Справа № 453/1596/15-ц
№ провадження 2/453/110/16
11.02.2016 року м. Сколе
Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,
при секретарі Павкевич Н.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третьої особи Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в інтересах дітей ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, з участю третьої особи Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що є власником житлового будинку по вул. Тростянецька,70 у с. Пшонець Сколівського району Львівської області. Відповідачка ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною її сина ОСОБА_8 є зареєстрованою разом зі своїми дітьми за вказаною адресою, проте протягом трьох років у зазначеному будинку не проживає. Вказала, що реєстрація відповідачки у зазначеному житловому будинку перешкоджає їй, як власниці житла, в повній мірі розпорядитися належним їй на праві приватної власності майном, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивачка та її представник подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачка, будучи належним чином повідомлена, повторно у судове засідання не зявилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку по вул. Тростянецька,70 у с. Пшонець Сколівського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №886127 від 19.05.2008 року.
У вказаному будинку зареєстровані позивачка ОСОБА_1 її сини ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, колишня дружина її сина ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області №444 від 10.12.2015 року та записами у будинковій книзі, копія якої наявна у матеріалах справи.
З копії акту обстеження проживання відповідачки з її неповнолітніми дітьми, які зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що такі протягом трьох років фактично не проживають за даною адресою.
Факт реєстрації відповідачки за вказаною адресою також підтверджується відповіддю на запит суду в порядку ст. 122 ЦПК України Сколівським районним сектором ГУДМС України у Львівській області вх. №5731 від 22.12.2015 року.
Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений ЦК України й законами України.
Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів №2,4,7,11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цими приміщеннями.
Судом встановлено, що реєстрація відповідачки з її неповнолітніми дітьми у житловому будинку по вул. Тростянецька, 70 у с. Пшонець Сколівського району Львівської області перешкоджає позивачці ОСОБА_1, як власнику житлового приміщення, в повній мірі розпорядитися належним їй майном.
Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позивачка ОСОБА_1, як власниця житла, має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому ОСОБА_2 разом зі своїми неповнолітніми дітьми слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Тростянецька, 70 у с. Пшонець Сколівського району Львівської області, оскільки такі обрали собі інше місце для проживання, спірне житло залишивши і в ньому не проживають понад встановлені законом терміни без поважних причин.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 71,72, 150, 156 Житлового кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням житловим будинком за адресою: вул. Тростянецька, 70 у с. Пшонець Сколівського району Львівської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Сколівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя