Справа № 159/1370/16-ц Провадження № 22-ц/773/1321/16 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: 24 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Свистун О.В.,

за участю секретаря Концевич Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «АТП 10706» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю (далі по тексту ТДВ) «АТП 10706» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. В обґрунтування заявлених вимог, покликався на те, що між ВАТ «АТП 10706», правонаступником якого є ТДВ «АТП 10706», та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг по керуванню транспортними засобами. Після проведення звірки розрахунків станом на 31 травня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 16 795 грн. 30 коп. Оскільки відповідач ОСОБА_2 систематично не виконував умови договору в частині проведення взаєморозрахунків, позивачем 06 червня 2015 року, відповідно до п. 5.2.2.2 договору, було прийняте рішення про розірвання укладеного між сторонами договору в односторонньому порядку. Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 29 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 вказану суму заборгованості, відшкодувати понесені судові витрати по справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року позов ТДВ «АТП 10706» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТДВ «АТП 10706» 16 795 грн. 30 коп. боргу та 1 378 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, через порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача 16 795 грн. 30 коп., суд визнав доведеним факт неналежного виконання умов договору про надання послуг по керуванню транспортними засобами, і відповідачем такі факти спростовані не були.

Проте, такі висновки суду не в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «АТП 10706», правонаступником якого є ТДВ «АТП 10706» та приватним підприємцем ОСОБА_2, укладено договір про надання послуг по керуванню транспортними засобами. Згідно із п.п. 2.1, 2.2, 2.4 договору замовником встановлюється для виконання, а виконавцем, шляхом прийняття замовлення (виїзд в рейс) визнається та забезпечується план виторгу, що включає в себе готівкові кошти від продажу квитків на маршруті та безготівкові кошти, які надійшли на рахунок замовника від автобусних станцій за реалізовані пасажирам квитки на маршруті, який обслуговує виконавець. Розмір плану виторгу вноситься у шляховий лист виконавця і є обовязковим для виконання. Виконавець протягом 5 робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць) забезпечує повний розрахунок із замовником згідно з планом виторгу. Протягом 10 робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць) замовник проводить з виконавцем остаточний розрахунок по виконанню плану виторгу за результатами перевезень, про що між сторонами складається акт виконаних робіт та взаємних розрахунківякого відповідач зобовязаний був забезпечувати з кожної поїздки план виторгу (а.с. 4-7).

01 липня 2008 року між сторонами було укладено договір на ведення бухгалтерського та податкового обліку, відповідно до п. 4.1 якого розмір щомісячної грошової винагороди за надані послуги встановлюється за згодою сторін і складає 119 грн., в т.ч. ПДВ грн. за один місяць (а.с. 47).

01 грудня 2012 року між сторонами укладено додаток до вищевказаного договору в частині змін щодо розміру та порядку розрахунків (а.с. 48).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Із розрахунків позивача вбачається, що станом на 31 травня 2015 року за відповідачем ОСОБА_2 рахується заборгованість в розмірі 16 795 грн. 30 коп., яка утворилась у звязку із невиконанням плану за період з січня по жовтень 2014 року включно та з грудня 2014 року по травень 2015 року включно, в тому числі заборгованість по перевитраті пального на загальну суму 758 грн. 12 коп. та сума заборгованості за надані бухгалтерські послуги в розмірі 1 904 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про наявність заборгованості станом на 31 липня 2014 року, 31 серпня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 31 травня 2015 року на загальну суму 5 733 грн. 16 коп., оскільки в актах звірки взаєморозрахунків за вказані місяці відсутній підпис відповідача ОСОБА_2 (а.с. 150, 146, 143, 22).

Проте, на підтвердження позовних вимог позивач в суді першої інстанції надав акти звірки взаєморозрахунків між ТДВ «АТП 10706» та ОСОБА_2, підписані, а отже і визнані останнім станом на 31 січня 2014 року; 28 лютого 2014 року; 31 березня 2014 року; 30 квітня 2014 року; 31 травня 2014 року; 30 червня 2014 року; 31 жовтня 2014 року; 31 грудня 2014 року; 31 січня 2015 року; 28 лютого 2015 року; 31 березня 2015 року; 30 квітня 2015 року на загальну суму 11 062 грн. 14 коп., з яких борг за невиконання плану виторгу становить 8 400,02 грн., заборгованість за надані послуги, які надає підприємство за ведення податкового і бухгалтерського обліку відповідно до укладеного договору становить 1 904,00 грн., а також заборгованість за пальне в сумі 758 грн. 12 коп.

Доводи апеляційної скарги про неможливість виконання відповідачем ОСОБА_2 умов укладеного між сторонами договору про надання послуг по керуванню транспортними засобами не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не звільняють відповідача від обовязку по поверненню заборгованих сум, так як останній не був позбавлений можливості розірвати зазначений договір в односторонньому порядку, за умови попереднього (за 10 днів) письмового попередження замовника, як це передбачено п. 5.2.3.2 договору, проте таким правом не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу (далі ЦК) України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 цього Кодексу передбачено, що порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема відшкодування збитків.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, у звязку з чим, до стягнення з відповідача ОСОБА_2 підлягає вище визнана ним сума заборгованості.

Покликання відповідача та його представника на те, що ці акти звірки взаєморозрахунків відповідачем не підписувались, а його підписи є підробленими не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначеного до стягнення розміру заборгованості за договором про надання послуг по керуванню транспортними засобами суперечать встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в означеній частині і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2016 року в даній справі в частині визначеного до стягнення розміру заборгованості за договором про надання послуг по керуванню транспортними засобами скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю «АТП 10706» 11 062 (одинадцять тисяч шістдесят дві) грн. 14 коп. заборгованості за договором про надання послуг по керуванню транспортними засобами від 13 червня 2006 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді