АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 752/744/14-ц Головуючий у 1 ін. - Пасинок В.С. Апел.провадження 22-ц/796/4223/2016 Доповідач - Слободянюк С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі: Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ОТП Факторинг України» звернулись в суд з наведеним вище позовом і просили суд стягнути з ОСОБА_3 виниклу заборгованість за кредитними договорами від 05 квітня 2006 року, від 06 листопада 2007 року, що станом на 05 грудня 2013 року становить 34 562,56 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 276 258,54 грн., основного боргу та суму пені за прострочення виконання за вказаним договором за період з 05 грудня 2012 року по 05 грудня 2013 року - 1 008 343,81 грн. й 144 059,26 грн. відповідно та судові витрати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року (т.1 а.с.89-93) позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» суму заборгованості за кредитним договором № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 05 квітня 2006 року станом на 03 грудня 2013 року в розмірі 4 740 (чотири тисячі сімсот сорок) грн. 87 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна суму заборгованості за кредитним договором № СL-002/982/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року в розмірі 34 562 долари США 56 центів, що в гривневому еквіваленті становить 276 258 грн. 54 коп. та пеню за період з 05 грудня 2012 року по 05 грудня 2013 року в розмірі 1 008 343 грн. 81 коп., а всього - 1 284 602 грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № СL-002/984/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року в розмірі 144 059 грн. 26 коп. та 3 654 грн. 00 коп. судового збору (т.1 а.с.89-94).

Ухвалою цього ж суду від 17 листопада 2015 року (т.1 а.с.219) заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3 (довіреність від 14 липня 2015 року т.2 а.с.42), подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про відмову у позові.

Апелянт, зазначає, що суду не надано доказів стосовного того, що ТОВ «ОТП Факторинг України» набуло право вимоги відносно ОСОБА_3; на яку саме суму боргу за договорами виникла право вимоги у позивача; ТОВ «ОТП Факторинг України», не маючи генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, не може бути новим кредитором, нараховуючи борг в іноземній валюті; пеня значно перевищує борг, однак суд не застосував положення ст. 551 ЦК України; позивач звернувся в суд з пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (довіреність від 14 липня 2015 року т.1 а.с.105) підтримала апеляційну скаргу підтримав, представник ТОВ «ОТП Факторинг України» - Філіпчук Н.М. скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (т.1 а.с.46), та відповідачем ОСОБА_6 укладено договір № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних), за умовами якого на ім'я останньої було відкрито картковий рахунок та відновлювальну кредитну лінію в межах кредитного ліміту, розмір якого може становити 75 000,00 грн. включно, а також видано кредитну картку для використання її для отримання кредиту строком на 1 461 день (а.с.37, 41-45).

Згідно з договором та на підставі заяви ОСОБА_6, останній 05 квітня 2006 року було відкрито картковий рахунок та видано платіжну карту Visa Classic (credit) із встановленим кредитним лімітом.

Відповідач, в свою чергу, згідно п. 3.3. договору взяла на себе обов'язок вчасно та в повному обсязі погашати суми мінімального платежу, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в тому числі й простроченим кредитом та овердрафтом (п. 5.1 договору).

Судом встановлено, що через неповне та несвоєчасне виконання боржником взятих зобов*язань виникла заборгованості, розмір якої станом на 03 грудня 2013 року склав 4 740,87 грн. і яка на даний час не погашена, а вимоги банку з даного приводу відповідачем проігноровані (а.с.38-40).

06 листопада 2007 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитні договори № CL-002/982/2007 та № CL-002/984/2007.

Згідно умов кредитного договору № CL-002/982/2007 ОСОБА_6 отримала кредит на купівлю автомобіля марки «Suzuki New Grand Vitara» в сумі 33 388, 00 доларів США, строк повернення кредитних коштів визначено - 06 листопада 2013 року (т.1 а.с.8-20).

Згідно умов кредитного договору № РL-002/984/2007 ОСОБА_6 отримала кредит на споживчі цілі 15 000,00 грн. зі строком остаточного повернення кредиту 06 листопада 2013 року та 06 листопада 2012 року зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99 % та 3% річних відповідно (т1 а.с.25-35).

Станом на 05 грудня 2013 року заборгованість за кредитним договором № CL-002/982/2007, яка складається з загальної заборгованості за кредитом -27 586,96 доларів США; заборгованості по відсоткам - 69 75,60 доларів США, що становить 34 562,56 доларів США, гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 05 грудня 2013 року становить 276 258,54 грн., а також пеня за період з 05 грудня 2012 року по 05 грудня 2013 року у розмірі 1 008 343,81 грн. (т.1 а.с.23).

Станом на 05 грудня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором № РL-002/984/2007, яка складається з загальної заборгованості за кредитом - 14 396,49 грн.; заборгованості по відсоткам - 16 584,00 грн., що загалом - 30 980,49 грн., а також пеня за період з 05 грудня 2012 року по 05 грудня 2013 року у розмірі 113 078,77 грн. (т.1 а.с.36).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. п. 3.1.1 п. З ч. 2 кредитних договорів від 06 листопада 2007 року ОСОБА_6 за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, зобов'язана сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум (т.1 а.с.13, 30).

