Справа № 133/2227/15-ц Провадження № 22-ц/772/219/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Іванюка М.В., Берегового О.Ю.

при секретарі: Топольській В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Куманівської сільської ради Козятинського району, за участю третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Козятинського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року, -

В с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Куманівської сільської ради, за участю третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу місцевого самоврядування. Вказав, що він являється власником нежитлових будівель та споруд по вул.Шевченка, 4 в с.Куманівка, Козятинського району. В жовтні 2009 року він звернувся до Куманівської сільської ради з заявою про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, площею 2 га, за вказаною адресою. Голова сільської ради ОСОБА_5 надав йому рішення 12 сесії 5 скликання Куманівської сільської ради від 25.11.2009 року про надання йому дозволу на виготовлення такого проекту і 09.11.2010 року даний проект було виготовлено Державним підприємтсвом «Вінницький науково-дослідний проектний інститут». В подальшому йому стало відомо, що рішення про надання йому дозволу на виготовлення проекту сесія сільської ради не приймала, а сільський голова ОСОБА_5, здійснивши службове підроблення, надав йому неправомірне рішення сесії ради. Щодо таких дій ОСОБА_5 було розпочато кримінальне провадження за ст.ст. 365, 366 КК України, однак ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.03.2014 року кримінальне провадження було закрито у звязку набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, яке вчинене особою та закінченням строків давності. Такими неправомірними діями ОСОБА_5 йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 4092,20 грн., затрачені ним на виготовлення проекту землеустрою, а також заподіяно і моральну шкоду, що виразилась в переживаннях за неможливість користування своїм майно, почутті відчаю через неможливість затвердження документації та порушенні його життєвого ритму, для відновлення якого він змушений був прикладати значних зусиль. Тому просив стягнути з відповідача 4092,20 грн. матеріальної шкоди та 70000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 06.11.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Куманівської сільської ради на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 4092,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а всього 5092,20 грн.

Додатковим рішенням Козятинського міськрайонного суду від 19.11.2015 року стягнуто з Куманівської сільської ради в дохід держави 487,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення в частині розміру стягнення моральної шкоди змінити, стягнувши з відповідача 70000 грн. Зазначив, що ним було належним чином доведено спричинення йому моральних страждань, що виразились в переживаннях за неможливість користування своїм майно, почутті відчаю та порушенні його життєвого ритму, для відновлення якого він змушений прикладати значних зусиль. Крім того, суд не врахував усіх обставин заподіяння йому шкоди і помилково задовольнив його вимоги лише частково, безпідставно нестягнувши розумний і достатній розмір моральної шкоди, що становить 70000,00 грн.

Заперечуючи проти скарги, представник відповідача не вважає рішення законним, проте, сільська рада не подавала апеляційну скаргу через відсутність коштів.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснені ними своїх повноважень.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснені нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (далі постанова Пленуму №4 від 31.03.1995 року) при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, судам слід мати на увазі, що при встановлені факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійснені ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4 являється власником будівлі свинарника, загальною площею 331,2 кв.м., нежитлової будівлі, загальною площею 346,2 кв.м. та свердловини, що знаходяться по вул.Шевченка, 4 в с.Куманівка, Козятинського району. (а.с.7). В жовтні 2009 року позивач звернувся із заявою до голови Куманівської сільської ради про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2 га., за вказаною адресою. 12.10.2009 року останній уклав договір з ДП «Вінницький науково-дослідний проектний інститут» на виготовлення вказаного проекту землеустрою, а 03.11.2009 року оплатив дану послугу. Після чого, сільський голова ОСОБА_5 надав позивачу рішення 12 сесії 5 скликання Куманівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 25.11.2009 року про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, для надання в оренду (а.с.10). На його неодноразові звернення до сільської ради щодо затвердження виготовленого проекту землеустрою, отримував відмови, в подальшому йому стало відомо, що сесією сільської ради питання про надання дозволу на виготовлення проекту не розглядалося, відповідне рішення не приймалось, а ОСОБА_5 здійснив підробку наданого йому рішення і щодо таких дій останнього було розпочато кримінальне провадження за ст.ст. 365, 366 КК України. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.03.2014 року кримінальне провадження за ч.1 ст. 365 КК України закрите з набранням чинності закону, яким скасовано кримінальну відповідальність за діяння, яке вчинене особою, а за ч.1 ст. 366 КК України кримінальне провадження закрито у зв'язку з закінченням строків давності.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння моральних страждань ОСОБА_4, що виразились в душевних переживаннях останнього, вчинення протиправного діяння посадовою особою органу місцевого самоврядування, наявності причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Перевіряючи правильність визначення судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

В п.п.3, 5 постанови Пленуму №4 від 31.03.1995 року розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода.

Згідно ч.1 чт.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Факт надання позивачу бувшим головою сільської ради підробленого рішення сесії про надання дозволу на виготовлення проекту визнається представником відповідача, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для розгляду справи щодо яких у сторін та інших осіб є спір.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. 59 ЦПК України).

Отже, обов'язок довести обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, лежить на останньому.

В порушення вказаних норм, позивач належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених ним обставин, зокрема, наявності душевних переживань, відчаю через неможливість затвердження документації на земельну ділянку, що призвело до порушення його життєвого ритму, для відновлення якого він був змушений прикладати значних зусиль, не надав.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовував наявність зазначених обставин лише власними поясненнями, при цьому, не будучи допитаним судом в якості свідка і відповідного клопотання не заявляв.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав підстав розцінювати пояснення позивача, як доказ по справі та обґрунтовувати ними своє рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що очікування ОСОБА_4 щодо надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою не ґрунтувались на законних підставах, оскільки ОСОБА_5 передав йому рішення сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту уже після здійснення позивачем замовлення та оплати даної послуги.

За таких обставин, позивач доказів факту заподіяння (наявності) моральної шкоди, прямого причинного зв'язку між діянням і наявністю такої шкоди, як і інших обставин, що мають значення для справи, не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди належними та допустимими доказами не доведено, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо невірно стягнутого розміру моральної шкоди правового значення не мають.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Куманівської сільської ради Козятинського району, за участю третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів .

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: