Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка, який помер 30.04.2015 року на тимчасово окупованій території України в місті Донецьку Донецької області. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 30.04.2015 року на тимчасово окупованій території в місті Донецьку Донецької області помер її чоловік ОСОБА_2, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління у м. Донецьку було видане 06.05.2015 року свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серія І-НО №831378, КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» відділом експертизи трупів 02.05.2015 року було видане лікарське свідоцтво про смерть №1835, а також довідку про причини смерті до форми №106/о №1835 від 02.05.2015 року, згідно до яких ОСОБА_2 помер 30.04.2015 року в м. Донецьке Донецької області від отруєння невстановленої речовиною. У грудні 2015 року вона звернулася до Іллічівського відділу РАЦС м. Маріуполя для реєстрації смерті чоловіка однак їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки представлене на реєстрацію лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства.

Заявниця в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направили, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечували.

Суд, дослідивши письмові матеріали, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-НО №072499 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька заявниця та ОСОБА_2 уклалт шлюб 29.12.2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29.12.2006 року був зроблений відповідний актовий запис №1082.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1 НО №127401 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька 16.04.2007 року, від зазначеного шлюбу народилася ОСОБА_3, 29.03.2007 року.

30.04.2015 року ОСОБА_2, перебуваючи в місті Донецьку Донецької області помер від отруєння неуточненою речовиною, про що 02.05.2015 року медичною установою було видано відповідну лікарську довідку про причини смерті.

06.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2, серія І-НО №831378.

Після смерті ОСОБА_2 заявниця у грудні 2015 року звернулася до Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за видачею свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено через те, що документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створюють правових наслідків. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Як встановлено, заявниця ОСОБА_1 мала намір встановити факт смерті ОСОБА_2, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть, отримання спадщини та оформлення пенсії на дитину по втраті годувальника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків танайманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки заявниця ОСОБА_1, яка є громадянкою України, зареєстрована в Донецькій області, Іллічівському районі АДРЕСА_1, а її чоловік ОСОБА_2 30.04.2015 року помер на тимчасово непідконтрольній Україні території в м.Донецьку Донецької області, після його смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть та медичне свідоцтво про смерть, закладами, які розташовані на не підконтрольній території України не може бути використане заявницею для реєстрації смерті на території України.

Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 суд, приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 30.04.2015 року в м.Донецьку Донецької області.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, який народився 08.05.1985 рокув м. Донецьк Донецької області, громадянин України, помер 30.04.2015 року в м.Донецьк, Донецької області, причина смерті: отруєння невстановленою речовиною.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко