Ухвала

іменем україни

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Білгород-Дністровського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про стягнення компенсації за невикористану відпустку та компенсації середнього заробітку за час затримки виплати компенсації, за касаційною скаргою Білгород-Дністровського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який уточнила під час розгляду справи, до Білгород-Дністровського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про стягнення компенсації за невикористану відпустку та компенсації середнього заробітку за час затримки виплати компенсації.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 01 серпня 2012 року по 30 квітня 2014 року вона перебувала у трудових відносинах із Білгород-Дністровським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Зазначала, що була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін та при звільненні з нею не було проведено повний розрахунок та не здійснено виплат усіх належних їй сум, у тому числі і грошової компенсації за 17 невикористаних днів додаткової відпустки та 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Вказувала, що їй не було виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України. 19 липня 2014 року на рахунок ОСОБА_3 була нарахована частина грошової компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 071 грн, а друга частина компенсації в розмірі 700 грн була нарахована 30 серпня 2014 року.

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути на її користь невиплаченої частини компенсації за 37 днів невикористаних відпусток, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплат компенсації по день винесення рішення та моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Білгород-Дністровського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь ОСОБА_3 кошти за невикористані 37 днів відпустки в розмірі 628 грн 78 коп., компенсацію за затримку здійснення розрахунку по всіх виплатах, права на отримання яких мала ОСОБА_3 на день звільнення в розмірі 22 224 гр 67 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Білгород-Дністровський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що з боку відповідача було допущено порушення ст. 116 КЗпП України та своєчасно не було проведено розрахунок зі звільненим працівником та враховуючи положення ст. 117 КЗпП України дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку та невикористану відпустку.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Білгород-Дністровського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова