Справа № 363/499/15-ц Головуючий у І інстанції Скарлат О. І.
Провадження № 22-ц/780/1080/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 38 29.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, Абрамівська сільська рада Вишгородського району Київської області про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Заявлені вимоги мотивувала тим, що з 1994 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а 06 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, яка була матір'ю батька її чоловіка - ОСОБА_7; після її смерті залишилося спадкове майно, що складалося із житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна ОСОБА_6 були її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які прийняли спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер; за життя ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав в будинку АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_9 та синами ОСОБА_2 та ОСОБА_5; після смерті ОСОБА_7 належну йому ? частину будинку на підставі ст. 551 ЦК УРСР прийняли його діти. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, інша половина спадщини залишилася відкритою. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 помер, не оформивши в установленому порядку свої права на спадкове майно; спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4 Звернувшись в 2015 році до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що належала ОСОБА_5, ОСОБА_4 отримав відмову, так як ? частину спадкового майна, яку прийняв його батько, оформив на себе його брат ОСОБА_2, позбавивши неповнолітнього належної йому частини. Просила визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на ? частину будинку АДРЕСА_2 визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 на ? частину будинку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ОСОБА_2 на ? частину будинку АДРЕСА_2 визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на спадкове майно - ? частину будинку за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 2007 року недійсним та визнання за ним права власності на ? частину спадкового майна, а не у спосіб, заявлений позивачем.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам не відповідає.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_6 були її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7

21 липня 1992 року ОСОБА_8 звернувся із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на ? частину спадкового будинку на підставі ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, інша ? частина будинку залишалася відкритою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7 Згідно довідки Абрамівської сільської ради від 26 листопада 2014 року № 386, за життя ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 разом з дружиною та синами ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_7 належну йому ? частину житлового будинку прийняли його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_5, фактично вступивши у володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 помер, не оформивши у встановленому порядку свої права на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_7

Спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був на час відкриття спадщини малолітнім.

Згідно довідки виконавчого комітету Абрамівської сільської ради від 31 січня 2007 року, ОСОБА_6 була власником житлового будинку, в якому проживала та була прописана разом із своїм сином ОСОБА_7, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 згідно запису погосподарської книги № 117 за 1991 - 1995 роки. ОСОБА_2 дійсно проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_7 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 та в якому на даний час зареєстрований.

20 березня 2007 року ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7, зазначивши, що спадкоємцем також був син померлої ОСОБА_7, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання, але не оформив своїх спадкових прав.

20 березня 2007 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 15 грудня 2000 року, спадкоємцем якої був її померлий син ОСОБА_7, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

13 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин щодо визнання права власності на спадщину, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, застосовуються положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно із ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину у вигляді спірного будинку АДРЕСА_2 прийнято двома її синами ОСОБА_8 та ОСОБА_7, який спадщину не оформив. Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийнято двома його синами ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який також не оформив право на спадщину, в зв'язку із чим свідоцтво на спадщину в цілому у вигляді ? частини спірного будинку отримав одноособово ОСОБА_2 Даними діями порушено права ОСОБА_4, який прийняв спадщину після батька ОСОБА_5 як малолітня особа.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 мав право на отримання у спадщину ? частину будинку, свідоцтво про право власності видане відповідачу ОСОБА_2 із порушенням вимог чинного законодавства.

Доводами апеляційної скарги висновки суду в цій частині не спростовані.

Доводи апеляційної скарги в частині необхідності залучення до участі в справі співвласника спірного будинку ОСОБА_8 колегія суддів відхиляє, оскільки судом не приймалося рішення щодо прав та обов'язків даного співвласника, який оформив право власності на свою частину будинку та сам не оскаржує рішення в апеляційному порядку.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про необхідність скасування свідоцтва про право на спадщину в цілому, оскільки ОСОБА_2 також є спадкоємцем за законом і скасування свідоцтва про право на спадщину на ? частину будинку є безпідставним, порушує права відповідача як спадкоємця та позбавляє відповідача ОСОБА_2 можливості отримати новий правовстановлюючий документ на належну йому ? частину спадкового майна.

Відтак рішення суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наведених обставин в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 на ? частину спадкового майна в частині права на ? частину будинку та визнання за позивачем ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за законом на ? частину будинку.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, яким визнається недійсним та скасовується свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину будинку, а також визнається за позивачем право власності на ? частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті його батька.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 267,96 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, Абрамівська сільська рада Вишгородського району Київської області про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 на ? частину спадкового майна в частині права на ? частину будинку АДРЕСА_2 видане державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори 20 березня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-973.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В іншій частині позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 267,96 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.