Справа № 683/778/16-ц
05 жовтня 2016 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради, садового кооперативу «Черешенька» Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування,
ОСОБА_1 предявив позов до Старокостянтинівської міської ради, садового кооперативу «Черешенька» Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка частково належала його матері ОСОБА_2, яка померла 23 травня 1996 року, спадкоємцем якої був її чоловік та відповідно його батько ОСОБА_3, якому також належала частка даної квартири, який прийняв спадщину після смерті дружини, але не встиг оформити свої спадкові права, помер 01 вересня 1997 року. Він прийняв спадщину після смерті батька шляхом постійного проживання з померлим в даній квартирі. Нотаріус відмовив оформити спадкові права на дану квартиру, оскільки в правовстановлюючому документі не визначені частки померлих, що після їхньої смерті юридично вже зробити неможливо. Також просить визнати право власності в порядку спадкування на садовий (дачний) будинок садового кооперативу «Черешенька» с. Сахнівці Старокостянтинівського району, який розташований на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району кооператив «Черешенька», вул. Б.Хмельницького, 42. В чому йому нотаріус також відмовив з причин відсутності реєстрації права власності на дану нерухомість. Його батько за життя приватизував земельну ділянку в кооперативі та сплатив внески в кооператив.
Позивач подав до суду заяву, якою просив задовольнити його позов, розглянувши справу без участі сторін в заочному порядку.
Представники співвідповідачів, які про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявились.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 05 жовтня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 23 травня 1996 року м. Старокостянтинові, про що складено відповідний запис № 26 згідно даних повторного свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 274457, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 11 січня 2016 року.
Після її смерті фактично прийняв спадщину її чоловік ОСОБА_3, шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується даними домової книги, згідно якої на день її смерті зареєстрованим та проживав разом з нею був чоловік ОСОБА_3
Факт їх перебування в шлюбі підтверджується даними запису акту про шлюб № 14 від 15 травня 1950 року.
За змістом архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 15 січня 2016 року за № 59/01-18 по документам архівного фонду Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої 23 травня 1996 року ОСОБА_2 в 1996-2004 роках не заводилась.
ОСОБА_3 помер 01 вересня 1997 року м. Старокостянтинові, про що складено відповідний запис № 263 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 069327, виданого Старокостянтинівським р/вРАГС 01 вересня 1997 року.
Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно як між батьком та сином підтверджується даними свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-БВ №322694, повторно виданого Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району 17 березня 199 року.
Після його смерті фактично прийняв спадщину його син (позивач) ОСОБА_1, шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується даними домової книги, згідно якої на день його смерті зареєстрованим та проживав разом з ним був син ОСОБА_1
Згідно матеріалів спадкової справи № 5/2016 року єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого 01 вересня 1997 року ОСОБА_3 являється позивач.
До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшла квартира АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 жовтня 1993 року відділом приватизації Старокостянтинівського міського елеватора Хмельницького обласного виробничого управління хлібопродуктів на підставі розпорядження від 17 жовтня 1993 року № 1. Квартира зареєстрована в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності в реєстрову книгу за № 4097.
Згідно матеріалів інвентарної справи Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до органу приватизації з заявою про безоплатну передачу житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 10 березня 2016 року за № 832/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 через те, що в правовстановлюючому документі на заявлену квартиру не визначені частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
У відповідності до ст. 22 КпШС (в редакції станом на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших причин не мав самостійного заробітку.
Таким чином суд прийшов до переконання про те, що частки в даній квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рівними.
Крім того в спадкову масу після смерті ОСОБА_3 входить також садовий (дачний) будинок садового кооперативу «Черешенька» с. Сахнівці Старокостянтинівського району, який розташований на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району кооператив «Черешенька», вул. Б.Хмельницького, 42.
Рішенням виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району за № 4 від 15 липня 2015 року вищевказаній земельній ділянці присвоєно адресу садовий кооператив «Черешенька» вул. Б.Хмельницького, 42.

У відповідності до змісту довідки садового кооперативу «Черешенька» с. Немирівка Старокостянтинівського району від 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 являється членом садового кооперативу «Черешенька» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району. Заборгованості по кооперативу немає.

Про сплату ОСОБА_3 внесків в даний кооператив свідчать і предявлені квитанції за період часу з 1990 1994 роки.

У відповідності до ст. 163 ЦК України виробничим кооперативом є добровільне обєднання громадян на засадах членства для спільної виробничої або іншої господарської діяльності, яка базується на їхній особистій трудовій участі та обєднанні його членами майнових пайових внесків.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (який втратив чинність 20 червня 2007 року) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю сплатив пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Таким чином суд прийшов до висновку, оскільки ОСОБА_3 повністю сплатив пайові внески, тому став власником заявленого садового (дачного) будинку, але не встиг отримати правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до положень ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової части у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивача підлягають захисту, оскільки він являється спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та в порядку трансмісії після смерті ОСОБА_2, які за життя набули у власність в рівних частках на заявлену квартиру, крім того ОСОБА_2 став власником заявленого садового (дачного) будинку садового кооперативу «Черешенька».

Керуючись ст. ст. 10, 11, 53, 59, 60, 212-214, 224-226 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 163, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ст. 1261, ст. 1276 ЦК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 22 КпШС, ст. 15 Закону України «Про власність» (який втратив чинність 20 червня 2007 року), п. п. 8, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_2, яка померла 23 травня 1996 року, однак не встиг оформити спадщину, помер 01 вересня 1997 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка в рівних частках належала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 жовтня 1993 року відділом приватизації Старокостянтинівського міського елеватора Хмельницького обласного виробничого управління хлібопродуктів на підставі розпорядження від 17 жовтня 1993 року № 1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 01 вересня 1997 року, право власності на садовий (дачний) будинок садового кооперативу «Черешенька» с. Сахнівці Старокостянтинівського району, який розташований на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району кооператив «Черешенька», вул. Б.Хмельницького, 42.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _________