Справа № 201/3533/15ц
Провадження № 2/201/383/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ПАТ „УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2015р. ПАТ „УкрСиббанк звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 16.02.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому найменування банку змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого, останній отримав 300 000 дол. США зі сплатою 9,50% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 15.02.2028р.. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно було відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. 07.02.2009р. та 06.03.2009р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 та додаткову угоду №3, відповідно до яких були внесені зміни до кредитного договору, а саме: відповідач зобовязався повернути наданий кредит в строк до 15.02.2033р. та погашення нарахованих процентів повинно відбуватися з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Крім того, відповідно до додаткових угод, з 06.03.2010р. була змінена процента ставка за користування кредитом та встановлена у розмірі 15,3% річних.

16.02.2007р. між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/4, згідно з яким, поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне виконанням боржником зобовязань за кредитним договором. Крім того, 07.02.2009р. між позивачем та поручителем було укладено додаткову угоду №1 до Договору поруки, якою відповідачка надала згоду забезпечувати порукою змінене основне зобовязання за кредитним договором.

У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань станом на 25.02.2015р. виникла заборгованість 85 368,97дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015р. складає 2 415 192грн.14 коп., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 72 400,18 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015 р. складає 2 048 289 грн. 28 коп.; - заборгованість по процентам 12 968, 79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015 р. складає 366 902 грн. 87 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків 45 023 грн. 22 коп.

Своєю заявою від 18.02.2016р. представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 15.12.2015р. - а.с. №143), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, розглянувши справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 142).

Відповідач ОСОБА_1 про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с. № 136), своєю заявою від 18.02.2016р. прохав відкласти судове засідання та проводити судове засідання за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 145). Ухвалою суду від 18.02.2016р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) в задоволені клопотання про відкладення розгляду справи було відмовлено.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання по справі, які призначалися на 20.05.2015р., 17.06.2015р., 17.09.2015р., 15.10.2015р., 19.11.2015р., 14.12.2015р., 28.01.2016р. та 18.02.2016р. неодноразово не зявлялася, про дату судових засідань повідомлялася належним чином, в тому числі, шляхом вручення судових повісток її чоловіку ОСОБА_1, що є належним повідомлення згідно вимог ст. 74 ЦПК України (а.с. № 84, 91-92, 103, 108, 112, 124, 129, 135).

Враховуючи, що в матеріалах справи мається заява від 19.11.2015р. відповідача ОСОБА_1 з якої вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме він не заперечує той факт, що існує заборгованість, яка виникла через зміну курсу долару, проте відповідач не згоден з її розміром (а.с. № 120), отже позиція відповідача та його аргументи будуть враховані при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, а тому суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Розгляд справи відбувався за правилами ст. 169 ЦПК України та ч. 2 ст. 197 ЦПК України без сторін по справі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позичені грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

При розгляді судом справи враховано те, що строк предявлення вимоги до поручителя, встановлений ст. 559 ЦК України не сплинув, оскільки в додатковій угоді № 2до кредитного договору від 07.02.2009р. зазначена дата остаточного повернення кредиту 15.02.2033р. (а.с. № 20).

Судом враховано й те, що шестимісячний строк для звернення з вимогами до поручителя не сплинув, навіть якщо його відраховувати від дня надіслання письмової вимоги банку 15.10.2014р. про дострокове погашення кредиту, оскільки позов до суду предявлено 05.03.2015р. (а.с. № 2, 48,49)

Судом встановлено, що 16.02.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому найменування банку змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого, останній отримав 300 000 дол. США зі сплатою 9,50% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 15.02.2028р. (а.с. № 6-13).

Факт укладання кредитного договору та отримання коштів у розмірі 300 000 дол. США не заперечує і сам відповідач (а.с. № 120).

До цього договору укладалися й додаткові угоди 07.02.2009р., 06.03.2009р., відповідно до яких був змінений строк повернення кредитних коштів, а саме до 15.02.2033р. та змінена процента ставка за користування кредитом та встановлена у розмірі 15,3% річних (а.с. № 20,31).

Також, у забезпечення виконання кредитного договору, 16.02.2007р. між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/4, згідно з яким, поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне виконанням боржником зобовязань за кредитним договором. Крім того, 07.02.2009р. між позивачем та поручителем було укладено додаткову угоду №1 до Договору поруки, якою відповідачка надала згоду забезпечувати порукою змінене основне зобовязання за кредитним договором. (а.с. № 32-33,34).

У судовому засіданні 18.02.2016р. постановлена ухвала (без виходу до нарадчої кімнати) про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення слухання справи у звязку з необхідністю добровільно реалізувати заставне майно, оскільки це вже третя заява про відкладення слухання справи з різних підстав, а належних доказів на підтвердження причин відкладення суду не надано. Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання про відкладення слухання справи, суд виходить з того, що навіть якщо відповідачем добровільно буде реалізоване заставне майно, то дана сума буде врахована на стадії виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що відповідачами не надано суду жодного доказу того, що заборгованість по договору погашена або її розмір менше та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 частково визнав позовні вимоги та не заперечував, що ним дійсно був укладений кредитний договір та отримано кредитні кошти в розмірі 300 000 дол. США, то суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0р. від 16.02.2007р. яка станом на 25.02.2015р. становить 85 368,97дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015 р. складає 2 415 192грн. 14 коп., в тому числі : - заборгованість за кредитом - 72 400,18 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015 р. складає 2 048 289 грн. 28 коп.; - заборгованість по процентам 12 968, 79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015 р. складає 366 902 грн. 87 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків 45 023 грн. 22 коп.

З урахуванням тих обставин, що позивач в позовній заяві ( представник позивача в наданій суду заяві від 18.02.2016р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити) просив стягнути з відповідачів суму боргу за кредитним договором у іноземній валюті за курсом НБУ саме на день підготування розрахунку заборгованості 25.02.2015р. 28, 2912 грн. за 1 дол. США - а.с. №43), суд вважає за можливе стягнути з відповідачів суму боргу за кредитним договором по курсу НБУ на день розрахунку суми заборгованості 25.02.2015р., а не на день винесення рішення суду (незважаючи на підвищення цього курсу).

З огляду на те, що представник позивача просив стягнути кошти за кредитним договором по курсу долара до гривні станом на 25.02.2015р., то положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», стосовно стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду у разі предявлення позову в іноземній валюті, не застосовуються.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3654 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 1), по 1827грн. з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 543, 550, 554, 559, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ „УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0р. від 16.02.2007р. станом на 25.02.2015р., яка становить 85 368,97дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015р. складає 2 415 192грн. 14 коп., в тому числі : заборгованість за кредитом - 72 400,18 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015р. складає 2 048 289 грн. 28 коп., заборгованість по процентам 12 968, 79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2015р. складає 366 902 грн. 87 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків 45 023 грн. 22 коп.

Стягнути с ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., по 1827грн. з кожного з відповідачів.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.