АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересована особа ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Печерська районна в м. Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який зі слів заявника є його двоюрідним дядьком.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2015 вищевказану заяву задоволено. Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є двоюрідним племінником ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., а ОСОБА_5 є двоюрідним дядьком ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та вищевказану заяву залишити без розгляду. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що ОСОБА_1, не є родичем ОСОБА_5 Посилається на те, що розглядаючи вказану заяву, суд першої інстанції не звернув уваги на наявність у ОСОБА_5 інших родичів, які не були залучені при розгляді вказаної заяви (в тому числі і сама особа, що подала апеляційну скаргу).

Справа № 757/14690/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/387/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника обґрунтовані та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.(а. с. 42). Вказана квартира була відчужена ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 і на теперішній час є предметом спору, який розглядається в іншому суді. Заявник та особа, що подала апеляційну скаргу є заінтересованими сторонами у справі стосовно спірної квартири. Також матеріали справи свідчать, що заявник бажає встановити опіку над ОСОБА_5, в зв'язку з чим і звернувся з вищевказаною заявою до суду. На час розгляду справи у суді ОСОБА_5 недієздатним, або обмежено дієздатним в судовому порядку не визнавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст. 143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.Пунктом 6 передбачено, що судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, за участю заявників і заінтересованих осіб.

Частина 1 ст. 235 ЦПК України покладає на суд обов'язок роз'яснювати особам, які беруть участь у справах даної категорії, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Аналіз наведеної норми права дає можливість зробити висновок про те, що законодавець поклав саме на суд обов'язок щодо формування доказового матеріалу щодо справ окремого провадження, в тому числі визначення кола заінтересованих осіб.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернувся до суду про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_5. при цьому зазначив, що йому це необхідно для встановлення опіки над останнім.

Також матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 недієздатним, або обмежено дієздатним в судовому порядку не визнавався, але не був залучений судом першої інстанції до розгляду вказаної справи, як не були залучені до її розгляду і інші заінтересовані особи (родичі ОСОБА_5).

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що не витребування судом першої інстанції доказів, в тому числі для визначення кола заінтересованих осіб по вказаній справі, та не залучення в якості заінтересованої особи самого ОСОБА_5 призвело до неповного з'ясування судом обставин по вказаній справі, що в свою чергу є підставою для скасування вказаного рішення як необґрунтованого.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Печерська районна в м. Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук