Справа № 396/283/16-ц
Провадження № 2/396/210/16
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
29.03.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович
з участю секретаря Кость А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Капустянський граніт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,
Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ Капустянський граніт про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що він працював в ПАТ Капустянський граніт на посаді охоронника. В зв'язку з неодноразовим порушенням роботодавцем норм трудового законодавства України щодо порядку виплати заробітної плати позивач 30 квітня 2013 року звільнився з роботи. Позивач зазначає, що в день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунок, у зв'язку з чим, йому не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час в сумі 5097,72 грн. Згідно судового наказу, виданого Новоукраїнським районним судом 19 січня 2015 року, з відповідача стягнено заборгованость по заробітній платі в сумі 5097,72 грн., яку було виплачено 12 лютого 2016 року.
Оскільки, при звільненні з роботи, відповідач проігнорував вимоги чинного законодавства щодо проведення повного розрахунку з вивільнюваним працівником, позивач вважає свої права порушеними та просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30 квітня 2013 року по 12 лютого 2016 року в сумі 50 726,43 грн.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки, які містяться в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи, згідно ст.224 ЦПК України, на підставі наявних доказів, без фіксування ходу судового засідання технічним засобом, у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні вказаного спору, суд керується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 29 січня 2014 року у справі №6-144цс13, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди і зробив правовий висновок, про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 27 березня 2013 року у справі №6-15цс13, згідно якої передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в ПАТ Капустянський граніт на посаді охоронника відповідно до наказу № 10к від 13.01.2012 року.
30 квітня 2013 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, згідно наказу №76к від 30.04.2013 року, що підтверджується копіями наказу та трудової книжки (а.с. 6-7).
Згідно довідки ПАТ Капустянський граніт від 12 січня 2015 року за № 90, станом на 01.01.2015 року розмір заборгованості по заробітній платі вказаного товариства перед ОСОБА_1 складає 5097,72 грн. (а.с.11).
Згідно судового наказу, виданого Новоукраїнським районним судом від 19.01.2015 року, стягнено з ПАТ "Капустянський граніт" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 5097,72 грн. (а.с.12), яка була виплачена 12.02.2016 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження (а.с.13).
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Стаття 43 Конституції України гарантує право кожній особі на своєчасне одержання винагороди за працю, яке не було дотримано відповідачем.
Постановою Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розд.ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Згідно приписів ст.ст. 116,117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
З матеріалів справи вбачається, що у день звільнення ОСОБА_1 між ним та відповідачем спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні не було, що підтверджується довідкою ПАТ Капустянський граніт від 12.01.2015 року про те, що станом на 01.01.2015 року розмір заборгованості по заробітній платі вказаного товариства перед ОСОБА_1 становить 5097,72 грн.
Факт того, що позивач не виконував трудові обов'язки 30.04.2013 року, а лише був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку, не звільняє відповідача від відповідальності за непроведення з позивачем остаточного розрахунку так, як у зв'язку з виданням наказу про звільнення трудові обов'язки позивача припинилися, а так, як в цей день він перебував на підприємстві у зв'язку із звільненням, відповідач зобов'язаний був провести з ним остаточний розрахунок.
Наведене дає підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем спору про розмір сум, які підлягали виплаті ОСОБА_1, у день звільнення не було.
Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 30 квітня 2013 року по 12 лютого 2016 року, а саме за 699 робочих днів.
Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП України, за захистом своїх порушених трудових прав, суд керується рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, згідно якого положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
У зв'язку із вищенаведеним, суд вважає, що позивач дотримався стркоів звернення до суду.
Відповідно до довідки, виданої ПАТ "Капустянський граніт" № 5 від 22 лютого 2016 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 72 грн. 57 коп. (а.с 8). Оскільки така довідка надана самим відповідачем, то суд погоджується з тим, що середньоденний заробіток позивача розрахований керівництвом відповідача у відповідності із п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 30.04.2013 року по 12.02.2016 року в розмірі 50 726,43 грн (72,57 грн. х 699 робочих днів). Отже, позовні вимоги позивача, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягають задоволенню в повному обсязі, в межах позовних вимог.
У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1218 грн. на користь держави.
Керуючись ст ст. 115,116,117 КЗпП України, ст.ст. 88,212-215,224 ЦПК України,
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з моменту проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: В. І. Шепетько