АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/534/16 Головуючий 1 інст. - Подус Г.С.
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника Публічного акціонерного товариства «ІнтерКредитБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІнтерКредитБанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лемма-Віте» про визнання права власності на грошові кошти,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лемма-Віте» (далі ПАТ «СК «Лемма-Віте» про визнання права власності на грошові кошти.

На обґрунтування позивачка вказала, що 28 березня 2014 року укладено Договір № ДЮ-001364 банківського вкладу «Динамічний», відповідно до умов якого ПАТ «СК «Лемма-Віте» розмістило в Публічному акціонерному товаристві «ІнтерКредитБанк» (далі ПАТ «ІнтерКредитБанк») вклад в сумі 16 000 000 грн. 00 коп. на термін з 28 березня 2014 року по 27 березня 2015 року.

20 травня 2014 року право вимоги за вказаним договором відступлено їй на підставі Договору № 200514.

Пунктами 2, 4 Договору № 200514 передбачено, що цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплатити суму боргу у розмірі 149 500 грн. 00 коп., який виник у звязку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договорами з банком відповідно до умов договорів банківських вкладів та рахунків; право власності на суму боргу в розмірі, визначеному у п. 2 цього Договору, переходить від цедента до цесіонарія з моменту підписання цього Договору сторонами.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 16 січня 2015 року № 27 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІнтерКредитБанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 січня 2015 року № 8 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ІнтерКредитБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Однак станом на 04 серпня 2014 року відповідач не визнає її права власності на вклади та рахунки в розмірі 149 500 грн. 00 коп., хоча і був повідомлений письмово про це.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила визнати право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 149 500 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року позов задоволено.

За ОСОБА_2 визнано право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 149 500 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 представник ПАТ «ІнтерКредитБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІнтерКредитБанк», посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що з метою забезпечення виконання Публічним акціонерним товариством «Фонд екологічних засобів» (далі ПАТ «Фонд екологічних засобів») зобовязань за Кредитним договором № 07-0036/В від 28 березня 2014 року в цей же день між ПАТ «ІнтерКредитБанк» та ПАТ «СК «Лемма-Віте» укладено Договір застави майнових прав № 07-0036/В/3-1; предметом застави є грошові кошти, що розміщувались на депозитному рахунку згідно Договору № ДЮ-001364 банківського вкладу «Динамічний»; 25 травня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 47658480 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року № 922/5806/14 про стягнення з ПАТ «Фонд екологічних засобів» заборгованості у розмірі 16 760 968 грн. 73 коп., станом на 18 листопада 2015 року сума боргу не погашена; вимоги ПАТ «СК «Лемма-Віте» на грошові кошти, що містились на депозитному рахунку, визнані ПАТ «ІнтерКредитБанк»; ПАТ «СК «Лемма-Віте» не зверталося до банку стосовно відчуження заставленого майна та не отримувало згоду на таке відчуження; крім того, ПАТ «ІнтерКредитБанк» не залучено до участі у справі в якості належної особи.

Позивачка рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

ПАТ «СК «Лемма-Віте» з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не зверталося, заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 правомірно набула право власності на зазначену частину вкладу та стала стороною Договору № ДЮ-001364 банківського вкладу «Динамічний», укладеного 28 березня 2014 року між відповідачем та ПАТ «ІнтерКредитБанк», у звязку з чим набула статусу вкладника у сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-У1 (з наступними змінами) «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми процесуального права; неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріали справи свідчать, що 28 березня 2014 року укладено Договір № ДЮ-001364 банківського вкладу «Динамічний», відповідно до умов якого ПАТ «СК «Лемма-Віте» розмістило в ПАТ «ІнтерКредитБанк» вклад в сумі 16 000 000 грн. 00 коп. на термін з 28 березня 2014 року по 27 березня 2015 року.

20 травня 2014 року право вимоги за вказаним договором відступлено ОСОБА_2 на підставі Договору № 200514.

Пунктами 2, 4 Договору № 200514 передбачено, що цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплатити суму боргу у розмірі 149 500 грн. 00 коп., який виник у звязку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договорами з банком відповідно до умов договорів банківських вкладів та рахунків; право власності на суму боргу в розмірі, визначеному у п. 2 цього Договору, переходить від цедента до цесіонарія з моменту підписання цього Договору сторонами.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 16 січня 2015 року № 27 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІнтерКредитБанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 січня 2015 року № 8 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ІнтерКредитБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Посилаючись на те, що ПАТ «СК «Лемма-Віте» не визнає її права власності на вклади та рахунки в розмірі 149 500 грн. 00 коп., ОСОБА_2 звернулася у суд із відповідним позовом.

Однак 28 березня 2014 року між ПАТ «ІнтерКредитБанк» та ПАТ «СК «Лемма-Віте» укладено Договір застави майнових прав № 07-0036/В/3-1 з метою забезпечення виконання ПАТ «Фонд екологічних засобів» зобовязань за Кредитним договором № 07-0036/В від 28 березня 2014 року.

Згідно п. 1.2., п. 1.4. цього Договору на забезпечення виконання позичальником зобовязання заставодавець передає у заставу заставодержателю право вимоги на отримання грошових коштів за Договором банківського вкладу «Динамічний» № ДЮ-001364 від 28 березня 2014 року.

Вартість предмету застави складає 16 000 000 грн. 00 коп.

Отже, частина грошових коштів, право власності на які просить визнати позивачка, є предметом застави за Договором застави майнових прав № 07-0036/В/3-1, укладеного 28 березня 2014 року між ПАТ «ІнтерКредитБанк» та ПАТ «СК «Лемма-Віте».

За змістом статті 33 ЦПК України субєктний склад сторін визначає саме позивач.

Разом з тим, позов предявлено лише до ПАТ «СК «Лемма-Віте».

ОСОБА_2 не поставила питання про залучення до участі у справі в якості належної особи ПАТ «ІнтерКредитБанк», тобто юридичної особи, яка має матеріально-правову заінтересованість у вирішенні спору з огляду на зміст позовних вимог.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув, на порушення вимог статей 212-214 ЦПК України не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення справи, та норм права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, вдався в оцінку правовідносин між ОСОБА_2 і ПАТ «СК «Лемма-Віте» та передчасно визнав за позивачкою право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 149 500 грн. 00 коп.

Отже, оскаржуваним рішенням суд фактично вирішив питання про права та обовязки ПАТ «ІнтерКредитБанк», яке участі у справі не приймало.

Таке процесуальне порушення беззаперечно вплинуло на права заявника, який був позбавлений можливості брати участь при розгляді справи судом першої інстанції та захищати свій законний інтерес.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до норм цивільного процесуального кодексу України не наділений повноваженнями вирішити питання про залучення ПАТ «ІнтерКредитБанк» до участі у справі в якості належної особи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника Публічного акціонерного товариства «ІнтерКредитБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІнтерКредитБанк» задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лемма-Віте» про визнання права власності на грошові кошти відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_3