РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Гудловській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа служба у справах дітей Хмельницької райдержадміністрації про визнання втратившими право на житло, усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа служба у справах дітей Хмельницької райдержадміністрації про визнання втратившими право на житло, усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, вказавши, що на підставі договору дарування вона є власником житлового будинку, що в с. Олешин вул. Котовського 2 Хмельницького району Хмельницької області. У вересні 2012 року померла її бабуся. З дня смерті бабусі ОСОБА_8 відповідачі чинили їй перешкоди в користуванні її власністю.

Вся сім»я ОСОБА_8 проживає в новозбудованому будинку в с. Олешин по вул. Нова 24 Хмельницького району. В її будинок періодично приходив ОСОБА_2, погрожував їй розправою, посадив на цеп собаку, закрив будинок на замок.

З дня смерті бабусі вона змушена була ходити по судових інстанціях із-за злочинної поведінки відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які подавали безпідставні позови до суду, не впускали її в будинок.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року в позові ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

Вказаними діями було їй спричинено моральну шкоду, яку вона просить стягнути з ОСОБА_4

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали.

Відповідачка ОСОБА_3 В судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідачка ОСОБА_5 судове засідання, яке призначене на 12 лютого 2016 року не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Заслухавши думку учасників процесу, свідчення свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10, які в судовому засіданні посвідчили, що ОСОБА_1 не може зайти у будинок №2 по вул.. Котовського в с. Олешин, оскільки по подвірю бігають собаки та ОСОБА_2 з дітьми живе по вул. Нова 24 в с. Олешин; ОСОБА_11, який в судовому засіданні посвідчив, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_5 та

ОСОБА_6 живуть по вул.. Нова 24 в с. Олешин, а ОСОБА_7 проживає вже 5 років у місті Хмельницькому; свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні посвідчив, що вона разом з ОСОБА_1 приїхали до будинку №2 по вул.. Косовського в с. Олешин, однак ОСОБА_2, який перебував на подвірю не допустив ОСОБА_1 до будинку; свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні посвідчила, що в будинку №2 по вул. Косовського в с. Олешин проживає

ОСОБА_2, його донька ОСОБА_7 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 І.В., ОСОБА_14 в судовому засіданні посвідчили, що у будинку №2 по вул..Котовського в с. Олешин проживає ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що в с. Олешин вул. Котовського 2 Хмельницького району Хмельницької області. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які не є власниками житлового будинку та не є членами сім»ї власника.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України , з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином право члена сім»ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, а тому виникнення права членів сім»ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім»ї на користування цим будинком.

Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім»ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Крім того за змістом ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV рішення суду про позбавлення відповідачів права користування будинком №2 по

вул.. Котовського в с. Олешин Хмельницького району Хмельницької області. , що належить на праві власності ОСОБА_1 є підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання у вказаному будинку.

Також суд вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, суд враховує, що статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична або юридичну особу, яка її завдала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди де вказано, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд зясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Суду не надано доказу тому, що позивачу діями відповідача ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоди.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року, ст.ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 61, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування будинком №2 по

вул.. Котовського в с. Олешин Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 з кожного по 48 гривень 72 копійки сплоченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 97 гривень 44 копійки сплоченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: