Справа №442/5937/16-ц
Провадження №2/442/2077/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

при секретарі с/з - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бистрицької сільської ради Дрогобицького району про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в порядку спадкування за законом визнати за ним право власності на житловий будинок №47, що по вул. Залужна в с. Бикові Дрогобицького району разом з господарськими будівлями: гаражем, сараєм та вбиральнею, після смерті батька ОСОБА_3, яка сталась 10.01.1992 року та матері ОСОБА_4, 07.12.1996 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що після смерті батьків залишилось спадкове майно житловий будинок 47, що по вул. Залужна, в с. Бикові Дрогобицького району. Однак, оформити свої спадкові права на нього не в змозі, так як відсутні документи, що посвідчують право власності.

Сторони у судове засідання не зявилися, однак від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, а від представника відповідача заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як стверджується матеріалами справи, 10.01.1992 року помер батько позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, а 07.12.1996 року його мати ОСОБА_4, які за життя на випадок своєї смерті заповіту не склали.

В склад спадкового майна після смерті батьків позивача увійшов житловий будинок №47 «а» з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. Залужна, с. Биків Дрогобицького району, загальною площею 44,5 кв.м., 9,1 кв.м. право власності на, який в 2012 році в КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки не зареєстроване (технічний паспорт, виданий 16.08.2016 КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, довідка від 30.08.2016 року ).

Відповідно до п. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з цим, ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Так, ст. 549 ЦК України(1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно дост.551 ЦК України(1963 року) - якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час існування спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема «запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця». Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Мін'юсту № 18/5 від 14.06.1994 року.

До дня смерті позивач ОСОБА_3 проживав разом з батьками в спірному будинку, прийняв спадщину, фактично вступив у володіння спадковим майном, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку ( довідка Бистрицької сільської ради від 10.08.2016 року №744). Однак, не має змоги оформити право власності на спірне спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів.

З технічного паспорту, виданого 15.08.2016 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, вбачається, що рік побудови вищевказаного житлового будинку 1939; гаражу -1985, сараю -1983.

Так, слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід врахувати законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК України, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що спадкодавцю належало спірне спадкове майно, позивач як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, то суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є підстави для визнання за ним права власності на таке.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №47 «а», що по вул. Залужна, загальною площею 44,5 кв.м., житловою 9,1 кв.м. в с. Бикові Дрогобицького району Львівської області з господарськими будівлями: гаражем, сараєм, вбиральнею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, яка сталася 10.01.1992 року та матері ОСОБА_4, яка сталася 07.12.1996 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Суддя Хомик А.П.