Справа № 459/3001/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/2208/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Богонюка М.Я. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства (ДП) „Шахта „Бендюзька в особі голови ліквідаційної комісії ДП «Шахта «Бендюзька» про стягнення з відповідача 200 000 грн. моральної шкоди внаслідок смерті її чоловіка.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що покійний чоловік позивачки ОСОБА_4 працював підземним гірничим робітником на дочірньому підприємстві «Шахта «Червоноградська» ДВАТ ДКХ «Львіввугілля», яка згодом була виділена в окрему юридичну особу, ставши Державним підприємством «Шахта «Бендюзька». 07.09.1999 року на шахті з чоловіком стався нещасний випадок, внаслідок якого 14.09.1999 року він помер. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року (з врахуванням додаткового рішення від 30.05.2014 року), яке частково змінене рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2014 року (лише в частині виплати щомісячного розміру відшкодування шкоди після ухвалення названих рішень) встановлено факт її перебування і перебування двох їхніх дітей на утриманні померлого на день його смерті та стягнуто на її користь з ДП «Шахта «Бендюзька» одноразову допомогу на сімю і утриманців у звязку з втратою годувальника, заборгованість по щомісячних платежах відшкодування шкоди за період з 14.09.1999 року до березня 2014 року з компенсацією втрати частини цих грошей у звязку з несвоєчасною їх виплатою. Зазначала, що всі ці роки і до сьогоднішнього дня переносить душевні страждання і переживання внаслідок загибелі її чоловіка на виробництві (а.с. 1-3).

Оскаржуваним заочним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 69-71).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що діючим на момент виникнення спірних правовідносин (вересень 1999 року) матеріальним правом не було передбачено право дружини на відшкодування моральної шкоди за отриманні чоловіком ушкодження здоровя, що спричинили його смерть, оскільки вважає, що відносини по заподіянню їй моральної шкоди внаслідок загибелі на виробництві чоловіка та батька її дітей є триваючими в часі, а відтак у відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року (яким передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим ЦК і продовжують існувати після набрання ним чинності, застосовуються норми цього ЦК ) до спірних правовідносин підлягають до застосування ст. 23 та ч.2 ст. 1168 ЦК України 2004 року (а.с. 73, 79-80).

Позивачка надіслала на адресу суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи у її та її представника відсутності (а.с. 90).

Як вбачається зі змісту частини 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом з розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, а у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка юридичним особам надсилається за адресою місцезнаходження, що зазначена а Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Матеріалами справи стверджується, що всі судові повістки, які були надіслані відповідачу та голові ліквідаційної комісії ДП „Шахта „Бендюзька судами, як першої, так і апеляційної інстанцій, рекомендованими листами із повідомленням за адресою, зазначеною позивачкою, та за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, поверталися до судів без їх вручення адресату: з відміткою пошти у звязку з відсутністю згаданих адресатів за цими адресами.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що виробнича травма чоловіка позивачки ОСОБА_4, яка спричинила смерть останнього, виникла в 1999 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, який діє з 01 січня 2004 року, а тому зазначений закон не підлягає застосуванню.

Вище наведені висновки судом першої інстанції зроблені з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 4 „Прикінцеві та перехідні положення ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується (зокрема) її чоловікові (дружині).

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи виникає у звязку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоровя або смерть фізичної особи.

У даній справі позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, ОСОБА_4, і таке право на звернення до суду в неї виникло лише з настанням певних юридичних фактів, а саме: нещасного випадку з чоловіком на виробництві і його смертю та встановленням рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року (залишеним без змін у цій частині рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2014 року) факту перебування позивачки ОСОБА_3 на утриманні її чоловіка ОСОБА_4 на час його смерті 14.09.1999 року (а.с. 11-22).

Події, які породили цивільне право позивачки на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди (зокрема вище згадані судові рішення), мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, а тому підлягають розгляду згідно з положеннями статтей 1167, 1168 ЦК України.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (а.с. 91-95) та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року (а.с. 62-64) у цивільній справі з аналогічних правовідносин.

У відповідності до розяснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п.9).

Безспірним є той факт, що позивачка внаслідок смерті її чоловіка в результаті нещасного випадку на виробництві зазнала, як моральних страждань, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що на користь позивачки слід стягнути з відповідача 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що (на думку колегії суддів) буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.4, 314 ч. 2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково задовольнити.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 частково задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Шахта „Бендюзька на користь ОСОБА_3 30 000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: