничівській, 13 в с. Слобідка Косівського району, її господарство межує з господарством ОСОБА_3

Вказувала, що рішенням сесії Слобідської сільської ради від 20 серпня 2015 року № 433 було затверджено акт виїзної земельної комісії про погодження межі між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 згідно поданої заяви від ОСОБА_3

Зазначала, що в 2008 році при проведенні нею приватизації вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 особисто підписала акт встановлення та узгодження меж, а тому не було підстав для перегляду межі в 2015 році.

Посилаючись на те, що погодження межі проводилося без повідомлення та присутності суміжних землекористувачів, просила визнати недійсним рішення сесії Слобідської сільської ради від 20 серпня 2015 року № 433-30/2015 про затвердження акту виїзної земельної комісії про погодження межі між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Рішенням Косівського районного суду від 22 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не було перевірено доводів представника позивача про те, що в 2015 році ОСОБА_3, незаконно зайнявши частину суміжної ділянки ОСОБА_2, замість існуючої межі у вигляді деревяної огорожі, встановила металічні стовпи, а також, що рішенням Слобідської сільської ради від 20 серпня 2015 року № 433-30/2015 погоджено два акти виїзної земельної комісії щодо погодження меж між суміжними землекористувачами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з одним і тим же текстом, план-абриси яких між собою по суті відрізняються.

Зазначає, що суд не дав правової оцінки показанням свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що узгодження меж зі сторони ОСОБА_6 уже відбулося у 2003 році, а з боку ОСОБА_2 в 2008 році. Крім того, ОСОБА_3 захопила частину її земельної ділянки та частину земельної ділянки ОСОБА_2

Також суд не дав правової оцінки показанням сільського голови с. Слобідка ОСОБА_7, який пояснив, що 20 серпня 2015 року при виїзді земельної комісії при встановленні меж державні акти на право власності на земельні ділянки суміжник землекористувачів до уваги не бралися.

Вважає висновок суду про те, що рішенням Слобідської ради від 20 серпня 2015 року були погодженні вже існуючі межі між суміжними землекористувачами необґрунтованими, оскільки якщо існуючі та раніше погодженні межі земельних ділянок залишилися не змінними, тому не було потреби ще раз їх погоджувати.

Крім того апелянт вважає, що суть затвердження рішенням Слобідської сільської ради від 20 серпня 2015 року вказаних актів земельної комісії полягає не в погодженні чи перепогодженні заново меж між земельними ділянками ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 із-за неможливості приватизувати суміжну земельну ділянку ОСОБА_3, а в тому, щоб в такий спосіб узаконити частину самовільно зайнятої останньою земельної ділянки позивачки.

Зазначає, що суд не звернув увагу на те, що сільська рада, затверджуючи оспорюване рішення, не перевірила зазначену в актах виїзної земельної комісії інформацію на предмет того чи відповідає вона дійсності.

Вказує, що не відповідає фактичним обставинам справи твердження суду про те, що межі між суміжними землекористувачами є чіткими й порушень не виявлено, а також, що зі сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходиться бетонна бровка з межовими знаками у вигляді забетонованих металічних труб, які облаштовані більше 30 років тому, оскільки воно спростовується актом встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 в натурі, складеним у 2008 році під час приватизації останньою вказаної земельної ділянки, за підписом сільського голови та суміжних землекористувачів, у якому вказано, що межі в натурі проходять по межових знаках, межові знаки деревяні кілки, між землекористувачами претензій при встановленні меж не виявлено, а тому межових знаків у вигляді металічних труб, які були б облаштовані 30 років тому станом на 2008 рік не було.

Зазначає, що факт самовільного зайняття ОСОБА_3 частини земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з якої вбачається, що земельна ділянка позивачки згідно фактичних обмірів зміщена.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених мотивів.

Представник Слобідської сільської ради ОСОБА_7 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обовязок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 лютого 2000 року позивач є власником будинковолодіння по вул. Лукиничівська, 13 в с. Слобідка Косівського району.

Рішенням сесії Слобідської сільської ради за № 249-11/2008 від 09 листопада 2008 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Лукиничівська, 13 в селі Слобідка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства.

