Справа №489/5325/15-ц 22.03.2016 22.03.2016 22.03.2016
Провадження №22-ц/784/681/16 Суддя по 1 інстанції - Тихонова Н.С.
Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

22 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Гордійчук С.С.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдавтотранс», ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості,

встановила:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «ОСОБА_3) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдавтотранс» (далі Товариство) та ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що 4 січня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 100 000 дол. США строком до 10 січня 2013 року під 13 % річних та зобовязався належно щомісячно погашати кредит та сплачувати проценти за його користування. З урахуванням додаткової угоди від 19 лютого 2009 року до вказаного кредитного договору строк користування кредитними коштами продовжено до 8 січня 2021 року.

На забезпечення кредитного зобовязання між Товариством та АКІБ «УкрСиббанк» в нотаріальній формі 12 січня 2006 року укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку Банку Товариство передало належні йому на праві власності нежитлові приміщення за адресою м. Миколаїв, вул. Електронна, 72 А.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними угодами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, у тому числі і за вказаним кредитним та іпотечним договорами.

Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_2 неналежно виконує кредитне зобовязання, у звязку з чим станом на 10 липня 2015 року утворилося 2 738 360,15 грн. заборгованості, ПАТ «Дельта Банк» просило в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, належний Товариству, шляхом визнання за ним права власності на це майно.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року провадження у справі закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до Товариства підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а позовних вимог до ОСОБА_2 банк фактично не предявив.

Між тим, висновок суду про те, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (ч. 2 ст. 15 ЦПК).

Відповідно до приписів ч.2 ст. 1 та ст. 12 ГПК України спір між юридичними особами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, у серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» предявило позовні вимоги до Товариства, яке є іпотекодавцем, та ОСОБА_2 (позичальника) про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить Товариству, в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка утворилася за кредитним договором, шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до Товариства, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спір між юридичними особами підлягає розгляду в порядку господарської, а не цивільної, юрисдикції.

Разом з тим, суд помилково застосував положення п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та закрив провадження у справі і в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, пославшись на те, що зі змісту позовної заяви позовних вимог до позичальника ОСОБА_2 банком не предявлено.

Тоді як наслідком недодержання вимог ст. 119 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви є залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, у відповідності до вимог ст. 121 ЦПК України. Якщо порушення правил ст.119 ЦПК України виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (залишення заяви без розгляду).

У разі якщо один із відповідачів є неналежним, суд відмовляє в задоволенні позову до такого відповідача.

Між тим, на зазначені вимоги процесуального закону суд не звернув уваги, а тому безпідставно закрив провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, тоді як зазначене не дає правових підстав для застосування таких наслідків.

За таких обставин, у звязку з порушенням районним судом норм процесуального права та на підставі п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню лише в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, з направленням в цій частині справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року скасувати в частині закриття провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно і в цій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: