Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Переяслав-Хмельницької дитячої музичної школи імені Павла Сениці, Відділу культури і туризму Переяслав-Хмельницької міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 квітня

2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з серпня 1992 року по грудень 2014 року з Переяслав-Хмельницькою дитячою музичною школою імені Павла Сениці перебував у трудових відносинах. Наказом від 23 грудня 2014 року його було звільнено з посади за прогул без поважних причин на підставі п. 4

ст. 40 КЗпП України.

Вважав звільнення незаконним, просив скасувати наказ від 23 грудня 2014 року про звільнення його з роботи за прогул без поважних причин, поновити його на роботі на посаді викладача класу гітари та стягнути на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 серпня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування наказу Переяслав - Хмельницької дитячої музичної школи імені Павла Сениці від 23 грудня 2014 року № 51 скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ Переяслав - Хмельницької дитячої музичної школи імені Павла Сениці від 23 грудня 2014 року № 51. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці без поважних причин з 2 грудня 2014 року, наявності будь-якої поважної причини щодо відсутності на робочому місці суду не надав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування наказу Переяслав - Хмельницької дитячої музичної школи імені Павла Сениці від 23 грудня 2014 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наказом від 4 грудня 2014 року було скасовано наказ від 3 грудня 2014 року про звільнення позивача з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України, в зв'язку з тим, що останній такої заяви не подавав. Однак відповідачем не було вирішено питання щодо поновлення позивача на роботі з дня скасування попереднього наказу.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Установлено, що відповідно до наказу від 25 серпня 1992 року

ОСОБА_3 було прийнято до Переяслав-Хмельницької дитячої музичної школи імені Павла Сениціна посаду викладача по класу балалайки.

Наказом від 29 вересня 1993 року ОСОБА_3 переведено на посаду викладача по класу гітари.

Наказом від 23 грудня 2014 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за прогул без поважних причин 2 грудня 2014 року, а саме відсутність на робочому місці 3 години 15 хвилин (а. с. 4) на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

За положеннями ч. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Вирішуючи спір, суд не звернув уваги, що позивача було звільнено за прогул без поважних причин, який мав місце саме 2 грудня 2014 року, та не дослідив обставин справи, не встановив із яких причин позивач був відсутній на роботі, а відтак не з'ясував, чи було у роботодавця право на розірвання трудового договору саме з підстав, передбачених ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

Мотивуючи рішення в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, апеляційний суд зосередився на тому, що між позивачем та директором музичної школи ОСОБА_5, було досягнуто угоди про розірвання трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України з

3 грудня 2014 року. На виконання указаних домовленостей адміністрацією музичної школи, 3 грудня 2014 року було видано наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, та на підставі цього внесено запис у його трудову книжку. 4 грудня 2014 року, вказаний наказ було скасовано, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не подавав заяви на звільнення.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З оскаржуваного наказу про звільнення вбачається, що підставами звільнення є: акт від 2 грудня 2014 року про відсутність ОСОБА_3 на роботі впродовж 3 годин 15 хвилин та рішення профспілкового комітету від 22 грудня 2014 року про надання згоди на звільнення. Проте зі змісту протоколу засідання профспілкового комітету, на який посилається суд, вбачається, що згода на звільнення ОСОБА_3 надавалась за прогул вчинений ним 5 грудня 2014 року.

Відтак, судом не з'ясовано, чи дотримано норми ст. 43 КЗпП України при звільненні за ініціативи роботодавця.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 крім іншого, просив поновити його на роботі, позовні вимоги за час розгляду справи у суді не змінювались, однак рішення в частині відмови в поновленні на роботі не мотивовано.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, відповідно до них не визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська