Єдиний унікальний номер 242/4349/15-ц Номер провадження 22-ц/775/235/2016
головуючий в I інстанції Кротінов В.О. єдиний унікальний номер 242/4349/15-ц
суддя доповідач Мальований Ю.М. номер провадження 22-ц/775/235/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосьолової Г.Г., Кішкіної І.В.

при секретарі: Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 січня 2013 року у відновленій цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, третя особа приватне акціонерне товариство «Зуївський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості за договором про надання банківських гарантій (контр-гарантій),-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2015 року рішенням Селидівського міського суду Донецької області частково відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, третя особа приватне акціонерне товариство «Зуївський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості за договором про надання банківських гарантій (контр-гарантій).

Встановлено повний зміст рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 14 січня 2013 року, яким позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором про надання банківських гарантій/контр-гарантій у розмірі 1 741 787 грн. 26 коп., та витрати на судовий збір у сумі 3219 грн.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення ухвалено на підставі неповного з?ясування та недоведеності всіх обставин, що мають істотне значення для справи, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував ту обставину, що постановою господарського суду Донецької області від 18 квітня 2012 року з ОСОБА_2 «Зуївський енергомеханічний завод» на відшкодування грошових коштів ПАТ «ВТБ Банк» за гарантією від 31 березня 2011 року № G11012 вже була стягнута заборгованість у розмірі 1 741 568 грн. 26 коп., тому зобовязання за кредитним договором від 1 грудня 2010 року № 3г/2010 є виконаним, а порука - припиненою. В апеляційній скарзі відповідач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів відновленого втраченого судового провадження вбачається, що у лютому 2012 року ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення Донецької регіональної дирекції звернувся до Ворошиловського районного суду м. Донецька з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських гарантій/контр гарантій у сумі 1 741 568 грн. 26 коп.(а.с. 20-25).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що 1 грудня 2010 року між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_2 "Зуївський енергомеханічний завод" (надалі ОСОБА_2 "ЗЕМЗ") був укладений договір про надання банківських гарантій № 3г/2010.

Відповідно до договору поруки № 3гп-1/2010 від 1 грудня 2010 року поручителем ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" щодо виконання зобовязання останнім за договором про надання банківських гарантій є ОСОБА_1. Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань за договором про надання банківських гарантій поручитель та ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" несуть солідарну відповідальність перед Банком у повному обсязі зобовязань ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" перед ПАТ "ВТБ Банк".

31 березня 2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" був підписаний договір № 7 про внесення змін та доповнень до договору про надання банківських гарантій, відповідно до якого в якості забезпечення зобовязань ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" за контрактом № 18/0311 від 3 березня 2011 року, укладеним між ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" та Гродненським республіканським унітарним підприємством електроенергетики "Гродноенерго" (надалі РУП "Гродноенерго"), Банк надав гарантію виконання зобовязання по контракту на суму 202 500 доларів США строком дії 270 календарних днів з дати видачі гарантії включно.

На виконання умов гарантії від 31 березня 2011 року, ПАТ "ВТБ Банк" 14 жовтня 2011 року на рахунок РУП "Гродноенерго" у ВАТ "БПС-Банк" перерахував суму платежу за банківською гарантією в розмірі 202 500 доларів США, що підтверджується міжнародним платежем формату SWIFT MT202.

На час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" не відшкодував ВАТ "ВТБ Банку" суму грошових коштів, що була сплачена за гарантією від 31 березня 2011 року.

Заочним рішенням від 2 квітня 2012 року Ворошиловський районний суд м. Донецька позов задовольнив у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість за договором про надання банківської гарантії у розмірі 1 741 568 грн. 26 коп., вирішив питання судових витрат (а.с. 77-80).

31 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що за наявною інформацією ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" виконало зобовязання перед РУП "Гродноенерго" за контрактом від 2 березня 2011 року в повному обсязі. Підстави для здійснення платежу за договором про надання банківських гарантій/контр гарантій № 3г/2010 від 1 грудня 2010 року у ПАТ "ВТБ Банк" відсутні. Також послався на поважність причини, з яких не міг брати особистої участі у судовому розгляді справи (а.с.81,82).

Заочне рішення від 2 квітня 2012 року було скасовано Ворошиловським районним судом м. Донецька, який розглянув справу у загальному порядку та 14 січня 2013 року ухвалив рішення, яким заявлені ПАТ "ВТБ Банком" до ОСОБА_1 вимоги задовольнив у повному обсязі (а.с. 2-5; 94-98).

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" розяснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Перевіряючи довід апеляційної скарги щодо неправомірності предявлення позову до ОСОБА_1 з тих підстав, що рішенням господарського суду Донецької області від 18 квітня 2012 року з боржника ОСОБА_2 "ЗЕМЗ" уже стягнуто на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість за невідшкодування грошових коштів за гарантією від 31 березня 2011 року у розмірі 1 741 568 грн. 26 коп.(а.с. 85-92)., апеляційний суд вжив можливих заходів для перевірки інформації щодо стану виконання вказаного рішення.

ПАТ "ВТБ Банк" повідомив суд про те, що виконавче провадження за вказаним рішенням було відкрито і заборгованість частково погашено у сумі 441 580 грн. 93 коп.

Проте, постановою від 20 березня 2014 року державним виконавцем було повернуто стягувачу виконавчі документи з тих підстав, що у боржника відсутні грошові кошти та будь яке майно, на яке може бути звернуте стягнення, а залишок боргу при цьому склав 1 334 818 грн. 70 коп.

Також повідомив, що ухвалою господарського суду Донецької області у справі № 905/886/14 від 3 березня 2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 "ЗЕМЗ"; ухвалою ж суду від 12 травня 2014 року у вказаній справі грошові вимоги ПАТ "ВТБ Банк" як забезпеченого кредитора на суму 1 510 235 грн. 59 коп. окремо внесені до реєстру кредиторів (а.с. 194 - 212).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-73цс13 від 04 вересня 2013 року, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Із матеріалів відновленого судового провадження не вбачається, та під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів на те, що договір поруки № 3гп-1/2010 від 1 грудня 2010 року є припиненим у відповідності до положень ст. 559 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Отже, рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціа¬лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: