справа № 566/1454/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Млинівський районнний суд

Рівненської області

у складі:

одноособово головуючого судді Лободзінського А.С.

за секретаря Драган Л.М.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( далі Банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ROMWRU345850109 від 02.11.2012 року, яким передбачено випуск платіжної картки та встановлення на ній кредитного ліміту, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Банком та відповідачем 02.11.2012 року було укладено кредитний договір № ROMWRU345850109, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала від Банку кредит у розмірі 3670,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку за кредитом.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів перед Банком не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в сумі 12247,37 грн., яка складається з наступного:

-3670,00 грн. заборгованість за кредитом;

-1,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1192,75 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

-6323,23 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. штраф ( фіксована частина);

-559,40 грн. штраф ( процентна складова).

На підтвердження вказаних обставин покликається на те, що відповідач ОСОБА_1 підписала заяву, в якій погодилася з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка". Також покликається на розрахунок заборгованості, яким підтверджується розмір позовних вимог.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість в позовній заяві вказав, що в разі неявки відповідача, ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 2 )

Відповідач ОСОБА_1 в судовму засіданні позовні вимоги Банку не визнала. Суду пояснила, що мала намір придбати ноутбук в розстрочку, скориставшись послугами кредитування від ПАТ КБ "ПриватБанк". Однак, відмовилась від придбання та отримання ноутбуку, а також кредитування банком цієї покупки і більш не зверталась в "ПриватБанк". На підтвердження цього подала в судовому засіданні докази -довідку ПАТ КБ "ПриватБанк" від 22.01.2016 року в якій зазначено, що ОСОБА_1 не має заборгованості перед Банком, також повідомлення ПАТ КБ "ПриватБанк" на її ім'я від 15.12.2015 року №20.1.0.0.0/7-20151109/1988 в якому зазначено, що кредитний договір №ROMWRU345850109 від 02.11.2012 року недійсний, також заяву старшого економіста по обслуговуванню фізичних осіб Млинівського відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 в якому вона підтвердила, що ноутбук не отримувався відповідачем, а був повернутий через фірму "Меркурій" на фірму замовлення. Просила відмовити в задоволенні позову. (а.с. 31, 32, 36)

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.

Статтею 1046. Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п.23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Отже, аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, вказує на те, що договір споживчого кредиту є укладеним в момент перерахування коштів Банком за придбаний споживачем товар.

Проте, с удом встановлено, що 02 листопада 2012 року ОСОБА_1 мала лише намір укласти кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» для придбання ноутбука в розстрочку, про що підписала анкету-заяву. ( а.с. 4).

Однак, в подальшому від придбання вказаного товару відмовилась і договору фактично не укладала.

Вказане підтверджується тим, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів Банком для придбання відповідачем ноутбука, зокрема платіжне доручення на суму виданого кредиту в сумі 3 670 грн., а також докази, які б підтверджували сам факт придбання цього товару, а саме накладна, акт приймання-передачі, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту укладення з ОСОБА_1 кредитного договору та фактичного одержання нею споживчого кредиту .

В той же час, представлені відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні докази, а саме довідка ПАТ КБ "ПриватБанк" про відсутність заборгованості, повідомлення на її ім"я про недійсніть кредитного договору, підтверджують її заперечення проти позову, що в свою чергу свідчить про доведеність того факту, що споживчий кредит відповідач не одержувала, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з тим, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати по справі з відповідача, понесені позивачем, теж не стягуються.

На підставі ст.ст. 527, 1046, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 159, 208-210, 213- 215, 217- 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору №ROMWRU345850109 від 02.11.2012 року в розмірі 12247 (дванадцять тисяч двісті сорок сім) гривень 37 (тридцять сім) копійок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

СУДДЯ: