У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від

20 листопада 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Логовець Марини Олександрівни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Логовець М.О. по здійсненню розрахунку заборгованості по аліментам неправомірними, визнати недійсним складений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам, зобов'язати державного виконавця Логовець М.О. здійснити перерахунок загального розміру заборгованості по аліментам.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 посилався на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 5 вересня 2014 року з нього було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

24 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду у вказаній справі.

Враховуючи те, що у вересні 2014 року він тимчасово припинив займатись підприємницькою діяльністю, про що повідомив Ніжинську ОДПІ та головного державного виконавця ВДВС Ніжинського МРУЮ Міщенко Н.І., останньою було визначено розмір поточних аліментів у сумі 309,60 грн за місяць, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік», що складає 30% прожиткового мінімуму для дитини до 6 років.

8 вересня 2015 року державним виконавцем Логовець М.О. йому було надіслано розрахунок заборгованості по аліментах, в якому розмір аліментів обчислювався із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до статистичних даних, наданих Управлінням статистики у Ніжинському районі, тобто 514,99 грн на місяць, у зв'язку із чим за ним почала рахуватись заборгованість по аліментах у розмірі 5 149,90 грн.

Із зазначеним розрахунком він не погодився і вважав, що державний виконавець порушила вимоги чинного законодавства в частині виконання рішення суду, здійснила розрахунок заборгованості по аліментах та визначила розмір щомісячного платежу, виходячи із методики розрахунку, яка не передбачена законодавством. Крім того, ним, за усною домовленістю, було сплачено аліменти в сумі 4 391 грн. у вересні та жовтні 2014 року.

Тому станом на 1 вересня 2015 року в нього є переплата по аліментам в розмірі 307,06 грн.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

28 вересня 2015року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Логовець М.О.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд вірно виходив із того, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Логовець М.О. правомірно проведено розрахунок заборгованості заявника по сплаті аліментів, відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, з урахуванням даних про розмір середньої заробітної плати працівника в Ніжинському районі.

Суди вірно зазначали, що посилання заявника на те, що відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду з нього на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставним, оскільки з нього стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дитини в частці від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанції вказували, що відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам, яка є в матеріалах справи, підтверджується, що державним виконавцем Логовець М.О. у розрахунку також врахована сума аліментів у розмірі 4 000 грн, яка була сплачена заявником на користь стягувача добровільно у вересні та жовтні 2014 року.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від

20 листопада 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня

2015 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада

2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Логовець Марини Олександрівни, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна