Справа № 489/1019/16-ц
Номер провадження 2/489/1056/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20 жовтня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив

В березні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд про задоволення позову, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи за довіреністю вказала про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що позбавлення батьківських прав відповідача не порушує прав та інтересів дитини.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням суду від 04.09.2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до висновку від 14.12.2012 позивач змінила своє прізвище на ОСОБА_1.

Рішенням суду від 17.09.2012 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у сумі 500 грн. щомісячно.

Позивач вказує на те, що відповідач не спілкується з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини взагалі.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, як зазначено в абз. 2 п. 18 вище вказаної Постанови, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.10.2016 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи те, що відповідач зовсім не цікавиться життям та розвитком своєї дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, суд приходить до висновку, що є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітньої дитини.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 60, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв