СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/206/16-ц
Провадження №2-о/547/13/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання Т.В.Артикульної,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Богданівська сільська рада Семенівського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із заявою, у якій просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2, яка померла 27.03.1999, а саме житловим будинком померлої як спадковим майном. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що заявник, як спадкоємець ОСОБА_2 за заповітом, після смерті останньої здійснила її поховання, здійснювала догляд за її житловим будинком.

Заявник у судовому засіданні підтримала вимоги заяви повністю, пояснила, що до 2008 року проживала у сусідньому з ОСОБА_2 будинку у с. Богданівка, доглядала її. ОСОБА_2 жила одиноко, була вдовою, мала лише одно сина, який помер невдовзі після смерті матері, брат покійної помер до її смерті. ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_2 заявник почала одразу користуватися і доглядати за її житловим будинком і присадибною ділянкою, забрала з будинку деякі речі. Встановлення юридичного факту необхідно для оформлення права на спадщину ОСОБА_2.

Представник заявника ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав, додатково пояснив, що у заявника є потреба у оформленні права на спадщину. Дії, які вчиняла ОСОБА_1 за чинним на той час ЦК УРСР, свідчили про прийняття нею, як спадкоємцем, спадщини ОСОБА_2. Інших можливих спадкоємців у ОСОБА_2 немає.

Заінтересована особа свого представника у судове засідання не направила, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення вимог заяви не заперечує.

Ураховуючи зазначене, справа розглядається за відсутності представника заінтересованої особи.

Вислухавши пояснення заявника і його представника, вислухавши свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

01.12.1995 ОСОБА_2 склала заповіт, яким всі будівлі, майно і все, що їй належить, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 7). ОСОБА_2 померла 27.03.1999 у с. Богданівка Семенівського району Полтавської області (а.с. 6), до дня смерті була зареєстрована і проживала одиноко у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Заповіт не змінено, не скасовано, недійсним повністю або частково не визнано. Інформація у спадковому реєстрі щодо спадщини ОСОБА_2 відсутня (а.с. 9). Нотаріус повідомив заявника про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через не надання доказів прийняття спадщини, рекомендував звернутися до суду (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 заявник користувався її житловим будинком і присадибною ділянкою, взяла з будинку окремі речі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дав показання, що проживав у 1999 році у с. Богданівка. Він бачив як заявник доглядала за ОСОБА_2, після смерті останньої поховала покійну, обробляла город біля будинку, білила його, брала з нього речі покійної.

Аналогічні за змістом показання у судовому засіданні дав свідок ОСОБА_5. Повідомив, що він жив по сусідству із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у с. Богданівка. ОСОБА_2 проживала одиноко, не мала сім'ї. Після її смерті заявник користувалися будинком і городом біля нього, забрала з будинку речі домашнього вжитку. Назв вулиць тоді не було.

На час смерті ОСОБА_2 діяв ЦК УРСР, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У справі немає відомостей щодо існування спору про право на вказаний будинок померлої.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що після смерті ОСОБА_2 заявник одразу почала користуватися її житловим будинком і присадибною ділянкою, здійснювала догляд за будинком та іншим майном, а, відтак, фактично вступила у володіння майном спадкодавця (спадщиною). Отже вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214, 215, 223, 235, 256, 259, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 прийняла спадщину померлої 27.03.1999 ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ф.Харченко