ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Буймової Л.П.,

за участі секретаря: Корченко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину,-

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого, відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, та право постійного користування землею площею 0,0883 га за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення - ведення комерційної діяльності та службові приміщення за адресою: АДРЕСА_2. За життя ОСОБА_3 заповіт не складав, а тому позивач вважає, що право на спадкування за законом одержали вона та відповідач ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги.

ОСОБА_1 звернулась до Фастівської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а її сестра ОСОБА_2 відмовилась від спадщини на користь позивачки. 10 липня 2015 року державний нотаріус Фастівської міської нотаріальної контори Бойко О.О. письмово відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 та службові приміщення за адресою: АДРЕСА_2. В листі нотаріуса № 1001 /02-17 зазначено, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно не відповідають відомостям, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та не дають можливості належним чином встановити склад спадкового майна. Так, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано майновий комплекс, що належить ЗАТ «В.Е.С.Київобленерго», а за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано два житлові будинки, що належать ОСОБА_3. 21 грудня 2015 року державний нотаріус Фастівської міської нотаріальної контори Бойко О.О. також письмово відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2. В листі нотаріуса № 1697/02-17 вказано про необхідність надання оригіналу правовстановлюючого документу на землю. Зазначену відмову нотаріуса позивач вважає обґрунтованою, оскільки дійсно правовстановлюючі документи на будівлі не відповідають даним, що містяться в Реєстрі, а оригінал Державного акту на землю втрачений ще за життя спадкодавця, що відповідно до п.п. 4.12.-4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.12, та ст. 49 Закону України „Про нотаріат» є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Проте, позивач зазначає, що спадкодавцеві, ОСОБА_3 на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 0,0883 га з цільовим призначенням - ведення комерційної діяльності за адресою: Київська область, АДРЕСА_2 на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1. Оригінал державного акту на право постійного користування землею втрачено і дублікат правовстановлюючого документу за життя спадкодавець не оформив, що в даний час позбавляє можливості нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на зазначене спадкове майно. ОСОБА_1 вважає, що право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцеві на законній підставі, не припиняється з його смертю, таке право входить до складу спадщини.

Крім того, спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1. Так, 23 грудня 2006 року спадкодавець набув у власність будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. 26.01.2007 року виконавчим комітетом Фастівської міської ради винесене рішення № 25/5 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво індивідуального двоповерхового житлового будинку замість старого будинку». Виконуючи рішення виконавчого комітету старий будинок був знесений та на земельній ділянці побудований новий будинок. 28.07.2008 року спадкодавцеві ОСОБА_3 видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1, відповідно до рішення виконкому Фастівської міської ради № 168/39 від 18.07.2008 року. 28.07.2008 року право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Разом з цим в Реєстрі міститься інформація про наявність старого будинку, який вже знесений.

Також спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві власності належить службове приміщення за адресою: АДРЕСА_2. 25 грудня 1995 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_3 набув у власність службове приміщення площею 383,4 кв.м., котельня площею 38,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2. 23.07.2010 року рішенням виконавчого комітету № 169/5 від 23.07.2010 року Надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення проектно-кошторисної документації на прибудову торгівельного залу до приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2». 21.10.2010 року виконавчим комітетом Фастівської міської ради винесено рішення № 249/5 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проектно-кошторисної документації на будівництво двох зблокованих гаражів на належній йому земельній ділянці по АДРЕСА_2». Після виготовлення проектно-кошторисної документації спадкодавець ОСОБА_3 здійснив прибудову торгівельної зали до приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» та побудував два зблоковані гаражі. Всі добудови були прийняті в експлуатацію, але спадкодавець не встиг за життя оформити на себе право власності на добудови.

Позивач не має можливості будь-яким іншим способом визнати за нею право власності на спадкове майно, окрім як визнання цього права в судовому порядку.

Позивач, в судове засідання не з'явилася надіслала заяву в які позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач, в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розглядати справу у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, після смерті якого, відкрилася спадщина, на житловий будинок АДРЕСА_1, та право постійного користування землею площею 0,0883 га за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення - ведення комерційної діяльності (належала померлому на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 12.11.2001 року) та службові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11, 14-19).

ОСОБА_1 звернулась до Фастівської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а її сестра ОСОБА_2 відмовилась від спадщини на користь позивачки. 10 липня 2015 року державний нотаріус Фастівської міської нотаріальної контори Бойко О.О. письмово відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 та службові приміщення за адресою: АДРЕСА_2. В листі нотаріуса № 1001 /02-17 зазначено, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно не відповідають відомостям, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та не дають можливості належним чином встановити склад спадкового майна. Так, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано майновий комплекс, що належить ЗАТ «В.Е.С.Київобленерго», а за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано два житлові будинки, що належать ОСОБА_3 (а.с. 13).

21 грудня 2015 року державний нотаріус Фастівської міської нотаріальної контори Бойко О.О. письмово відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2. В листі нотаріуса № 1697/02-17 вказано про необхідність надання оригіналу правовстановлюючого документу на землю (а.с. 12).

ОСОБА_3 на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 0,0883 га з цільовим призначенням - ведення комерційної діяльності за адресою: Київська область, АДРЕСА_2 на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

Крім того, ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1. Так, 23 грудня 2006 року спадкодавець набув у власність будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу (№1-2905 від 23.12.2006 року) (а.с. 16).

26.01.2007 року виконавчим комітетом Фастівської міської ради винесене рішення № 25/5 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво індивідуального двоповерхового житлового будинку замість старого будинку».

28.07.2008 року спадкодавцеві ОСОБА_3 видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1, відповідно до рішення виконкому Фастівської міської ради № 168/39 від 18.07.2008 року. 28.07.2008 року право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 18-19).

Також спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві власності належить службове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22).

25 грудня 1995 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_3 набув у власність службове приміщення площею 383,4 кв.м., котельня площею 38,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (01.12.2015 року рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради адресу змінено на № 27-6) (а.с. 25).

23.07.2010 року рішенням виконавчого комітету № 169/5 від 23.07.2010 року Надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення проектно-кошторисної документації на прибудову торгівельного залу до приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 23).

21.10.2010 року виконавчим комітетом Фастівської міської ради винесено рішення № 249/5 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проектно-кошторисної документації на будівництво двох зблокованих гаражів на належній йому земельній ділянці по АДРЕСА_2» (а.с. 24). Після виготовлення проектно-кошторисної документації спадкодавець ОСОБА_3 здійснив прибудову торгівельної зали до приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» та побудував два зблоковані гаражі. Всі добудови були прийняті в експлуатацію, але спадкодавець не встиг за життя оформити на себе право власності на добудови.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належиш спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.3.1 Листа ВССУ № 24-753/0 4-13 від 16.05.13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Враховуючи викладене, з метою реалізації та забезпечення права на спадщину, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 321, 1268, 1233-1236 ЦК України, п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», 10, 11, 60, 88, 205, 209, 212-215ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, 2007 року побудови з господарськими будівлями та спорудами; право власності на службові приміщення (громадську будівлю) з торгівельною залою та двома зблокованими гаражами за адресою: АДРЕСА_2 та право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0883 га з цільовим призначенням - ведення комерційної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 (право належало померлому на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1) .

Скасувати право власності ОСОБА_3 на знесений житловий будинок АДРЕСА_1, 1963 року побудови та виключити відомості про вказаний об'єкт нерухомого майна з реєстру прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 15733496).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Буймова