Справа №: 398/5557/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

з участю секретаря Міщенко С.А.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач або банк) в листопаді 2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору без № від 12 квітня 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 31 серпня 2015 року в сумі 17 542 грн. 57 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і складає: заборгованість за кредитом в сумі 5 264 грн. 96 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9 476 грн. 06 коп.; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1 490 грн. 00 коп.; та штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 811 грн. 55 коп. (процентна складова) .

В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, в позовній заяві вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, крім пені, та просять суд врахувати матеріальне становище відповідача, та той факт, що вона зверталась до банку, щоб реструктурувати заборгованість, однак працівники банку їй порадили чекати телефонного дзвінка, вони будуть вирішувати це питання. Просять суд врахувати, що через два три роки квитанції про сплату коштів уже не можливо прочитати, тому відмовити в задоволенні вимог про стягнення нарахованих штрафних санкцій, щоб уникнути подвійного стягнення.

Інтереси відповідача в суді представляла адвокат ОСОБА_1

За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4- 11,15,16, 22, 257, 259, 267, 509, 526, 530, 546, 549, 551, 610-612, 614, 615, 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору без № від 12 квітня 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 31 серпня 2015 року в сумі 17 542 грн. 57 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і складає: заборгованість за кредитом в сумі 5 264 грн. 96 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9 476 грн. 06 коп.; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1 490 грн. 00 коп.; та штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 811 грн. 55 коп. (процентна складова) .

Судом встановлено, що згідно умов укладеного кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Сторонами дотримано форми кредитного договору.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням відповідачем умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

За викладених обставин, виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що відповідач ухиляються від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. Суд вважає, що за викладених обставин сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобовязань по погашенню кредиту як подвійне притягнення до відповідальності суд розцінює, що це не є застосуванням до відповідачів подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за порушення договірного зобовязання, оскільки відповідно до вимог ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, передбачені в кредитному договорі, а не окремими видами штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4- 11, 15, 16, 22, 257, 259, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614 - 617, 651, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 84 - 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість станом на 31 серпня 2015 року в сумі 17 542 грн. 57 коп. за кредитним договором без № від 12 квітня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 1 218 грн. 00 коп.

Копію рішення надіслати позивачу.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: