Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького машинобудівного заводу ім. В.І. Омельченка Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про зобов'язання прийняти на роботу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 липня 2015 року звільнився з роботи з посади майстра Сніжнянського машинобудівного заводу ПАТ «Мотор Січ» м. Сніжне Донецької області (далі - СМЗ) на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з переведенням на роботу до Запорізького машинобудівельного заводу ім. В.І. Омельченка ПАТ «Мотор Січ» (далі - ЗМЗ), однак 15 липня 2015 року адміністрація ЗМЗ відмовила йому у працевлаштуванні.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив зобов'язати відповідача укласти з ним трудовий договір та відшкодувати середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 липня до 14 вересня 2015 року в сумі 12 тис. грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_1 працював майстром у СМЗ.

У червні 2015 року ЗМЗ звернувся з листом-клопотанням до СМЗ з проханням звільнити ОСОБА_1 за переведенням із СМЗ. У даному листі відсутні будь-які домовленості між сторонами щодо спеціальності, кваліфікації або посади, на яку ОСОБА_1 буде прийнято.

Відповідну заяву, в якій ОСОБА_1 зазначив бажану посаду, професію, кваліфікацію, останній при переведенні не подавав.

Згідно із записом в трудовій книжці позивача його було звільнено відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з переведенням до ЗМЗ.

Відповідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

Згідно із наданою суду довідкою на час звернення ОСОБА_1 до відділу кадрів ЗМЗ існувала одна вакансія транспортувальника в цеху № 610.

Відповідно до наданого суду акта позивачу було запропоновано працевлаштуватись на посаду транспортувальника, але він від цієї посади відмовився.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що йому незаконно було відмовлено у прийнятті на роботу не найшло свого підтвердження, у зв'язку з чим суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовив у позові.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: П.О. Гвоздик

О.І.Євтушенко

О.М.Ситнік