Справа № 126/3455/15-ц Провадження № 22-ц/772/1259/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 49Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановила:

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 18.09.2011 року у виконавчому комітеті Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис №19.

Вирішено питання про стягнення з відповідача судового збору на користь позивача в сумі 487,20 грн.

Не погодившись із рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, і направити справу на новий розгляд.

Апелянт ОСОБА_3, повідомлений в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився, проте подав суду клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з тим, що з 30.03.2016 року він проходить курс лікування від ГРЗ. Дане клопотання до задоволення не підлягає, так як поважність причин неявки в судове засідання (хвороба, яка б унеможливлювала участь в судовому розгляді), не підтверджена документально.

Позивач ОСОБА_4 також не зявилася в судове засідання, але надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення апеляційної скарги заперечує в звязку з тим, що не бажає продовжувати з відповідачем шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції 18 вересня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №102358.

Дітей від шлюбу у сторін немає. Спору щодо розподілу майна з матеріалів справи також не вбачається.

Спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини подружжя були припинені і на даний час сторони проживають окремо. В наданий судом строк на примирення два місяці, сторони не дійшли згоди щодо збереження шлюбу.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки у останньої відсутнє бажання проживати однією сім'єю із відповідачем, а вжиті судом заходи для збереження сімї позитивного результату не дали.

Посилання апелянта на те, що судом не вжито заходів для примирення сторін є безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частинами 3 - 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Як розяснив Пленум Верховного суду України у п.10 Постанови №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституція України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене частиною 1 статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі надання сторонам строку на примирення.

Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

На виконання вказаних вимог, ухвалою Бершадського районного суду від 26 листопада 2015 року сторонам надано строк на примирення терміном 2 місяці.

Проте примирення між сторонами не відбулось і позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що подала відповідну заяву.

Також є безпідставними посилання апелянта на те, що судовим рішенням порушено його права, оскільки рішення постановлено у його відсутність.

Як вбачається із матеріалів справи після відновлення провадження справа неодноразово призначалась до судового розгляду. Так, 27.01.2016 року за клопотанням відповідача та його представника розгляд справи був відкладений на 12.02.2016 року, однак належним чином повідомлений відповідач не з'явився в судове засідання, в зв'язку з чим розгляд справи знов відкладено на 26.02.2016 року, про що відповідач був повідомлений рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 3 статті 10, статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Відповідач ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про покращення відносин між сторонами та обєктивну можливість збереження їх шлюбу.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку суду апеляційної інстанції про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду/підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7 ОСОБА_5