АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 668/8240/15-ц Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22-ц/791/385/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПрокопчук Л.П.,
суддів:Базіль Л.В.,
Полікарпової О.М.,
секретарМирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - представника ОСОБА_8 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «02» грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 квітня 2015 року біля 13.50год. в м.Херсоні по вул. Червонопрапорній в районі пл. Ганібала мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися транспортні засоби «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідачки ОСОБА_8 і BMW, реєстраційний номер НОМЕР_2. під керуванням позивачки.

Постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 21.05.2015 року відповідачку визнано винною у ДТП.

Належний їй транспортний засіб було пошкоджено і на його відновлення згідно висновку №43 від 29.04.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження необхідно 85313,20 грн.

Крім матеріальної шкоди відповідачка своїми неправомірними діями заподіяла їй і моральну шкоду, яку позивачка оцінила у 6090 грн.

ОСОБА_6 просила стягнути на її користь у ОСОБА_8 85313,20 грн. - матеріальної шкоди, 800 грн. - витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 6090 грн. - моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог позивачки в повному об'ємі.

Вважаючи рішення суду незаконним в частині задоволених вимог, представник ОСОБА_8 - ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати в цій частині судове рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог, вказуючи на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 і її представник ОСОБА_5 свою апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, а скаргу ОСОБА_8 просили відхилити як незаконну.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_7 вважаючи рішення суду законним, в частині відмовлених позовних вимог, просила апеляційну скаргу представника позивачки відхилити; свою апеляційну скаргу вона підтримала з підстав, що зазначені у ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2015 року о 13.50год. ОСОБА_8, керуючи автомобілем «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по пл. Ганібала в м.Херсоні, порушила Правила дорожнього руху, не вибрала безпечну швидкість руху та дистанцію, здійснила зіткнення з транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, яка рухалася попереду, в результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 21.05.2015 року ОСОБА_8 визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Також встановлено, що ОСОБА_8 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», що підтверджується полісом №АС/8687394 від 25.04.2014 року.

Однак, в установлений законом строк відповідачка не повідомила страхову компанію про страховий випадок, чого не заперечувала представник ОСОБА_8

27 квітня 2015 року таке повідомлення відповідачка здійснила до Моторного (транспортного) страхового бюро України /а.с. 53/, однак за повідомленням останнього ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не є членом МТСБУ /а.с. 97/.

Відмовляючи позивачці у задоволенні її позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з того, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови у позові до завдавача шкоди.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила регулювання делікатних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов'язковому страхуванню підлягає цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року вказано, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує делікатне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Делікатне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою для виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє делікатне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

При розгляді вказаної справи (№6-2808цс15) Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачці у задоволенні її позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заявлених до ОСОБА_8

Отже, в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 85313,20 грн., яка підтверджується висновком №43 експертного автотоварознавчого дослідження від 29.04.2015р., а також рахунками ТОВ «Центр Херсон» від 27.04.2014р., 16.02.2016р. ОСОБА_6 і її представник підтримали свої вимоги лише в сумі, визначеній експертним висновком у сумі 85313,20 грн.

Що стосується рішення суду в частині відшкодування позивачці моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, то на думку колегії воно є законним і обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода згідно з п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Матеріалами справи підтверджена вина відповідачки у пошкодженні належного ОСОБА_6 автомобіля і відповідно заподіяння моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди у 2000 грн., суд першої інстанції врахував обставини у справі, характер, тривалість та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, істотність вимушених змін у її житті, ступінь вини відповідачки, а також вимог розумності і справедливості.

Таким чином, рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим і його висновки не спростовані доводами апеляційних скарг представників ОСОБА_8 і ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 02 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 85313,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1808,36 грн., а також 800 грн. витрат за проведення експертного дослідження.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис Л.П.Прокопчук

Судді: підпис Л.В.Базіль

підпис О.М.Полікарпова

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук