Справа № 285/2173/16-ц
провадження № 2/0285/1283/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.12.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Помогаєва А.В.

при секретарі Сарган О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11 587,74 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 02.08.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не сплатила своєчасно Банку кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображені у Розрахунку заборгованості за договором. ОСОБА_1 зобовязання за вказаних договором не виконала.

У звязку із зазначеними порушеннями, станом на 31.05.2016 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 11 587,74 грн., яка складається з наступного:

1) 279,12 грн. заборгованість за кредитом;

2) 7180,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3) 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

4) 500, 00 грн. штраф (фіксована частина);

5) 527,99 грн. штраф (процентна складова).

Відповідач на даний час ухиляється від виконання зобовязань за кредитним договором, заборгованість не погашає.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання прибула, позовні вимоги визнала частково в розмірі 279,12 грн. заборгованість за тілом кредиту. Посилалась на необґрунтованість розрахунку заборгованості в частині процентів та штрафних санкцій, оскільки їх розмір значно перевищує розмір заборгованості за позикою. Просила зменшити розмір завищених нарахувань.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 02.08.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав, а саме надав відповідачу кредит у визначеному розмірі, а ОСОБА_1 в свою чергу, своїх зобовязань не виконала.

Відповідач була ознайомлена з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, що стверджується підписом відповідача.

В порушення умов Кредитного договору, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.05.2016 року існує заборгованість по кредитному договору.

Позивачем надано розрахунок, згідно якого відповідач має заборгованість в розмірі 11 587,74 грн., яка складається з наступного:

1) 279,12 грн. заборгованість за кредитом;

2) 7180,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3) 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

4) 500, 00 грн. штраф (фіксована частина);

5) 527,99 грн. штраф (процентна складова).

Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією розрахунку заборгованості, Анкета Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідки про умови кредитування, копією витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, копією паспорта відповідача, копією витягу зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк», копією банківської ліцензії, копією свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ КБ «Приватбанк».

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Перевіривши правильність розрахунку, суд встановив, що первинно 02.08.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вона використовувала дану картку, знімаючи з рахунку незначні суми та частково погашаючи заборгованість

Відповідач припинила виконувати зобовязання перед банком з липня 2013 року, останній платіж здійснено 06.07.2013 року в сумі 305 грн.

Заборгованість за тілом кредиту складає 279,12 грн. Розмір заборгованості за відсотками позивачем визначено в сумі 7180,63 грн., що не відповідає загальновідомій формулі визначення річних процентів.

На запит суду позивачем надано пояснення, з яких вбачається, що банк збільшував відсоткову ставку та, відповідно до п. 1.3.1.6 Умов і правил надання банківських послуг здійснював списання з кредитного рахунку відповідача кошти на погашення заборгованості (процентів та штрафних санкцій), збільшуючи таким чином розмір заборгованості за кредитом, на яку також нараховувались відсотки (а.с.50-53).

Суд визнає такі дії позивача безпідставними, оскільки п. 1.3.1.6 Умов і правил надання банківських послуг дає право банку списувати з рахунку позичальника лише власні кошти позичальника, що розміщені в цьому банку на будь-яких рахунках.

Списання банком коштів за рахунок кредитного ліміту на власну користь не відповідає положенням ст. 1054 ЦК України, оскільки не є наданням коштів позичальнику.

Суд також зазначає, що графа розрахунку «Загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)» не відповідає сумі рядків по графам: «Нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти» та «Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти». Зокрема, за період з 28.02.2014 року по31.05.2016 року розмір відсотків за кредитом збільшився з 55 грн. до 7180,63 грн. у геометричній прогресії, що арифметично не співвідноситься з розміром заборгованості з позики (279,12 грн.) та періоду, за який нараховано проценти за ставками від 30 (початкова) до 43,20 (остання) відсотків на рік.

Разом з тим, сума заборгованості за тілом кредиту не збільшилась, що суперечить поясненням позивача про нібито списання коштів на погашення процентів за рахунок збільшення позики.

Шляхом застосування визначеної у розрахунку позивача відсоткової ставки до суми заборгованості, суд визначив заборгованість за відсотками на кінцевий термін розрахунку (31.05.2016 року) в сумі 279,12 грн.

Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували відповідний розмір збитків. Співвідношення суми неповернутого кредиту та штрафних санкцій є явно несправедливим та підлягає зменшенню. Суд вважає, що достатньою мірою відповідальності за порушення кредитного зобовязання є пеня в сумі несплаченої частини кредиту.

Пеня та штраф згідно ст. 549 ЦК України є різновидами неустойки за порушення цивільного зобовязання. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення зобовязання. Крім того, позиція розрахунку позивача «заборгованість за пенею та комісією» не дає можливості визначити окремо такі нарахування.

За таких обставин, керуючись ст. 551 ЦК України, суд дійшов висновку, що достатньою мірою відповідальності за несплату кредиту та визначених відсотків є передбачений умовами договору штраф у розмірі 500 грн.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

З ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути: 279,12 грн. - заборгованість за кредитним договором, 229,67 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), всього в сумі 1008,79 грн.

Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частині задоволених вимог - у розмірі 119 грн. 96 коп.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 31.05.2016 року в розмірі 1008 (одна тисяча вісім) грн. 79 коп., яка складається з наступного:

1) 279,12 грн. заборгованість за кредитом;

2) 229,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3) 500, 00 грн. штраф (фіксована частина).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 119 грн. 96 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.12.2016 року.

Суддя А.В. Помогаєв