Справа № 303/1086/16-ц
№ 2/303/820/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
01 квітня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся в суд з цим позовом до ОСОБА_2, в якому просить зобовязати останнього повернути йому заборгованість у розмірі 44 830,68 гривень.
Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 дав у борг ОСОБА_2 для погашення кредиту грошову суму у розмірі 44 830,68 гривень. Кредит погашено в банку «Михайлівський» 11.02.2016 року. Відповідач зобовязався повернути борг у 10-ти денний термін, не пізніше 21.02.2016 року. Однак, станом на день подання позовної заяви, борг повернено не було, у звязку з чим позивач і змушений був звернутися до суду із вказаним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до боргової розписки від 11.02.2016 року, ОСОБА_2 взяв у борг від ОСОБА_1 для погашення кредиту в банку «Аваль» суму 44 830,68 гривень та зобовязався повернути борг в 10-ти денний строк, до 21.02.2016 року (а.с. 2).
Згідно квитанції №ПН404817 від 11 лютого 2016 року, ОСОБА_1 вніс в ПАТ «Банк Михайлівський» суму коштів у розмірі 44 607,64 гривні та згідно квитанції №ПН 404817 РК від 11 лютого 2016 року у розмірі 223,04 гривні (а.с.3,4).
Згідно із ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.
У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція викладена в Постанові ВСУ №6-63цс13 від 18.09.2013 року, яка є обов'язковою для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було належними та допустимими доказами встановлено, що відповідач свого зобов'язання по поверненню боргу не виконав, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу у розмірі 44 830,68 гривень.
Крім того, відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 551,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 1046,1047 1048,1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 44 830,68 гривень (сорок чотири тисячі вісімсот тридцять гривень шістдесят вісім копійок).
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 гривень (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст.ст. 223, 233 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча Гутій О.В.