РІШЕННЯ

іменем України

Справа №645/8139/15-ц

Провадження №2/645/372/16

23 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що вони перебувають у шлюбі з 30.12.2003 року, від якого мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем. З квітня 2015 р. спільне проживання сторін було припинено у зв'язку з наявністю у подружжя різних поглядів на життя та ведення господарства, постійними непорозуміннями та сварками. Протягом останніх двох місяців позивач проживає з іншим чоловіком та має намір створити нову сім'ю, у зв'язку з чим вжиття заходів до примирення подружжя недоцільно, почуття любові та поваги втрачені. Відповідач не надає коштів на утримання їх сина, приховує своє місце роботи.

Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, та судові витрати, пов'язані з розглядом справи, - судовий збір у розмірі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2557,80 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, вказуючи, що після припинення сімейних відносин у квітні 2015 р. ОСОБА_1 перестала ночувати вдома та цікавитись дитиною. Син проживав з ним приблизно 2 місяці і в цей час він повністю забезпечував його, потім позивачка почала забирати його до себе на вихідні. Відповідач до теперішнього часу утримує та матеріально забезпечує сина, приймає участь у його вихованні. Він не має постійного заробітку, підробляє вантажником на ринку. Середній заробіток відповідача складає 1500-2000 грн. в місяць. Він проживає з батьками-пенсіонерами, які також потребують його матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав, та пояснив, що дитина на обліку у лікарів не перебуває, та не має доходів, які б забезпечували її потреби, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка несе витрати на харчування, одяг, лікування дитини, сплачує витрати, пов'язані з навчанням у школі. У батька син перебуває з вечора п'ятниці (після уроків) та у вихідні дні.

Відповідач ОСОБА_2 первісний позов визнав в частині розірвання шлюбу, проти чого не заперечував, позовні вимоги в частині стягнення аліментів не визнав, зустрічний позов підтримав. При цьому пояснив суду, що його стан здоров'я задовільний, інших дітей та повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні він не має. Не визнає вимог про стягнення аліментів з нього на користь позивачки, оскільки дитина перебуває на його утриманні усі вихідні та святкові дні.

Представник відповідача - ОСОБА_6 підтримала позицію відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданим 30.12.2003 р. відділом реєстрації актів громадського стану м.Харкова, актовий запис № 688.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3, батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_2

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, неповнолітній ОСОБА_2 за вказаною адресою не зареєстрований, що підтверджується довідкою дільниці №57 КП «Жилкомсервіс» від 02.10.2015 р. (а.с.52).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.02.2007 р., ОСОБА_2 є співвласником вказаної квартири, ОСОБА_1 не є її співвласником.

З квітня 2015 р. позивач за місцем своєї реєстрації не проживає, що сторонами визнано і не оспорюється.

Відповідачем не оспорюється, що з червня 2015 р. їх син переважну частину тижня, з понеділка до п'ятниці, проживає разом з матір'ю.

Таким чином, на час розгляду справи сторонами, за згодою дитини, яка досягла віку 11 років, визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з її матір'ю, ОСОБА_1, яка не перешкоджає батькові дитини - відповідачу ОСОБА_2 в реалізації свого права на участь у вихованні дитини, надаючи можливість спілкування з сином у вільний від навчання час.

Висновок суду щодо проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з матір'ю та перебування на її утриманні підтверджується довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №7» від 05.10.2015 р., відповідно до якої за весь час спостереження дитини її супроводжує мати, ОСОБА_1 (а.с.50).

За інформацією адміністрації Харківської спеціалізованої школи №73, де навчається неповнолітній ОСОБА_3, його батько не брав участі у батьківських зборах, шкільні заходи не відвідував, навчанням та успіхами сина не цікавився, що також підтверджує висновок суду про перебування неповнолітнього на утриманні матері.

Крім того, судом встановлено, що стан здоров'я неповнолітнього ОСОБА_3 задовільний, він не має самостійного доходу, який забезпечує потреби неповнолітнього. Відповідач, який проживає окремо, також має задовільний стан здоров'я, працює не офіційно, інших неповнолітній дітей та повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні не має.

Згідно пояснень сторін, причиною розпаду родини явилося фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, втрата почуття любові та поваги.

Ст.51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає цього, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовільнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.09.2015 року і до досягнення ним повноліття.

У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє, оскільки відповідач не надав суду безспірних доказів перебування неповнолітнього сина на його утриманні або постійного проживання дитини з батьком, оскільки неповнолітній ОСОБА_2 навіть не зареєстрований за місцем проживання відповідача. Надані суду квитанції про придбання дитячого одягу у січні-лютому 2016 р., під час розгляду справи, суд вважає одноразовими витратами, які можуть бути враховані при визначенні розміру аліментів за цей місяць. Крім того, не доведено - чи є ці речі життєво необхідними для дитини, чи була потреба саме в цьому одязі.

Крім того, з підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, та судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, у розмірі 1218,00 грн., виходячи з того, що складання позовної заяви, вартість чого визначена згідно договору про надання юридичних послуг № 5-09-ФО/15 від 01.09.2015 р. у розмірі 1218 грн., складається з усіх послуг, перелічених в додатку №1 до вказаного договору (отримання, аналіз та підготовка документів, встановлення права на пред'явлення позову, усна консультація, підготовка та подання позовної заяви до суду).

Також з підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., який позивач мала сплатити при поданні позову про стягнення аліментів, але була звільнена від його сплати відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184 СК України , ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 30.12.2003 р. відділом реєстрації актів громадського стану м.Харкова, актовий запис № 688 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, уроженця м.Харкова, не працюючого, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.09.2015 року і до досягнення ним повноліття.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. та судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, у розмірі 1218,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за перший місяць, у розмірі 500 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя