Справа № 209/5390/15-ц
Провадження № 2/209/366/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати дійсним укладений 17 січня 2015 року між нею та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу 1/2 частки магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/2 частку магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 19 червня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. 17 січня 2015 року вона, за власні кошти, уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які належали останній на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року по справі № 2-609/2011 р. На виконання цього договору вона передала відповідачу ОСОБА_2 повну вартість об'єкту нерухомого майна, тобто була здійснена попередня оплата, а відповідач ОСОБА_2 підписала основний договір та акт приймання-передачі. Ця обставина, а також факт повної оплати вартості об'єкта нерухомого майна у момент підписання договору, свідчить про те, що укладений 17 січня 2015 року договір був спрямований на безповоротне відчуження відповідачем ОСОБА_2 майна і перехід його у її власність. З невідомих їй причин відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного майна. Однак вона вважає, що договір від 17 січня 2015 року є дійсним та до неї перейшло право власності на 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки дане майно було придбане нею за її особисті кошти, то воно є її особистою власністю і розподілу між подружжям не підлягає.

Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та пояснив, що ОСОБА_2 дійсно продала позивачу 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, за 200000 грн., які отримала від позивача до підписання договору купівлі-продажу, й передала останній зазначене нерухоме майно та документи на нього. Вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та його реєстрації через стан здоров'я, а також браку коштів та часу.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що їй відомо, що позивач придбала майно за власні кошти, які їй дав батько.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що 17 січня 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які належали відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року. На виконання вказаного договору відповідач ОСОБА_2 передала позивачу нерухоме майно: 1/2 частини магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року у справі № 2-609/2011 р., витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 30794213 від 29 липня 2011 року, технічний паспорт на нежитлові приміщення, державний акт на право постійного користування землею № 003475, технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, а позивач передала відповідачу ОСОБА_2 200000 грн. в рахунок вартості зазначеного нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 17 січня 2015 року, актом прийому-передачі нерухомого майна від 17 січня 2015 року, витягом про державну реєстрацію прав № 30794213 від 29 липня 2011 року, технічним паспортом від 03 квітня 2006 року, технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), кадастровий номер НОМЕР_2, державним актом на право постійного користування землею.

Судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_2 досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме: відповідач ОСОБА_2 передала позивачу 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, а позивач передала їй 200000 грн. в рахунок вартості вказаного нерухомого майна та прийняла його у власність, проте відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу, що також підтвердив в судовому засіданні її представник ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України чітко визначено, що право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаються набутими правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що позивач та відповідач ОСОБА_2 досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, він був виконаний ними у повному обсязі, про що свідчить передача позивачу відповідачем ОСОБА_2 нерухомого майна: 1/2 частини магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, і правовстановлюючих документів на це майно та передача позивачем відповідачу ОСОБА_2 200000 грн. в рахунок вартості зазначеного нерухомого майна; відповідач ОСОБА_2 ухиляється від належного оформлення договору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 220, 316, 317, 319, 321, 328, 334, 392, 638, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 158, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору та визнання права власності - задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним укладений 17 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу 1/2 частки магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку магазину-бару А-1, який складається з: торгівельного залу 1-1, площею 243,3 кв.м, торгівельного залу 1-2, площею 80,9 кв.м, коридору 1-3, площею 31,9 кв.м, котельної 1-4, площею 6,1 кв.м, машинного відділення 1-5, площею 20,9 кв.м, холодильної камери 1-6, площею 16,4 кв.м, холодильної камери 1-7, площею 8,4 кв.м, холодильної камери 1-8, площею 10,1 кв.м, холодильної камери 1-9, площею 40,1 кв.м, складу 1-10, площею 7,7 кв.м, складу 1-11, площею 18,4 кв.м, мийки 1-12, площею 10,1 кв.м, коридору 1-13, площею 30,3 кв.м, кабінету 1-14, площею 13,9 кв.м, кабінету 1-15, площею 17,9 кв.м, кабінету 1-16, площею 12,5 кв.м, душу 1-17, площею 1,5 кв.м, вбиральні 1-18, площею 1,8 кв.м, умивальнику 1-19, площею 1,3 кв.м, умивальнику 1-20, площею 1,2 кв.м, вбиральні 1-21, площею 1,8 кв.м, кабінету 1-22, площею 18 кв.м, вентиляційної камери 1-23, площею 4,7 кв.м, складу 1-24, площею 19 кв.м, побутового приміщення 1-25, площею 12,5 кв.м, коридору І, площею 8,2 кв.м, коридору ІІ, площею 1,5 кв.м, разом по приміщенню № 1 магазину 640,4 кв.м, коридору 2-1, площею 15,5 кв.м, коридору 2-2, площею 4,8 кв.м, вбиральні 2-3, площею 2 кв.м, вмивальника 2-4, площею 2,5 кв.м, щитової 2-5, площею 3,1 кв.м, коридору 2-6, площею 14,8 кв.м, приймальні товару 2-7, площею 36 кв.м, коридору 2-8, площею 5 кв.м, мийки 2-9, площею 6,5 кв.м, складу 2-10, площею 6,2 кв.м, кладової сухих продуктів 2-11, площею 10,2 кв.м, коридору 2-12, площею 7,8 кв.м, доставочної 2-13, площею 25,3 кв.м, залу бару 2-14, площею 57,6 кв.м, залу бару 2-15, площею 31 кв.м, коридору 2-16, площею 1,7 кв.м, вбиральні 2-17, площею 1,3 кв.м, разом по приміщенню № 2 бару 198,9 кв.м, загальною площею по приміщенням № 1 та № 2 магазину-бару 839,3 кв.м; прибудови а-1, площею 54,6 кв.м, тамбура а1-1, площею 5,4 кв.м, навісу а2-1, 68 кв.м, ганків, огорожі № 1, воріт № 2, сезонного майданчику № 3, хвіртки № 4 та денної автостоянки І, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, загальна площа земельної ділянки 2223 кв.м, під будинками 1182 кв.м, під зеленими насадженнями 122 кв.м, під дорожнім (твердим) покриттям 773 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору в розмірі 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору в розмірі 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору в розмірі 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.Л. Шендрик