Справа № 463/2352/15 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/5801/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

секретаря Бохонко М.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Господар», про приведення квартири до попереднього стану та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Господар», про визнання перепланування законним,-

встановила:

В травні 2015 року позивач Личаківська РА ЛМР звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про приведення квартири до попереднього стану.

Вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2014 року відповідач ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності за самовільне влаштування дверей на місці віконного прорізу з виходом на балкон загального користування у квартирі № 6 будинку № 3 на вул. Чехова, у м. Львові.

Згідно із висновком міжвідомчої комісії від 03.02.2015 р. віконний отвір підлягає приведенню до попереднього стану, оскільки влаштований з порушенням вимог чинного законодавства та без попереднього отримання дозволу на проведення робіт з перепланування.

Розпорядженням позивача від 23.02.2015р. такий висновок затверджений, із покладенням на відповідача обов»язку привести стан квартири до попереднього стану.

16.03.2015 р. це розпорядження направлено ОСОБА_3рекомендованим листом, проте згідно акту ЛКП «Господар» від 05.05.2015р., нею не виконане.

Просив ухвалити рішення, яким зобов»язати ОСОБА_3 привести віконний отвір у приміщенні кухні під літ 6-3 площею 13,1 кв.м. квартири № 6 в будинку № 3 на вул. А. Чехова у м.Львові до попереднього стану шляхом його відновлення із закладенням дверного прорізу.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 подала зустрічний позов до Личаківської районної адміністрації ЛМР про визнання законним здійсненого з метою покращення умов проживання перепланування з влаштуванням дверного прорізу на місці віконного зі сторони дворового фасаду для виходу на дворовий галерейний балкон в квартирі АДРЕСА_1.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що здійснене нею перепланування квартири відповідає будівельним нормам та правилам, що стверджується відповідними технічними висновками. Проведені нею роботи не мають ознак самочинного будівництва, оскільки конструкція несучих стін не порушена. На проведення таких робіт дозвіл не вимагається, у зв»язку з чим проведене перепланування просить визнати законним.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року в позові Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Господар», про приведення квартири до попереднього стану відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Господар», про визнання перепланування законним відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом Личаківської РА ЛМР, вважає що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з»ясуванням судом обставин,що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі не погоджується із посиланням суду першої інстанції на положення ст. 152 ЖК УРСР в редакції Закону України № 191-VІІІ від 12.02.2015 року, оскільки факт вчинення ОСОБА_3 самовільного влаштування дверей на місці віконного прорізу з виходом на балкон загального користування у квартирі АДРЕСА_2 підтверджується постановою Личаківської районної адміністрації ЛМР від 30.12.2014 року № 142, відтак, на момент здійснення відповідного перепланування чинна редакція ст. 152 ЖК УРСР передбачала обов»язковий дозвіл на такі дії виконавчого комітету місцевої ради.

На переконання апелянта, дверний проріз на місці віконного отвору здійснено з втручанням у несучу стіну будинку, шляхом часткового демонтажу, а протилежні висновки суду з цього приводу не заслуговують на увагу, оскільки без проведення відповідного експертного дослідження суд не вправі робити такі висновки, при цьому наявність проекту на відповідність будівельним нормам здійсненого перепланування не спростовує самочинних дій.

Звертає увагу на те, що питання про самочинні дії ОСОБА_3 розглядалось на засіданні міжвідомчої комісії при Личаківській районній адміністрації, за висновком від 03.02.2015 року якої віконний отвір в приміщенні кухні підлягає приведенню до попереднього стану.

На підставі зазначеного висновку Личаківською РА ЛМР видано розпорядження № 51 від 23.02.2015 р., яким затверджено висновок міжвідомчої комісії, що судом першої інстанції не враховано.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Личаківської районної адміністрації задовольнити.

Зважаючи на те, що апелянт Личаківська РА ЛМР оскаржує рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року лише в частині відмови в задоволенні первісного позову, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, колегією суддів за правилами ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить переконання про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог суд першої інстанції встановивши, що відповідач за первісним позовом влаштувала на місці віконного прорізу двері з виходом на балкон загального користування, виходив з того, що згідно приписів чинної на час розгляду справи ст. 152 ЖК УРСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об»єкта в експлуатацію не потребується.

Крім цього, суд вказав, що за характером здійсненого перепланування такі роботи не включають в себе втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Оскільки приведення квартири до попереднього стану є одним із видів цивільно-правової відповідальності, і на даний час протиправність діяння, яке тягне за собою таку відповідальність скасовано, немає підстав для висновку про покладення на позивача такого обов»язку.

Судом встановлено наступні юридичнозначимі факти та відповідні їм правовідносини.

З довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописку № 85 від 17.01.2015 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 9).

У вказаній квартирі відповідач влаштувала на місці віконного прорізу двері з виходом на балкон загального користування, що в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Постановою адміністративної комісії ЛРА ЛМР у справі про адміністративне правопорушення № 142 від 30.12.2014 р. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 514 грн. (а.с.10).

Цього ж дня ЛКП «Господар» на адресу відповідача скеровано попередження про необхідність подачі пакету документів щодо факту вчинення самочинного будівництва.

Висновком міжвідомчої комісії при Личаківський РА ЛМР від 03.02.2015р. постановлено, що оскільки влаштування дверного прорізу на місці віконного отвору в квартирі № 6 на вул. Чехова, 3 здійснено самочинно, з порушенням ст. 152 ЖК УРСР та п. 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, віконний отвір підлягає приведенню до попереднього стану (а.с. 6).

Розпорядженням ЛРА ЛМР від 23.02.2015р. № 51 затверджено висновок міжвідомчої комісії та запропоновано відповідачу привести віконний отвір до попереднього стану у двотижневий термін з дня отримання розпорядження (а.с. 5).

Згідно акту ЛКП «Господар» від 05.05.2015р. розпорядження відповідачем не виконано (а.с. 14).

Відповідно до п. 3.6 розділу VІ Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 3704 від 08 липня 2010 року, до повноважень районної адміністрації у галузі будівництва належить зокрема, розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва.

Статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, іншими спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про планування і забудову територій" рішення органів виконавчої влади та самоврядування з питань забудови й іншого використання територій, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов'язковими для суб'єктів містобудування.

Під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про регулювання містобудівної діяльності" необхідно розуміти зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України в редакції, чинній на момент проведення будівельних робіт та винесення розпорядження, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

В свою чергу, згідно приписів ст. 152 ЖК УРСР в редакції, чинній на момент проведення будівельних робіт та винесення розпорядження, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

При цьому, умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, відповідно до яких переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів та лоджій власниками квартир, наймачами й орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Зокрема, відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.4. вказаних вище Правил, переобладнання і перепланування жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пунктом 1.4.5 цих Правил встановлено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що власник квартири має право робити зміни в квартирі, а також у нежилих у житлових будинках приміщеннях, тобто перепланування та переобладнання за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав, обмеження інтересів власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічні, пожежні вимоги і правила експлуатації будинку. При цьому, здійснення відповідних змін (переобладнань) проводиться при наявності проектів та з дозволу виконкому відповідної місцевої ради депутатів, а також за згодою інших громадян, які проживають у будинку.

До елементів перепланування жилих приміщень належить: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування.

Оскільки переобладнання вікна на двері у зовнішній стіні будинку передбачає втручання у несучі конструкції, тому таке переобладнання потребує отримання дозвільних документів, що дає право на їх виконання.

Протилежний висновок суду першої інстанції, що за характером здійсненого перепланування такі роботи не включають в себе втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не відповідає встановленим обставинам справи.

Пунктом 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану у випадку, якщо це призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 розпорядження Личаківської РА ЛМР № 51 від 23.02.2015 року про приведення віконного отвору до попереднього стану в кв. № 6 на вул. А. Чехова, 3 у м. Львові не виконала, крім цього із заяви від 30.10.2014 р. мешканця кв. № 7 цього ж будинку вбачається, що таке переобладнання перешкоджає вільному переходу по площадці балкону (а.с. 8).

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що мотиви апеляційної скарги позивача Личаківської РА ЛМР про приведення перепланування квартири до попереднього стану, шляхом відновлення віконного прорізу на місці самочинно влаштованого дверного прорізу у квартирі № 6 на вул. А. Чехова, 3 у м. Львові, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Наявність проекту на відповідність будівельним нормам здійсненого перепланування квартири № 6 з влаштуванням входу на місці віконного отвору на вул. Чехова, 3 у м. Львові, планування квартири виконано у відповідності до норм ДБН В.3.3-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» за яким стіни, перекриття, перемичка над дверима, інженерні мережі та опалення зберігаються існуючі, не є дозволом на проведення відповідного перепланування та підставою для визнання такого з дотриманням передбаченої законом процедури.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в користь апелянта Личаківської РА ЛМР судовий збір за подання апеляційної скарги та позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Господар», про приведення квартири до попереднього стану- скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Господар», про приведення квартири до попереднього стану- задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3привести віконний отвір у приміщенні кухні під літ 6-3 площею 13,1 кв.м. квартири № 6 в будинку № 3 на вул. А. Чехова у м.Львові до попереднього стану шляхом його відновлення із закладенням дверного прорізу.

Стягнути з ОСОБА_3на користь Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради судовий збір за подання позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп. та апеляційної скарги в сумі 267 грн. 96 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_5