В 2010 році ПП «Карпатгеосервіс» була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів по передачі земельної ділянки у власність, яка рішенням сесії Слобідської сільської ради № 471-19/2010 від 10 вересня 2010 року була затверджена та передано ОСОБА_2 у власність земельні ділянки загальною площею 0,4654 га., зокрема, ділянка № 1 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1566 га, в тому числі по угіддях: під будівлями і двором 0,0311 га, багаторічні насадження 0,1255 га

03 липня 2012 року позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 525023 площею 0,1566 га.

З наявного в матеріалах справи акту встановлення та узгодження меж вказаної земельної ділянки вбачається, що представником землевпорядної організації в присутності ОСОБА_2 та суміжних землекористувачів було проведено встановлення в натурі меж земельної площею 0, 1566 га., які наведені на кадастровому плані.

Також було погоджено та закріплено, що межі в натурі проходять по встановлених межових знаках - деревяних кілках в кількості чотирьох штук, які передані на зберігання ОСОБА_2

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 з метою приватизації земельної ділянки звернулася із заявою до Слобідської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

По заяві ОСОБА_3 щодо погодження межі між суміжними землекористувачами була створена виїзна земельна комісія, яка вийшовши на місцевість встановила, що межі між суміжними землекористувачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є чіткими і порушень не виявлено, з сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходиться бетонна бровка з межовими знаками у вигляді забетонованих металічних труб, які облаштовані біля 30 років тому, а тому комісія врахувавши що вищевказані громадяни мають державні акти, а тому немає жодних підстав вважати межу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не вірною, у звязку з неприязними відносинами комісія вважала за необхідне погодити межу між даними землекористувачами.

Рішенням сесії Слобідської сільської ради № 433-30/2015 від 20 серпня 2015 року сільська рада, розглянувши акт земельної комісії від 20 серпня 2015 року, вирішила погодити межу між суміжними землекористувачами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту порушень прав щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою позивача рішенням сесії Слобідської сільської ради № 433-30/2015 від 20 серпня 2015 року, яким було погоджено межу між суміжними землекористувачами.

Проте, погодитися із таким висновком не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом.

Для приватизації земельної ділянки відповідно до ст. 198 ЗК України необхідним є встановлення та узгодження її розмірів.

Відповідно до п.б ч.2 ст.198 ЗК України погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Для визначення порядку встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 було затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою встановлено, що межові знаки, які встановлені з метою закріплення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) до набрання чинності цим наказом, є дійсними і підлягають заміні лише при добровільному зверненні власника (користувача) земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.1 вказаної Інструкції (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) повинна включати, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки (п. 2.8 Інструкції).

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за пять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх незявлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання (п. 3.12 Інструкції).

Однак на вказані вимоги суд першої інстанції не звернув уваги та не врахував, що актом виїзної земельної комісії від 20 серпня 2015 року було погоджено межу між суміжними землекористувачами без врахування даних щодо меж земельної ділянки, визначених державним актом на право власності суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 та матеріали справи не місять даних щодо належного її повідомлення, як суміжного землекористувача, про проведення вказаних робіт.

Крім того, в матеріалах справи наявні два акти виїзної земельної комісії аналогічного змісту, складені в один і той же день - 20 серпня 2015 року, які були затверджені рішенням Слобідської сільської ради від 20 серпня 2015 року за № 433-30/20.

При цьому, плани-абриси меж земельних ділянок в двох актах по суті відрізняються, і межа земельних ділянок суміжних землекористувачів в одному акті проходить по будинку ОСОБА_3, а в другому плані-абрисі проходить по будинку і по сараю.

А тому за наявності вказаних порушень, у сесії Слобідської сільської ради були відсутні правові підстави для погодження меж між суміжними землекористувачами.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду, державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 не видано через наявність накладок суміжних земельних ділянок і на даний час в суді розглядається спір з цього приводу.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та визнання недійсним рішення сесії Слобідської сільської ради за № 433-30/2015 від 20 серпня 2015 року про затвердження акту виїзної земельної комісії про погодження меж між суміжними землекористувачами.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним рішення сесії Слобідської сільської ради за № 433-30/2015 від 20 серпня 2015 року про затвердження акту виїзної земельної комісії про погодження меж між суміжними землекористувачами.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: В.М. Соколовський

ОСОБА_9