У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області, Миколаївської міської ради Донецької області, третя особа - структурна одиниця публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов'янська теплова електрична станція, про визнання дій органу місцевого самоврядування протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що вона працює в структурній одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов'янській тепловій електричній станції (далі - СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янська ТЕС), яка, починаючи з 1953 року, вела будівництво житла. У 2008 році житло підприємства було передано Миколаївській міській раді Донецької області. 20 травня 2012 року спільним рішенням адміністрації та президії профспілки СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС їй на склад сім'ї з 4-х осіб була виділена вивільнена трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Вказувала, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2013 року, яке набрало законної сили, дії виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області щодо не розгляду питання про надання їй квартири визнано неправомірними. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області від 26 грудня 2013 року № 196 їй відмовлено у виділенні вказаної квартири з тих підстав, що вона не перебуває на квартирному обліку. Посилаючись на наведене, незаконність вказаного рішення, просила позов задовольнити.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково. Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області від 26 грудня 2013 року № 196 у частині відмови у виділенні ОСОБА_3 трикімнатної квартири АДРЕСА_1 визнано незаконним і скасовано. Зобов'язано виконавчий комітет Миколаївської міської ради Донецької області забезпечити позивача благоустроєним жилим приміщенням відповідно до її черги у списку осіб, які потребують надання житла. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області забезпечити ОСОБА_3 благоустроєним жилим приміщенням відповідного до її черги у списку осіб, які потребують надання житла, скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить судові рішення в частині вирішення позову про зобов'язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області забезпечити її благоустроєним жилим приміщенням відповідно до її черги у списку осіб, які потребують надання житла, скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про зобов'язання відповідача виділити їй квартиру АДРЕСА_1.

Касаційна скарга не містить доводів про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права в частині визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області від 26 грудня 2013 року № 196 у частині відмови у виділенні ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, тому судові рішення в цій частині не переглядаються відповідно до ст. 335 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є працівником СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС. Із сім'єю з чотирьох осіб проживає за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 23,6 кв. м.

Спільним рішенням адміністрації і президії профспілки СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС від 20 травня 2012 року вирішено виділити позивачу разом із сім'єю вивільнене житло - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2013 року визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області щодо не розгляду питання про надання позивачу вказаної квартири.

22 листопада 2013 року СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янська ТЕС звернулось до виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області з вимогою вжити заходів щодо забезпечення розгляду питання про надання ОСОБА_3 вивільненого житла - зазначеної квартири.

Рішенням громадської комісії по житловим питанням при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Донецької області від 11 грудня 2013 року № 6 відмовлено у виділені ОСОБА_3 зазначеної квартири з тих підстав, що вона не перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Донецької області. СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янській ТЕС рекомендовано на виконання рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області від 26 червня 2012 року № 89 передати виконавчому комітету квартирну чергу громадян, що перебувають на квартирному обліку за місцем роботи, згідно Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області від 26 грудня 2013 року № 196 затверджено вказане рішення громадської комісії по житловим питанням при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Донецької області.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 як працівник СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янської ТЕС перебуває на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Донецької області, тому дійшов висновку про визнання незаконним і скасування рішення останнього від 26 грудня 2013 року № 196 у частині відмови у виділенні позивачу трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що вирішення питання про надання особі, яка потребує поліпшення житлових умов, конкретної квартири віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3 у цій частині.

У зв'язку з цим суд першої інстанції зобов'язав виконавчий комітет Миколаївської міської ради Донецької області забезпечити ОСОБА_3 благоустроєним жилим приміщенням відповідно до її черги у списку осіб, які потребують надання житла.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області забезпечити ОСОБА_3 благоустроєним жилим приміщенням відповідно до її черги у списку осіб, які потребують надання житла, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції в цій частині вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_3, оскільки такі нею не заявлялись.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві ОСОБА_3 просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області від 26 грудня 2013 року № 196 у частині відмови їй у виділенні трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати виконавчий комітет Миколаївської міської ради Донецької області виділити їй цю квартиру (а. с. 2-3).

Вимоги про зобов'язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області забезпечити ОСОБА_3 благоустроєним жилим приміщенням відповідно до її черги у списку осіб, які потребують надання житла, останньою заявлені не були.

За таких обставин, висновки апеляційного суду в цій частині є обґрунтованими та відповідають зазначеній нормі процесуального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про незаконність судових рішень у частині відмови в позові про зобов'язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області виділити позивачу конкретну квартиру підлягають відхиленню.

Відповідно до ст. 52 ЖК Української РСР жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради. У такому ж порядку в першу чергу заселяються потребуючими поліпшення житлових умов працівниками підприємств, установ, організацій жилі приміщення, що звільняються у будинках, переданих цими підприємствами, установами, організаціями виконавчим комітетом місцевих рад народних депутатів, а також жилі приміщення, що звільняються в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ, організацій (ст. 55 цього Кодексу).

Із зазначених норм матеріального права випливає, що надання громадянину жилого приміщення в будинках відомчого житлового фонду здійснюється за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, яке затверджується виконавчим комітетом відповідної ради, а не останнім.

Із матеріалів справи вбачається, що спільне рішення адміністрації і президії профспілки СО ПАТ «Донбасенерго» Слов'янська ТЕС від 20 травня 2012 року про виділення ОСОБА_3 разом із сім'єю вивільненого житла - квартири АДРЕСА_1 виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Донецької області затверджене не було.

Доказів про затвердження останнім указаного спільного рішення та видачу позивачу ордера, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, сторонами не надано.

Позовні вимоги щодо незаконності відмови у затвердженні виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Донецької області зазначеного спільного рішення та видачі ордеру на цю квартиру ОСОБА_3 не заявлялись і предметом розгляду у справі не були.

Виходячи з наведеного та положень ст. 335 ЦПК України про те, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову і задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук