ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/6300/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» про визнання дій незаконними поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» про визнання дій незаконними поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою суду від 22 липня 2016 року, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 119 ЦПК України, а саме не сплатою позивачем судового збору, дана позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк п'ять днів з дня отримання ним даної ухвали для усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 22 липня 2016 року отримана позивачем під розписку 04 жовтня 2016 року.

07 жовтня 2016 року на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява від позивача на ухвалу про залишення без руху з доданою до неї квитанцією про сплату судового збору у розмірі 551,21 грн. та уточненою позовною заявою у одному екземплярі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 якого за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

А частиною 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Однак, як вбачається з наданої позивачем на виконання ухвали суду про усунення недоліків уточненої позовної заяви, в ній заявлено крім вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дві немайнові вимоги, зокрема про визнання дій відповідача незаконними та відшкодування моральної шкоди, які підлягають оплаті судового збору.

Разом з тим, додана позивачем до заяви про усунення недоліків квитанція про сплату судового збору на загальну суму 551,21 грн. не може бути належним доказом сплати ним судового збору, оскільки не відповідає встановленому чинним законодавством розміру сплати судового збору відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 22 липня 2016 року, а саме недоліки позовної заяви ним не усунуті.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин вважаю, що заява підлягає поверненню позивачеві.

Згідно з частиною 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» про визнання дій незаконними поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.