Справа № 573/433/16-ц
Номер провадження 2/573/197/16
РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2005 року померла її мати ОСОБА_2 Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,812 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038434 від 23 квітня 2002 року. ОСОБА_1 вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На даний час ОСОБА_1 має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, у звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку видати відмовилась у звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038434 від 23 квітня 2002 року, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку, не був зареєстрований у Книзі саписів державних актів на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просить суд її позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - Верхосульської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова ОСОБА_4 направив суду листа про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечують.

Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, державний нотаріус ОСОБА_5 направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що дівоче прізвище позивача ОСОБА_1 було Шилін, а її матірю була нині покійна ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та про її одруження (а.с. 4).

30 травня 2005 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все її майно.

Як вбачається із ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №038434 від 23 квітня 2002 року ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року №90 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,812 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с. 6).

З листа в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Білопільському районі ОСОБА_6 від 15 березня 2016 року вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №038434 від 23 квітня 2002 року, виданий на імя ОСОБА_2, у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований (а.с. 18).

Як вбачається із ксерокопії спадкової справи, заведеної Улянівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої зверталась лише ОСОБА_1, позивач у справі (а.с. 19-24).

Як вбачається з наявної у спадковій справі довідки виконкому Верхосульської сільської ради, ОСОБА_2 постійно до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. За ОСОБА_2 на території Верхосульської сільської ради значаться дві земельні ділянки №414, 414-01, згідно державних актів серії ІІ-СМ №026714 та серії І-СМ №038434 відповідно. Від імені ОСОБА_2 виконком Верхосульської сільської ради був посвідчений заповіт за №54 від 22 червня 1996 року на користь доньки ОСОБА_1 Заповіт від імені ОСОБА_2 не змінювався та не відмінявся. Спадкоємцем ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1, яка до дня смерті матері проживала разом з нею та спільно вели господарство (а.с.23).

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

07 жовтня 2015 року Улянівською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 Спадщина, на яку було видане свідоцтво, складалась із земельної ділянки площею 3,1150 га, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №026714 від 23 квітня 2002 року (а.с. 24).

На даний час ОСОБА_1 має намір оформити свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,812 га, у звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку відмовила у звязку з тим, що Державний акт на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038434 від 23 квітня 2002 року, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку, не був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Таким чином виникла ситуація, при якій через смерть спадкодавця та не здійснення ним реєстрації права власності на земельну ділянку спадкоємець не може набути право власності на це майно у порядку спадкування через нотаріальну контору.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,812 га., що розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328 ч.1, 1225, 2016, 2018, 1220, 1223, 1233, 1235 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 30 травня 2005 року, право власності на земельну ділянку площею 0,812 га, що розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на землю серії І-СМ №038434 виданий 23 квітня 2002 року на імя ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя