АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Даніель» про визнання частково недійсним кредитного договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015року,

встановила:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року в задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання частково недійсним кредитного договору.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 06 жовтня 2008 року між ТОВ КБ «Даніель» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №18/09-КЗН-Т.

Сума кредиту: 56 000 доларів США.

Термін повернення: до 05 жовтня 2023 року включно.

Процентна ставка: 16,99 % річних.

Згідно п. 7.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, комісії, передбачених п.п. 1.1, 5.1-5.4, цього договору позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що п. 7.1 кредитного договору суперечить принципам розумності та добросовісності, а також є несправедливим в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначений пункт дозволяє банку у разі порушення позичальником умов договору нараховувати позивачу штрафні санкції у розмірі 182,5 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Вирішуючи спір, суд вірно встановив, що позичальник був ознайомлений із умовами кредитування у банку, інформацією щодо сукупної вартості кредиту, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, графіком платежів, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору, про що свідчить його підпис на кредитному договорі.

ОСОБА_1 погодився з умовами кредитного договору, в тому числі в частині, що стосуються відповідальності, яка настає за порушення умов кредитного договору, підписавши кредитний договір особисто і без застережень.

При цьому, ОСОБА_1 міг відмовитися від його укладення на умовах, запропонованих банком.

Проте позивач не відмовився від його виконання, а тривалий час користувався кредитними коштами, що також свідчить про його згоду з умовами договору.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не доведено, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 жовтня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук