23.02.2016 Провадження № 6/337/28/2016
ЄНУ № 337/6365/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Курбатової О.М.

при секретарі Куліш Л.Е.

розглянувши подання старшого державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, яке погоджено з начальником Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Стаття 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України передбачає, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.1-9 ст. 6 вказаного Закону, в тому числі, коли діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Із наведеного уявляється, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Статтею 78 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено надання боржнику можливості самостійно виконати рішення суду.

Судом встановлено, що в поданні старшого державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 зазначено про наявність невиконаних боргових зобов`язань, однак даних щодо факту ухилення ОСОБА_5 від їх виконання та доказів, які саме дії боржника свідчать про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, суду не надано.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 90 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Як підсумок, ухилення може мати коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Суд зауважує, що, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

У поданні державний виконавець, обстоював своє клопотання лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів.

Втім, суд наголошує, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст.12 Закону, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Суд не вбачає із актів державного виконавця факт ухилення ОСОБА_3 від явки до Відділу, оскільки суду не надано рекомендовані повідомлення про отримання викликів боржником.

Крім того, державним виконавцем суду надані тільки два виклики боржника до державної виконавчої служби датовані 28.05.2015 р. та 12.02.2015 р.

З огляду на викладене, у відсутність доказів про намір боржника залишити державу з метою уникнути виконання рішення суду та доказів щодо ухилення боржника від виконання судового рішення доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, суд не вбачає підстав для обмеження виїзду боржника за межі держави, яке гарантовано йому законом.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ЗУ "Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України", суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, яке погоджено з начальником Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Курбатова