Справа № 136/1822/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: головуючого судді Саламахи О.В.

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулося ПАТ «Державний ощадний банк України» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 26.12.2007 укладено кредитний договір № 822, згідно умов якого позичальнику надано кредит в сумі 160000 грн., на споживчі цілі, строком на 36 місяців зі сплатою 19,5 % річних, щомісячною сплатою до 28 числа кожного місяця рівними частинами платежу в сумі 4444,44 грн. та строком остаточного повернення кредиту не пізніше 25.12.2010.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір застави, предметом якого є трактор К-701, 2007 року, заводський № 8806659, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 485333 грн., зберігається, за адресою: вул. Ленінградська, 21, с. Вахнівка, Липовецький район Вінницька область.

Однак, 15.04.2009 ОСОБА_2 померла, станом на момент її смерті заборгованість за кредитним договором становила 119829,51 грн., а саме: основний борг - 119758,83 грн., пеня - 70,68 грн.

Оскільки, кредит не погашено позивач з метою встановлення спадкоємців 07.10.2009 звернувся з претензіями до нотаріальних контор, однак відповіді на них не було надано, у зв'язку з чим, 14.02.2014 позивач повторив звернення, після чого йому надали інформацію про те, що у Липовецькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 405/2009 і після смерті ОСОБА_2 з заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дочка померлої - ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Крім того, позивачем отримано копію спадкової справи з якої стало відомо, що ОСОБА_3 прийняла спадщину, що складається з земельної ділянки площею 2,5285 га., яка розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, з огляду на те, що відповідач є спадкоємицею позичальника, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою і просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором № 822 від 26.12.2007 у сумі 119829,51грн. та судові витрати.

Представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач і її представник позов не визнали і заперечили проти його задоволення, крім того, ОСОБА_1 подала письмові заперечення у яких зазначила, що у задоволенні позову слід

відмовити, оскільки позов є необґрунтованим з огляду на те, що позивач не дотримав вимог ст. 1281, 1282 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Також, 13.10.2016 відповідач надала заяву про застосування строку позовної давності у якій вказала, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 і прийняла спадщину 15.10.2009, а тому встановлений законом трирічний строк позовної давності сплив 15.10.2012, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 26.12.2007 укладено кредитний договір за № 822, згідно якого останній надано кредит на загальну суму 160000 грн. (а.с. 6 8). У відповідності до копії змін до статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 502 від 06.04.2011, ПАТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 57).

Відповідно до видаткового ордеру № 62 від 28.12.2007, ОСОБА_2 отримала грошові кошти у сумі 160000 грн. (а.с. 11).

На виконання договору № 822 від 26.12.2007, ОСОБА_2 і ВАТ «Державний ощадний банк України» уклали договір застави, предметом якого є колісний трактор К-701, 2007 року випуску, заводський № 8806659, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 485333 грн., зберігається, за адресою: вул. Ленінградська, 21, с. Вахнівка, Липовецький район Вінницька область (а.с. 12 13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 152015 від 29.07.2009, виданого виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_2, померла 15.04.2009 (а.с. 19, 204).

Відповідно до довідки про стан операцій за кредитним договором № 822 від 26.12.2007, заборгованість за договором станом на 15.04.2009 становить 190829,51 грн. і складається з простроченої заборгованості за основним боргом 119758,83 грн. і пенею 70,68 грн. (а.с. 16), вказані обставини також підтверджуються розрахунком боргу від 07.08.2014 (а.с. 17 18).

У відповідності до копій претензій № 37 і № 38 від 07.10.2009, позивач звернувся до нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Липовецької нотаріальної контори, щодо надання відомостей з приводу того, чи зверталися спадкоємці ОСОБА_2 з заявами про прийняття спадщини та надання відомостей про цих осіб (а.с. 20, 21).

Також, 14.02.2014 позивач повторно звернувся до нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Липовецької нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців ОСОБА_2, що підтверджується копіями заяв ПАТ «Державний ощадний банк України» за № 26-10/142 і 26-10/143 від 14.02.2014 (а.с. 22, 23). У відповідь на вказані заяви Липовецька державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_2 відкрита спадкова справа за № 405/2009, спадкоємцем померлої є дочка ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, однак не оформила свої спадкові права, що підтверджується листом Липовецької державної нотаріальної контори № 02-14/153 від 25.02.2014 (а.с. 24).

Зазначені обставини, також підтверджуються особистою заявою ОСОБА_1 поданою 12.08.2009 до Липовецької державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини (а.с. 200).

У відповідності до листа № 19/934 від 26.05.2014, надісланого ПАТ «Державний ощадний банк України», позивач звернувся до відповідача з вимогою про повне погашення заборгованості ОСОБА_2, яка станом на 15.04.2009 становила 119829,51 грн. (а.с. 37).

Згідно копії спадкової справи № 405/2009 від 12.08.2009, заведеної Липовецькою державною нотаріальною конторою, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить земельна ділянка площею 2,5285 га., яка розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 199 217), та наявний державний акт на право власності на землю серії ЯД № 362638 від 22.02.2007, виданий Липовецькою районною державною адміністрацією (а.с. 237). У відповідності до висновку оціночно-земельної експертизи № ОС-35/036/16 від 14.09.2016, вартість зазначеної земельної ділянки становить 103908 грн. (т. 2, а.с. 16 -23).

Виходячи з положень ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 1281 ЦК України, встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду України у справі № 6-33цс15 від 08.04.2015, визначено, що аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд встановив наступні обставини, що ОСОБА_2 і позивач уклали кредитний договір, 15.04.2009 ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем померлої є відповідач, яка прийняла спадщину 12.08.2009. Позивач з метою виявлення спадкоємців 07.10.2009 та 14.02.2014 звертався з претензіями і заявами до нотаріальних контор. Після того, як 25.02.2014 з листа Липовецької державної нотаріальної контори стало відомо, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, позивач 26.05.2014 звернувся до відповідача з вимогою про повне погашення заборгованості ОСОБА_2

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу

своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачу починаючи з 07.10.2009, моменту звернення до нотаріальних контор з претензіями, відомо про смерть позичальника і відкриття спадщини. Звертаючись до суду позивач у своєму позові посилався на те, що нотаріус Липовецької державної нотаріальної контори та приватний нотаріус Липовецької нотаріальної контори не надали відповіді на вказані претензії. Повторно дії щодо встановлення можливих спадкоємців позивач здійснив у строк понад чотири роки, а саме: 14.02.2014 звернувшись з заявами до останніх.

Враховуючи те, що у постанові Верховного суду України у справі № 6-33цс15 від 08.04.2015, зазначено, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України, встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, а тому суд вважає, що позивач не вжив достатніх заходів необхідних для виявлення спадкоємців ОСОБА_2 і своєчасного предявлення вимог до них у межах шестимісячного строку встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Зазначений висновок суду ґрунтується на тому, що в ході судового розгляду не було встановлено, що позивач використав усі можливі засоби необхідні для виявлення спадкоємців померлої, зокрема щодо звернення до органів місцевого самоврядування за місцем смерті і відкриття спадщини ОСОБА_2 у с. Вахнівка, Липовецький район Вінницька область або повторного звернення до нотаріальних контор на протязі строку встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, однак з огляду на те, що він не вжив активних дій щодо реалізації своїх прав, пропустив спеціальний строк встановлений законом для предявлення вимог кредитора до спадкоємців, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім того, необхідно відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки останній просить застосувати загальний строк позовної давності в той час як для правовідносин, які виникли між сторонами встановлено спеціальний строк позовної давності визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 267, 526, 527, 530, 1048,1049, 1054, 1221, 1269, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: