АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 674/1095/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1963/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

3 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В його обґрунтування зазначила, що відповідач ОСОБА_3 є її батьком. 7 липня 2008 року шлюб між останнім та її матірю ОСОБА_1 розірвано. На даний час відповідач проживає окремо. 16 травня 2016 року рішенням Хмельницької міжрайонної психоневрологічної МСЕК їй встановлена ІІ група інвалідності з дитинства строком до 16 травня 2018 року, у звязку з чим отримує пенсію в розмірі 1 174 грн. Мати працює в Дунаєвецькому психоневрологічному інтернаті та отримує заробітну плату в розмірі 1 659 грн. 60 коп. Для підтримання нормальної життєдіяльності, зокрема, придбання ліків, продуктів харчування їй бракує коштів, оскільки лише на ліки щомісяця витрачає 1771 грн. 50 коп. ОСОБА_3 неофіційно працює, отримує дохід та має змогу надавати їй матеріальну допомогу, проте відмовляється це робити.

А тому, просила суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця з батька ОСОБА_3, починаючи з дня звернення до суду і до 16 травня 2018 року.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 13 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь непрацездатної дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1963/16

Суддя-доповідач ОСОБА_7 Категорія № 50

щомісячно, починаючи з 3 серпня 2016 року і до 15 травня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що для стягнення аліментів на повнолітню дитину необхідна наявність певних умов, зокрема потреба дитини у матеріальній допомозі та можливість батька її надавати, як це передбачено ст. 198 СК України.

Стан непрацездатності ОСОБА_5 має супроводжуватись необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Вважає, що донька не потребує коштів, оскільки отримує пенсію по інвалідності, розмір якої станом на липень 2016 року склав 1230 грн.

Стягуючи аліменти, суд не встановив період лікування доньки та період понесення додаткових витрат у звязку із придбанням лікарських препаратів, оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що лікування триватиме до 16 травня 2018 року і до того часу необхідно приймати лікарські засоби немає.

Відсутні докази і на підтвердження реального придбання ліків донькою, оскільки понесення витрат на таке лікування компенсуються державою відповідно до постанови КМУ «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» № 1303 від 17 серпня 1998 року.

Судом не надано належної оцінки його скрутному матеріальному становищу, яке полягає у відсутності роботи та будь-якого заробітку, наявності ряду хронічних захворювань, які потребують значних витрат на придбання ліків та через які позбавлений можливості працевлаштуватись. Висновок суду про те, що він неофіційно працює є необґрунтованим та не підтверджений жодними доказами.

В порушення вимог ст. 200 СК України суд не врахував можливість надання матеріальної допомоги позивачці її матірю ОСОБА_1, яка працює та отримує заробітну плату.

Окрім того, апелянт зазначає, що стягнутий розмір аліментів є необґрунтовано великим.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з мотивів, що в ній зазначені.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України).

Судом встановлено та ці обставини оспорені не були, що позивачка ОСОБА_5 народилась 3 лютого 1986 року у сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_1

7 липня 2008 року шлюб між ОСОБА_1 таОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_5 проживає з матірю ОСОБА_1 у с. Лошківці Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідач проживає окремо у с. Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області.

ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства. 16 травня 2016 року рішенням Хмельницької міжрайонної психоневрологічної МСЕК після повторного огляду їй продовжено ІІ групу інвалідності до 1 червня 2018 року. Дата чергового переогляду 16 травня 2018 року.

У звязку з інвалідністю, ОСОБА_5 потребує лікування, для якого щомісячно за призначенням лікаря придбаває медикаменти, загальна вартість яких складає 1771 грн. 50 коп.

Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Дунаєвецькому районі та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання.

Мати позивачки ОСОБА_1 працює на посаді машиніста із прання і ремонту білизни у Дунаєвецькому психоневрологічному інтернаті та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 1659 грн. 60 коп.

Зазначене підтверджується даними: копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії І-БВ № 235758, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.с. 3); копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 031110, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.с. 21); довідки про склад сімї № 1/313 від 13 липня 2016 року, виданої Дунаєвецькою селищною радою (а.с. 7); копії довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0721198, виданої Хмельницькою міжрайонною психоневрологічною МСЕК (а.с. 10); довідки про вартість ліків від 1 липня 2016 року, виданої комунальним підприємством «Центральна районна аптека № 1 Дунаєвецької районної ради» (а.с. 8); копій рецептів на ліки від 13 липня 2016 року, виданих на імя ОСОБА_5 Дунаєвецькою центральною районною лікарнею (а.с. 10); довідки № 2709 від 11 липня 2016 року, виданої управлінням ПФУ в Дунаєвецькому районі Хмельницької області (а.с. 9); довідки про доходи ОСОБА_1, виданої Дунаєвецьким психоневрологічним інтернатом (а.с. 6).

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України).

Оцінивши наявні докази у справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги для придбання дороговартісних ліків, оскільки є інвалідом ІІ групи, а отже відповідач зобовязаний таку надавати.

Разом з тим, не можна погодитись із висновком суду щодо розміру аліментів, який зроблений з порушенням норм матеріального права.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У ч. 1 ст. 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_3 є безробітним. На території с. Лошківці Дунаєвецького району Хмельницької області за місцем своєї реєстрації з 2 листопада 2015 року не працює. На обліках у Дунаєвецькому відділенні Камянець-Подільської ОДПІ, як фізична особа-підприємець, та у центрі зайнятості, як такий, що потребує працевлаштування, за місцем свого фактичного проживання не перебуває, допомоги по безробіттю не отримує. Вказане підтверджується даними: довідки № 1/490 від 9 вересня 2016 року, виданої Дунаєвецькою селищною радою на підставі трудової книжки серії БТ-І № 8763734 (а.с. 24); повідомлення Ярмолинецького районного центру зайнятості № 20-02/286 від 10 жовтня 2016 року; повідомлення Дунаєвецького відділення Камянець-Подільської ОДПІ № 1302/8/13-01-020 від 10 жовтня 2016 року.

Окрім того, ОСОБА_3 хворіє еритремією І ст. У період 2 вересня по 8 вересня 2016 року перебував на лікуванні у відділенні «Гематологічне» Хмельницької обласної лікарні та виписаний із лікарні з заключним клінічним супутній діагнозом: хронічний ерозивний гастрит в стадії загострення, хронічний панкреатит, хронічний вертеброгенний радикуліт та рекомендовано пройти контрольне обстеження через три місяці (а.с. 20).

ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності: лютий 2016 року 1174 грн.; березень 2016 року 1174 грн.; квітень 2016 року 1174 грн.; травень 2016 року 1230 грн.; червень 2016 року 1230 грн.; липень 2016 року 1230 грн. (а.с. 9).

Матір позивачки ОСОБА_1 є особою працездатного віку, працює, отримує стабільний дохід у розмірі 1659 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою про доходи, виданою Дунаєвецьким психоневрологічним інтернатом (а.с. 6).

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував вищевказаного, зокрема, матеріального становища ОСОБА_5, яка отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1230 грн. з травня 2016 року (а.с. 9), стану здоровя та матеріального становища ОСОБА_3, який хворіє та ніде не працює, рівні обовязки матері та батька надавати утримання своїй повнолітній непрацездатній дочці, та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову та визначення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно.

А тому, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, зменшенню з 1000 грн. до 300 грн. щомісячно на період встановленої інвалідності до 15 травня 2018 року.

Посилання в апеляційній скарзі на невстановлення судом періоду лікування ОСОБА_5 та відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що лікування триватиме до 16 травня 2018 року і до того часу необхідно приймати лікарські засоби, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у справі доказами.

Так, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0721198, виданої Хмельницькою міжрайонною психоневрологічною МСЕК, після повторного огляду ОСОБА_5 продовжено ІІ групу інвалідності на строк до 1 червня 2018 року. Дата чергового переогляду 16 травня 2018 року (а.с. 10). Згідно з довідкою № 926, виданою Дунаєвецькою центральною районною лікарнею, ОСОБА_5 у звязку з інвалідністю потребує довготривалого медикаментозного лікування.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази на підтвердження реального придбання ліків донькою, оскільки понесення витрат на таке лікування компенсуються державою також є безпідставними.

Так, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 отримує компенсацію за придбання ліків чи отримує їх на пільговій основі, апелянтом надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року в частині розміру стягнутих аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь непрацездатної дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 3 серпня 2016 року і до 15 травня 2018 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова