АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5255/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/221/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представників відповідача ОСОБА_1

соціального захисту інвалідів ОСОБА_2

Л.В., ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5 -

адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання іпотечного договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся з вищевказаним уточненим в подальшому позовом, посилаючись на те, що його дружиною ОСОБА_7 без його письмової згоди було передано в іпотеку для забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного з Тернопільським обласним відділенням ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів, квартиру АДРЕСА_1, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним іпотечний договір від 12.12.2011 року, укладений між Тернопільським обласним відділенням ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 858. Скасовано запис у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрований 12.12.2011 року за № 11954351 реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_8 на підставі договору іпотеки від 12.12.2011 року на квартиру АДРЕСА_2.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_7Й на користь ОСОБА_5 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 20.08.2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду частково скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Договір іпотеки визнано недійсним в частині 1/2 квартири по вул.Київська 3/2 в м.Тернопіль належної ОСОБА_5 зі скасуванням запису в державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.12.2011 року № 11954351 на 1/2 частини спірної квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 20.08.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі Тернопільське обласне відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів просить скасувати рішення суду, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального права, у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 було надано неправдиву інформацію про те, що вона є одноособовим власником квартири, що є предметом іпотеки по вул.Київська 3/2 в м.Тернопіль, а також про те, що на момент укладення договору іпотеки не існувало ніяких прав та вимог інших осіб на предмет іпотеки. Звертає увагу й на те, що на момент укладення даного договору Тернопільському обласному відділенню ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів не було відомо, що ОСОБА_7 перебувала у шлюбі та передане нею в іпотеку майно було спільною сумісною власністю подружжя. Договір іпотеки укладений між Тернопільським обласним відділенням ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів та ОСОБА_7 є гарантією повернення державних бюджетних коштів, наданих за договором № 12-11-ЦП про надання цільової позики для створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

У судовому засіданні представники Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 апеляційної скарги не визнав, вважає рішення суду законним і обгрунтованим й таким, що скасуванню не підлягає. В обгрунтування заперечень звертає увагу на те, що в паспорті відповідача ОСОБА_7, що оглядався судом першої інстанції й копія якого є в матеріалах справи, наявна відмітка про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_9, а ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів не надано доказів, які б свідчили, що така відмітка на час укладення договору іпотеки в паспорті ОСОБА_7 була відсутня (зокрема, копії с.7 паспорта ОСОБА_7 без відповідної відмітки).

Судом апеляційної інстанції вживались передбачені ЦПК заходи для належного повідомлення відповідача ОСОБА_7 про час і місце розгляду справи, однак відповідач ОСОБА_7 у судове засідання жодного разу не зявилася, про можливу зміну місця проживання суд не повідомила, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Тернопільського міськрайонного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що при укладенні оспорюваного договору мало місце порушення ст.6 ЗУ Про іпотеку, яке полягало у передачі в іпотеку майна (квартири), що перебувало у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_7 без згоди одного з них (позивача ОСОБА_5В.), у звязку з чим порушено права останнього.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з таких міркувань.

Так, судом встановлено, що 09.12.2011 року між Тернопільським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів та ОСОБА_7 було укладено договір № 12-11-ЦП про надання цільової позики в сумі 363699 грн. на створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів (а.с.59-64).

Для забезпечення виконання умов вищевказаного договору 12.12.2011 року між Тернопільським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 858 (а.с.5-6).

При укладенні іпотечного договору ОСОБА_7 подала нотаріусу ОСОБА_8 письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що вона не перебуває в шлюбі, квартира по вул.Київська 3/2 в м.Тернопіль не є спільною сумісною власністю й осіб, які б могли порушити питання визнання за ними права власності на частку в квартирі на підставі ст.ст.62,74.97 СК України немає (а.с.95).

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_10, за реєстровим номером № 2701.

20.12.2012 року між Тернопільським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів та ОСОБА_7 укладено додатковий договір, яким внесено зміни (викладено в іншій редакції) до окремих пунктів, укладеного 09.12.2011 року між сторонами договору (а.с.65-67).

З 02.11.1991 року ОСОБА_7 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.02.2012 року був розірваний (а.с.7).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2013 року встановлено, що спірна квартира придбана за час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, та в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частини даної квартири (а.с.8-9).

З висновками суду першої інстанції, що передана в іпотеку квартира АДРЕСА_3 на час укладення оспорюваного договору іпотеки перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_5 і ОСОБА_7 колегія суддів погоджується.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 не ставила до відому свого чоловіка ОСОБА_5 про укладення договору цільової позики та іпотеки, оскільки з ним не спілкувалася на той час, та не повідомляла про ці обставини Тернопільське обласне відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів та нотаріуса при укладенні та посвідченні іпотечного договору.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст.572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні та користування іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Статтею 33 ЗУ Про іпотеку передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязанням.

Відповідно до ст.578 ЦК України, ст.6 Закону України Про іпотеку майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. На іпотекодавця покладається обов'язок попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки та відповідно встановлені негативні наслідки у разі порушення такого обов'язку.

Пунктом 6 ст.3 ЦК України до засад цивільного законодавства, серед інших, віднесено добросовісність.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України, ч.2 ст.65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку Верховний Суд України дійшов висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладав договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Вказаний висновок Верховного Суду України знайшов своє відображення у правовій позиції, викладеній у справі № 6-1568 цс15, яка згідно вимог ст.360-7ЦПК України є обовязковою для судів.

З врахування даної правової позиції Верховного Суду відсутність згоди ОСОБА_5 на укладення ОСОБА_7 договору іпотеки сама по собі не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Крім цього, порядок видачі кредитів ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів передбачений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 06.09.2010 року № 270 з наступними змінами та доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за № 954/18249 Про затвердження інструкції з надання фінансової допомоги на поворотній і безповоротній основі та цільової позики за рахунок сум адміністративно-господарських санкцій та пені, що надходять до державного бюджету за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Цим наказом встановлено, зокрема, порядок звернення та розгляду документів на отримання позики. При цьому, рішення про надання такої позики на підставі поданих й перевірених документів приймається лише після погодження їх ОСОБА_1 соціального захисту Інвалідів України (п.2.14, п.2.15 Інструкції).

При розгляді справи судом першої інстанції не дано оцінки тому факту, що процедура укладення договору Тернопільським відділенням ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів не була порушена. Прийняттю рішення на видачу кредиту передувало подача ОСОБА_7 передбачених Інструкцією документів та перевірка їх ОСОБА_1.

Також, як встановлено з пояснень представників ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів, приватного нотаріуса, при встановленні особи заявника ОСОБА_7 на час укладення договору були зняті ксерокопії лише тих сторінок паспорта, на яких були письмові відмітки. Ксерокопії таких сторінок паспорта заявника в свою чергу містяться, як у матеріалах справи на видачу позики, наявній у Тернопільському обласному відділенні ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів, копія якої оглянута судом апеляційної інстанції, так і в матеріалах архівної нотаріальної справи, що оглядалася судом першої інстанції.

Таким чином з врахуванням встановлених при розгляді справи обставин, а зокрема, факту погодження ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів України поданих ОСОБА_7 згідно Інструкції документів і наступне прийняття рішення про видачу кредиту; оглянутих судом апеляційної інстанції пакету документів, які стали підставою для видачі кредиту ОСОБА_7, з яких вбачається, що остання була одноосібним власником квартири; наявності в нотаріальній (архівній) справі заяви ОСОБА_7 від 12.12.2011 року про те, що вона не перебуває у шлюбі; встановлення нотаріусом при посвідченні договору іпотеки особи ОСОБА_7 згідно паспорта, копії заповнених сторінок якого долучені до нотаріальної справи й того факту, що ст.7 паспорта до матеріалів нотаріальної справи не долучена, що дає суду підстави вважати, що відмітки про шлюб на час укладення іпотечного договору в паспорті ОСОБА_7 не було, а також з врахуванням того, що позивачем не доведено факт обізнаності Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів з тим, що іпотечне майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладав договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, що в свою чергу свідчило б про недобросовісність третьої особи - контрагента договору, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання договору іпотеки, як такого, що укладений без згоди іншого з подружжя, який є співвласником іпотечного майна, не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

При цьому, заперечення представника позивача відносно доводів апеляційної скарги з посиланням на те, що обидві сторони договору кредиту діяли недобросовісно, оскільки в оглянутому судом першої інстанції паспорті ОСОБА_7 є відмітка про шлюб, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сама по собі наявність відповідної відмітки у паспорті на час розгляду справи судом, у якій відсутні відомості про дату внесення такої інформації, не свідчить про існування даної відмітки на час укладення договору іпотеки. Натомість належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування такої відмітки саме станом на час укладення оспорюваного договору, що в свою чергу давало б суду підстави вважати, що третя особа контрагент договору (ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів) за обставинами справи не міг не знати, що ОСОБА_7 перебуває у шлюбі, стороною позивача, не зважаючи на розяснення апеляційним судом права встановлення даного факту експертним шляхом, не надано, як і не надано інших письмових доказів, які б свідчили про перенесення паспортним столом у встановленому законом порядку відмітки про шлюб у паспорт ОСОБА_11 при видачі їй нового паспорта саме на час видачі такого у 2009 році.

Хоча колегія суддів і погоджується з запереченнями представника позивача в частині, що відповідач ОСОБА_7 при укладенні іпотечного договору діяла недобросовісно, даний факт з врахуванням вищезгаданої правової позиції Верховного Суду України, що передбачає недобросовісність обох учасників договору, не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Що стосується заперечень представника позивача в частині недобросовісності дій нотаріуса при встановленні особи ОСОБА_7 на час укладення договору іпотеки, то колегія суддів вважає такі необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними й допустимими доказами та безпідставними, оскільки не мають правового значення при вирішенні даного спору.

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинами справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року, як таке, що ухвалено у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, невірним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.10 ч.3, 60 ч.1, 209 ч.ч.1, 2, 3; 224, 307 ч.1 п.2, 307 ч.2 п.1; 309 ч.1 п.п.3, 4; ч.2; 313; 314 ч.2; 316 ч.1; 317; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.3 ч.1 п.6, 369 ч.2; 526, 572, 575, 578, 1054 Цивільного кодексу України, 65 ч.2 Сімейного кодексу України, ст.ст.6, 33 Закону України Про іпотеку, колегія суддів

вирішила :

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року скасувати. Ухвалити в справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Тернопільського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання іпотечного договору недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Н.Б. Щавурська

Судді : Т.С.Парандюк

ОСОБА_12