Справа № 463/878/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1596/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і Берези В.І.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача Панчишина Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2015 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, ОСОБА_4 про стягнення коштів надміру виплаченої пенсії, внаслідок подання недостовірних довідок про заробітну плату,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2015 року позов управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова задоволено частково.

Стягнуто з Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на користь управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова надміру виплачену пенсію ОСОБА_4 за період з 01.02.2008 року по 30.06.2009 року в розмірі 4972 грн. 84 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Спеціалізована Державна податкова інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів. Вважає рішення суду в частині задоволених позовних вимог незаконним. Звертає увагу, що при постановленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги норми ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ч.1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне забезпечення". В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2015 року в частині стягнення переплати виплаченої пенсії з Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на користь Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Панчишина Ю.І. в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону та є обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні ПФУ в Личаківському районі м. Львова та отримує пенсію у відповідності до Закону України "Про державну службу", як колишній працівник ДПІ м.Львова.

Згідно довідки виданої ДПІ у м. Львові від 27.03.2008 року за № 6052, розмір заробітної плати для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_4 становить 3352,82 грн.

Згадану довідку ОСОБА_4 подав до названого пенсійного органу, який у відповідності до ст.37-1 Закону України "Про державну службу", з 01.02.2008 року здійснив перерахунок раніше призначеної йому пенсії.

Згідно розрахунку боргу по переплаті виплачених сум внаслідок подання недостовірних довідок про заробітну плату за період з 01.02.2008 року по 30.06.2009 року розмір надміру виплаченої пенсії ОСОБА_4 становить 4972,84 грн.

Як вбачається із змісту письмових заперечень представника відповідача ДПІ у м. Львові, первинні довідки розраховувались відповідно до нового посадового окладу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 34 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету міністрів України" із урахуванням премій та надбавок, які діяли на момент виникнення права на перерахунок. За змістом цієї Постанови, розмір посадового окладу працівників, який затверджено відповідними Постановами Кабінету Міністрів України згідно з поданим переліком, збільшено на 45 %. Первинна довідка включала в себе розмір нових посадових окладів та преміального фонду, який визначався до посадових окладів, які діяли з 01.02.2008 року.

Постановляю рішення про часткове задоволення позову Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, суд виходив з тих підстав, що позивачем було здійснено неправильний розрахунок пенсії ОСОБА_4 на підставі поданих документів Державною податковою інспекцією у м.Львові, що потягло до заподіяння позивачу майнової шкоди у виді надміру виплаченої пенсії.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року роз'яснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем по справі ОСОБА_4 отриманих коштів у розмірі 4972,84 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною йому УПФУ у Личаківському районі м. Львова, як не встановлено й наявності рахункової помилки, відтак, відповідно до статті 1215 ЦК України, поверненню зазначена сума ОСОБА_4 не підлягає.

Зазначене відповідає Правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151 цс 13), де зазначено, що відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

При цьому, слід врахувати, що згідно з ч.1 ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, вини ОСОБА_4 щодо призначення йому пенсії у більшому розмірі, не було, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 надмірно виплаченої пенсії немає, а завдана державі внаслідок таких дій ДПІ м.Львова шкода повинна бути відшкодована саме за рахунок відповідача СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ Міндоходів на підставі ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої, підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції з достатньою повнотою і всебічністю з`ясував обставини справи та ухвалив оскаржуване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 310, 313, 314, 315 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

В.І. Береза