АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/680/16-ц 22-ц/774/1676/К/16
Справа № 212/680/16-ц Головуючий в першій інстанції
Провадження №22ц/774/1676/К/16 суддя Шум Л.І.
Категорія - 34 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розівідповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська страхова компанія АСКА" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська страхова компанія АСКА", третя особа - ОСОБА_4, про стягнення грошових сум.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська страхова компанія АСКА" (надалі - ОСОБА_5 "УСК АСКА"), третя особа - ОСОБА_4, про стягнення грошових сум.

В обґрунтування позову зазначила, що 13 грудня 2013 року приблизно о 13-45 годин в Жовтневому районі м. Кривого Рогу на вул. ОСОБА_6 з боку с. Бажанова в напрямку вул. Тухачевського з вини третьої особи - ОСОБА_4, який керував автомобілем "Mitsubishi L-200", реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки "Hyundai elantra", реєстраційний номер НОМЕР_2, належного на праві власності позивачу нанесені механічні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7, як власника транспортного засобу - автомобіля"Mitsubishi L-200", реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП була застрахована ОСОБА_5 "УСК АСКА" відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4546087, а тому позивач звернулась до ОСОБА_5 "УСК АСКА" із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, відповіддю №3279 від 23.12.2015р. їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки в заяві позивача від 16.12.2013р. не вказані відомості про банківські реквізити заявника, а заява про перерахування коштів від 25.11.2015р. подана позивачем більше ніж через рік після ДТП.

Посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний їй автомобіль, а відповідачем на підставі її заяви не здійснено виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки, позивач просила суд: стягнути з ОСОБА_5 "УСК АСКА" страхове відшкодування у сумі 45917,78 грн., пеню у розмірі 32 342,18 грн., інфляційні втрати в розмірі 27321,09 грн., 3% річних в сумі 2439,15 грн., що всього складає 108020,20 грн., та судовий збір у сумі 1080,21 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 червня 2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_5 "УСК АСКА" на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду (страхове відшкодування) у розмірі 45917,78 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 32342,18 грн., інфляційні втрати у розмірі 27321,09 грн. та 3% річних у розмірі 2439,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 "УСК АСКА" на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1080,21 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 "УСК АСКА" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, ввважає, що при визначенні розміру страхового відшкодування, яке стягнуто на користь позивача судом не взято до уваги положення п. 12.1 ст. 12 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо зменшення суми страхового відшкодування на суму франшизи.

Крім того, посилається на неврахування судом того, що у випадку відшодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошодженого майна здійснюється на рахунок потерпілої особи, сума підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість.

Також, вважає, що суд дійшов помилкого висновку про дату обчислення стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних з 16.03.2014 року, після спливу 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, не взявши до уваги те, що відповідачу стало відомо про визнання ОСОБА_4 винною особою лише з 12.10.2015 року після отримання ухвали про закриття кримінального провадження по справі № 212/7693/14-к.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Крім того, просить розглядати апеляційну скаргу у його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_5 "УСК АСКА" теж просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що обставини, викладені в апеляційній скарзі, підтримує у повному обсязі.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Рішення суду оскаржено лише в частині визначення судом розміру матеріальної шкоди та розміру штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, які підлягають стягнення з ОСОБА_5 "УСК АСКА" на користь ОСОБА_3, тому колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду в іншій частині позовних вимог, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року приблизно о 13-45 годин в Жовтневому районі м. Кривого Рогу на вул. ОСОБА_6 з боку с. Бажанова в напрямку вул. Тухачевського водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_3, завчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки та не переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху в порушення вимог п.п.10.1; 12.3 Правил дорожнього руху України застосував необгрунтований маневр відвороту керма ліворуч та допустив зіткнення з рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем "Hyundai elantra", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_9, який в момент зміни дорожньої обстановки у відповідності вимогам п.12.3 ПДР України застосував екстрене гальмування за напрямком свого руху, внаслідок чого автомобіль "Hyundai elantra", реєстраційний номер НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження.

На підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2015р. про закриття кримінального провадження, встановлено, що винним в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 13 грудня 2013 року, є водій ОСОБА_4, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито у зв'язку з примиренням з потерпілим (а.с. 16-17).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля "Hyundai elantra", реєстраційний номер НОМЕР_2, право власності на зазначений автомобіль на момент дорожньо-транспортної пригоди належало ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4546087 транспортний засіб автомобіль "Mitsubishi L-200", реєстраційний номер НОМЕР_1 - на час скоєння ДТП був забезпечений обовязковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ОСОБА_5 «УСК АСКА» на строк з 05.07.2013р. по 04.07.2014р.

16.12.2013р. відповідачем ОСОБА_5 «УСК АСКА» за вхідним номером 1014 отримано заяву позивача ОСОБА_3 про страхове відшкодування з доданою до неї вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженому транспортному засобу (а.с. 10,11).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №03/14 з визначення матеріальної шкоди від 17.01.2014р., сума матеріальної шкоди, без урахування втрати товарної вартості, завданої під час дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля "Hyundai elantra", реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 45917,78 грн. (а.с. 14-15).

ОСОБА_5 «УСК АСКА» листом №3279 від 23.12.2015р. відмовило у відшкодовуванні позивачу матеріальної шкоди (а.с. 18,19, 20).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягуючи на її корсить з ОСОБА_5 "УСК АСКА" матеріальну шкоду (страхове відшкодування) у розмірі 45917,78 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань у розмірі 32342,18 грн., інфляційні втрати у розмірі 27321,09 грн. та 3% річних у розмірі 2439,15 грн., суд першої інстанції правомірно керувався п. 22.1 статті Закону України «Про страхування» та порушення відповідачем, взятих на себе зобовязань щодо виплати позивачу страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з розясненнями п. 9 Постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4546087, транспортний засіб автомобіль "Mitsubishi L-200", реєстраційний номер НОМЕР_1 - на час скоєння ДТП був забезпечений обовязковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ОСОБА_5 «УСК АСКА».

Згідно з Полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподяну майну, на одного водія складає 50 000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 510,00 грн. (а.с.13).

На підставі вищевказаного, позивач 16.12.2013 року звернувся до ОСОБА_5 «УСК АСКА» з заявою щодо проведення страхової виплати.

ОСОБА_5 «УСК АСКА» листом №3279 від 23.12.2015р. відмовило у відшкодовуванні позивачу матеріальної шкоди.

Встановивши, що вказані дії страховика вчиненні з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди.

Так, згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР, зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно же до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу та згідно з п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Інших обмежень щодо зменшення суми страхового відшкодування чи відмови у страховому відшкодуванні Законом не передбачено. Тому, посилання апелянта на те, що відшкодування позивачу має бути проведено за вирахуванням ПДВ, є протиправними та не відповідають чинному законодавству.

У п. 14 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Податок на додану вартість (ПДВ) це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець.

При розрахунку збитків, експертом приймається до уваги вартість запчастин у офіційних представників пошкодженого автомобіля.

У випадку придбання запчастин на пошкоджений автомобіль, позивач сплачував би вартість запчастин, зазначених у висновку експерта.

При цьому, як убачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №03/14 з визначення матеріальної шкоди від 17.01.2014р., сума матеріальної шкоди, без урахування втрати товарної вартості, завдана під час дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля "Hyundai elantra", реєстраційний номер НОМЕР_2, у розмірі 45917,78 грн., встановлена без урахування податку на додану вартість.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком суду в частині розміру страхового відшкодування, який визначено без урахування франшизи у розмірі 510 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до норми абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4546087, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи, передбачено франшизу у розмірі 510 грн.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно в порушення ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнув з відповідача суму збитків без вирахування франшизи у розмірі 510,00 грн.? у звязку із чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу, а розмір страхового відшкодування має бути зменшено на цю суму, тобто до 45 407,78 грн.

Погоджується колегія суддів й з виснвоком суду першої інстанції про те, що оскільки страховик протягом встановленого законом строку не здійснив страхове відшкодування, він повинен сплатити позивачу пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, інфляційні втрати та 3% річних за період з 16.03.2014 року по 01.02.2016 року.

Так, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

ОСОБА_6, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобовязанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобовязань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обовязку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

ОСОБА_6, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до останнього виду грошових зобовязань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору страхова сума.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І Загальні положення про зобовязання книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами ї, є грошовим зобовязанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання.

Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена, у звязку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо безпідставного притягнення страховика до подвійної відповідальності.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України, який у постанові від 06 червня 2012 року №6-49цс12 зазначив, що зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 550 ЦК України, і цей висновок має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 «УСК АСКА»прострочило виконання грошових зобовязань, які виникли в нього перед позивачем та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача інфляційні втрати, три проценти річних та пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Разом з тим, з огляду на те, що колегією суддів зменшено розмір страхового відшкодування на суму франшизи, інфляційні втрати, три проценти річних та пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 16.03.2014 року по 01.02.2016 року підлягають перерахунку, виходячи із суми страхового відшкодування у розмірі 45 407,78 грн.

Таким чином, три відсотка річних за прострочення виконання зобовязань по сплаті страхового відшкодування у сумі 45 407,78 грн. за період з 16.03.2014 року по 01.02.2016 року становить 2 567,67 грн., виходячи з наступного розрахунку: 45 407,78 грн. х 3%/ 100%/ 365 днів х 688 = 2 567,67 грн.

Пеня за прострочення виконання зобовязань по сплаті страхового відшкодування у сумі 45 407,78 грн. за період з 16.03.2014 року по 01.02.2016 року становить 32 541,83 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
16.03.201414.04.7,786,50%13,00%485,18
15.04.201416.07.7,789,50%19,00%2 198,23
17.07.201412.11.27,7812,50%25,00%3 701,05
13.11.201405.02.7,7814,00%28,00%2 960,84
06.02.201503.03.7,7819,50%39,00%1 261,47
04.03.201527.08.27,7830,00%60,00%13 211,80
28.08.201524.09.7,7827,00%54,00%1 881,00
25.09.201529.10.7,7822,00%44,00%1 915,84
30.10.201517.12.7,7822,00%44,00%2 682,17
18.12.201527.01.7,7822,00%44,00%2 244,26

Інфляційні втрати за прострочення виконання зобовязань по сплаті страхового відшкодування у сумі 45 407,78 грн. за період з 16.03.2014 року по 01.02.2016 року становлять 33 861,76 грн., виходячи з наступного розрахунку: 45 407,78 грн. х 174,57% (103,30% х 103,80% х 101,00% х 100,40% х 100,80% х 102,90% х 102,40% х 101,90% х 103,00% х 103,10% х 105,30% х 110,80% х 114,00% х 102,20% х 100,40% х 99,00% х 99,20% х 102,30% х 98,70% х 102,00% х 100,70% х 100,90% х 99,60%) / 100% = 79 269,54 грн.; 79 269,54 грн. - 45 407,78 грн. = 33 861,76 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі наведеної норми права, колегія суддів в межах позовних вимог ОСОБА_3 вважає правильним стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 32 342,18 грн., інфляційних втрат у розмірі 27 321,09 грн. та 3% річних у розмірі 2 439,15 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а тому на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України змінює рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 «УСК АСКА» на корсить ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та зменшує її з 45 917,78 грн. до 45 407,78 грн.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін, як законне та обгрунтоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська страхова компанія АСКА" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 червня 2016 року по справів частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська страхова компанія АСКА" на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди (страхового відшкодування) змінити, зменшивши цей розмір з 45917,78 гривень до 45407 (сорока пяти тисяч чотириста семи) гривень 78 (сімдесяти восьми) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: