Справа № 466/4715/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

при секретарі с/з - Семків Х.І.

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення в житлове приміщення,-

установив:

19.05.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, в якому просить визнати за ним право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та вселення його у вказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до січня 2016 року він проживав у АДРЕСА_1 разом з колишньою дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 Дану квартиру він придбав разом з ОСОБА_5 у шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.06.2015 року шлюб між ними розірвано. У зв'язку з роз'їзним характером роботи він часто перебуває у службових відрядженням, внаслідок чого були вивезені його речі з квартири, де він проживав всупереч його волі та без його погодження на те. Порушуючи його право власності відповідачка змінила дверний замок у квартирі та не дає можливості їм користуватись належними їм частками, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 будучи допитаний як свідок дав показання про те, що спірну квартиру вони придбали у шлюбі за його кошти. У цій квартирі проживав останні 4 роки вселилися у 2011 році після проведення ремонту, а на початку 2016 року його речі були вивезені з квартири і йому обмежили доступ до квартири, а тому на тепер він проживає з батьками. Так як дружина не працювала 10 років, то за його кошти оплачувалися комунгальні послуги та утримання квартири, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову, зіславшись на обставини викладені в запереченні на позовну заяву, вважає заявлений позивачем позов безпідставним та просить у ньому відмовити. Додатково пояснила, що дана квартира куплена за власні кошти відповідачки, які вона отримала від відчуження майна, особисті заощадження та позики грошових коштів у її матері. Свідоцтво на квартиру від 06.07.2010 року серія НОМЕР_1 видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради в якому зазначено, що власником є ОСОБА_5 відповідачем не оспорювалося, а тому просить відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_5 до суду повторно не прибула, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, а тому враховуючи вимоги ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності за участю представника.

Заслухавши показання позивача, пояснення представників сторін, показання свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позові слід відмовити за безпідставністю виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 згідно Свідоцтва на квартиру від 06.07.2010 року серія НОМЕР_1 видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (а.с.7) та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27006251 від 13.08.2010 року (а.с.7). Вищевказана квартира складається з 3-ох житлових кімнат, житловою площею 107,2 кв. м., загальна площа квартири становить 107,2кв. м.

Згідно довідки ОСББ «Варшавське 136» від 29.06.2016 року №266 зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, власник та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, син.(а.с.21).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він проживає по сусідству та знає позивача і відповідача. Під час перебування їх у шлюбі він відвідував сімю, ОСОБА_4 проживав у спірній квартирі. Останні 6 місяців він не бачить його у будинку. Їх діти відвідували одну школу і позивач забирав свого сина зі школи.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження з боку власника своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п.3 ч.1.ст.57 СК України до майна, яке є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, відноситься майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 10, 11, 31, 60, 88, 209, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. С. Невойт