Справа № 473/884/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Суддя Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ОСОБА_1, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, укладеним між ним та відповідачем 15.05.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, у розмірі 151250 грн., плати за користування грошовими коштами у розмірі 2469,73 грн., суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 91356,21 грн., суми неустойки в розмірі 11105,48 грн., а всього 256 181 грн. 42 коп.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на належні ОСОБА_3 1/5 частку квартири АДРЕСА_1, домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Видрівка, 4 м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області, 1/3 частку квартири АДРЕСА_2.

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач не виконує свої зобовязання за договором позики в добровільному порядку вже тривалий час, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Суддею під час розгляду заяви про забезпечення позову було встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 53354983 від 16.02.2016 року, відповідачу ОСОБА_3 належить:

на підставі свідоцтва про право власності, наказ № 712 від 20.12.2004 року Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради - 1/5 частка квартири АДРЕСА_1;

на підставі дубліката договору дарування 1-477 від 03.03.2004 року, посвідченого Першою Кам'янець-Подільською нотаріальною конторою - домоволодіння розташоване за адресою: вул. Видрівка, 4 м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області;

на підставі свідоцтва про право власності, САС №968627 від 19.11.2010 року виданого виконавчим комітетом Костопільської міської ради - 1/3 частка квартири АДРЕСА_2.

Суд у відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглядає питання про забезпечення позову без виклику осіб, що беруть участь в розгляді справи.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви (п. 7 постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями статті 152 ЦПК України, встановлені види забезпечення позову та зазначено, що він ((вони) обрані види забезпечення позову) мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Згідно роз'яснень викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

За пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи його забезпечення виявляться необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами майнового характеру, які оцінив у 256181,42 грн., між тим просить накласти арешт на нерухоме майно, що складається з трьох обєктів та належить відповідачу, при цьому вартість нерухомого майна суду не відома.

Суд вважає, що підстави для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб є формальними і безпідставними, фактично відсутні, так як обраний ним спосіб не є співмірним заявленому обґрунтуванню позовних вимог, до того ж немає доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.151-153, 209-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Висоцька Г.А.