АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

28 березня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва МазурикО.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року у цивільні справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач не подав документ, що підтверджує сплату судового збору. Судом надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду не є порушенням права на справедливий судовий захист і не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України судові повістки разом із розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач зазначив місце реєстрації ОСОБА_2 АДРЕСА_1. Вказана інформація підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у м. Києві (а.с. 76).

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки, які направлялись за адресою реєстрації відповідача, останньою систематично не отримувались (а.с. 110, 111, 120, 130).

Копія ухвали суду від 28.01.2016, яка направлялася ОСОБА_2, за адресою, вказаною в апеляційній скарзі, а саме: м АДРЕСА_1, повернулася на адресу суду у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 146).

Зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції, щодо обов'язку зацікавленої сторони цікавитися про рух справи, враховуючи вимоги цивільно-процесуального законодавства щодо розумності строків розгляду справи, за обставин, що з позовною заявою позивач звернувся в липні 2015 року, та за умови коли судовий збір не сплачено, апеляційна скарга вважається такою, що не оформлена відповідно до вимог встановлених ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 5 ст. 297 ЦПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя:

Справа № 755/14100/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3818/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.