25 червня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк», що є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до вимог якого ПАТ «ОТП Банк» були передані, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняті права грошових вимог, в тому числі й за договором № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 05 квітня 2006 року, внаслідок чого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало кредитором за договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржником в розмірі портфеля заборгованості (т.1 а.с. 65-69).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2010 року та 20 липня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» були укладені договори купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до вимог яких ПАТ «ОТП Банк» були продані (переуступлені) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе також укладені між ОСОБА_6 та ПАТ «ОТП Банк» кредитні договори № CL-002/982/2007 та № CL-002/984/2007 від 06 листопада 2007 року, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло такий кредитний портфель та зобов'язалось сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду (т.1 а.с.49-64).

Відповідно до умов п. 3.3 вказаних договорів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув усіх прав вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій, також, з урахуванням положень п. 3.4 договору, на умовах, передбачених договором комісії, право вимагати від ПАТ «ОТП Банк» перерахування будь-яких та усіх коштів, отриманих від боржників в результаті реалізованого майна.

Пункт 4.4 договорів купівлі-продажу передбачає, що розрахунки боржників з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитними договорами здійснюються в порядку та на умовах, встановлених кредитними договорами, та з урахуванням положень договору комісії.

Як вбачається з витягів додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфеля, ПАТ «ОТП Банк» передало позивачу кредитні договори відносно ОСОБА_3 з обсягом сум загальної заборгованості за кожним кредитним договором ( 34 562,56 долари США, 30 980,49 грн., 4740,87 грн.), які позивач просить стягнути. (т.1 а.с.56, 64,69).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію, довідки з єдиного державного реєстру та витягу з статуту ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є фінансовою установою (т.1 а.с.70-72).

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг вважається фінансовою послугою.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

З огляду на зазначені положення законодавства та враховуючи, що сторонами договору факторингу є юридичні особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Фактор) та ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт), а також те, що кредити в іноземній валюті ОСОБА_3 надавалися ЗАТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав і обов'язків), доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність генеральної ліцензії у ТОВ «ОТП Факторинг України» та стосовного сумніву щодо відбуття відступлення право вимоги та невизначеності сум є безпідставними.

Відповідно до листа № к 0558 від 04 жовтня 2013 року, направленого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу ОСОБА_3 цінним листом, остання була повідомлена про придбання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги, як нового кредитора, згідно договору купівлі-продажу кредитного портфеля (т.1 а.с.38,39).

Апелянт посилається на відсутність механізму нарахування позивачем заборгованості з урахуванням графіків погашення боргу до кредитних договорів, не надано доказів про видачу кредиту та доказів на підтвердження нарахування заборгованості за кредитними договорами.

Проте, отримання кредитних коштів в установленому законом порядку стороною відповідача не оспорювалось, своїх належних та допустимих доказів щодо розрахунку наявності чи відсутності боргу суду не надано.

Виникла перед позивачем заборгованість підтверджується наданими суду розрахунком заборгованості та графіків платежів (т.1 а.с.15-20, 33-36).

Однак, водночас апелянтом ставиться питання про звернення позивача до суду з пропуском строку позовної давності, а також і те, що нарахована пеня значно перевищує нарахований борг і це є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України.

Оскільки, судом першої інстанції приймалось заочне рішення, у заяві про перегляд заочного рішення в інтересах відповідача такі доводи заявлялись (т1. а.с.108-115), колегія суддів вважає можним застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості та врахувати положення ст. 551 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Отже, заборгованість за кредитними договорами слід відраховувати в межах трирічного строку до звернення позивача до суду.

Позивачем просить стягнути пеню в межах річного строку, проте, як вбачається з розрахунку заборгованості розмірі пені значно перевищує розмір заборгованості, що дає підстави для зменшення пені до розмірі заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стягненню підлягає суму заборгованості за кредитним договором № СL-002/982/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року у розмірі 15 302, 53 долари США 53 центів, що в гривневому еквіваленті становить 122 313,12 грн.; (борг за кредитом 13571,23 доларів США, борг по відсоткам 1731,30 доларів США).

Пеню за даним кредитним договором позивачем визначено у розмірі 1 008 343,81 грн., розмір пені підлягає зменшенню до розміру основного боргу, який становить 122 313,12 грн.

Стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором № PL-002/984/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року у розмірі 8 375,99 грн., яка складається з боргу кредиту - 7761,10 грн., боргу по відсоткам за користування кредитом - 614,89 грн.

Відносно розміру пені колегія суддів вважає зменшити її до розміру основного боргу, оскільки пеня перевищує основний розмір боргу.

Заборгованість за кредитним договором № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 05 квітня 2006 року становить 4 740,87 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного рішення з ухваленням нового - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, поданою в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден. номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () суму заборгованості за кредитним договором № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 05 квітня 2006 року станом на 03 грудня 2013 року у розмірі 4 740 (чотири тисячі сімсот сорок) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( іден. номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () суму заборгованості за кредитним договором № СL-002/982/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року у розмірі 15 302, 53 (п'ятнадцять тисяч триста два) долари США 53 центів, що в гривневому еквіваленті становить 122 313 (сто двадцять дві тисячі триста тринадцять) грн. 12 коп., пеню у розмірі 15 302, 53 (п'ятнадцять тисяч триста два) долари США 53 центів, що в гривневому еквіваленті становить 122 313 ( сто двадцять дві тисячі триста тринадцять) грн. 12 коп., а всього - 244 626 (двісті сорок чотири тисячі шістсот двадцять шість) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( іден. номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () суму заборгованості за кредитним договором № PL-002/984/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року у розмірі 8 375 (вісім тисяч триста сімдесят п'ять ) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимогах відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: