Справа № 755/4909/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду, -

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 18 грудня 2015 року по справі № 1651/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків, в особі третейського судді Ярошовця В.М. було ухвалено рішення по справі № 1651/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 12 361 183,00 грн. та третейський збір в сумі 25 500,00 грн. Проте, як зазначає заявник, про час та місце розгляду справи у третейському суді його повідомлено не було, справу було розглянуто без його участі. Копію позовної заяви та додатки до неї, судові повістки чи інші документи він не отримував. Про наявність спору та про винесене рішення дізнався в телефонному режимі від представників ПАТ «Укрсоцбанк». 16.03.2016 року він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 18 грудня 2015 року. Вважає рішення третейського суду від 18 грудня 2015 року по справі № 1651/15 незаконним та неообгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки третейська справа була розглянута без участі відповідача, не повідомленого належним чином про розгляд справи; справа № 1651/15 від 18 грудня 2015 року не була підвідомча третейському суду, оскільки заявник є споживачем, а спори за участю споживача виключені з підвідомчості третейського суду; склад третейського суду не відповідав вимогам закону, оскільки третейський суддя не обирався та не погоджувався відповідачем. У зв'язку з цим просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1651/15 від 18 грудня 2015 року.

В судове засідання заявник не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте від його уповноваженого представника до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі та просить суд винести рішення.

В судове засідання ПАТ «Укрсоцбанк» не з"явився, при цьому представником ПАТ «Укрсоцбанк» до суду подані заперечення з проханням відмовити у задоволенні заяви, в яких вказано на безпідставність вимог та підсудність справи за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» третейському суду, оскільки банк не є споживачем та справи за позовами банківської установи до споживача про стягнення кредитної заборгованості не виключені з компетенції третейських судів.

Відповідно до положень ст. 389-4 ЦПК України неявка сторін у третейській справі не перешкоджає розгляду заяви про скасування рішення третейського суду.

Дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 1651/15, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 грудня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М., відповідно до третейської угоди, яка міститься в кредитному договорі № 014-256-КП від 05.07.2007 року (пункт 6.2), укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, винесено рішення, на підставі якого позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по договору кредиту в сумі 12 361 183,00 грн. та третейського збору в сумі 25 500,00 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

За вимог ст. 389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків №1651/15, судовий виклик, а також рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 грудня 2015 року, направлялись відповідачу на адресу місця проживання вказану в кредитному договорі, проте дані повістки відповідачем отримані не були, конверти повернулися до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з відмітками поштового відділення - «за закінченням встановленого строку зберігання».

Проаналізувавши матеріали третейської справи, суд приходить до висновку, що повернення до суду поштових направлень з відміткою - за закінченням встановленого строку зберігання, не можна вважати такими, як вручені відповідного поштового направлення належним чином.

Заявник ознайомився з матеріалами справи та отримав копію рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 грудня 2015 року, 16.03.2016 року, що підтверджується відповідними заявами, поданими ОСОБА_1 до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 не було пропущено встановленого законом процесуального строку звернення до суду.

Як визначено ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Як убачається зі змісту заявлених вимог, заявник просить скасувати рішення третейського суду з підстав, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, а саме, що справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; склад третейського суду, який прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Заявники посилаються на те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. При цьому вказують, що на правовідносини за кредитним договором поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, який набрав чинності 12.03.2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, цивільно-правові відносини, що виникли між АКіБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 014-256-КП від 05.07.2007 року в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий кредит і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даним договором під час його укладення і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Виходячи з положень ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України, третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішення тих спорів та лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди, а також на спори, які не підвідомчі третейським судам.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-64цс15 та постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-856цс15.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, розглянувши справу № 1651/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вийшов за межі своє компетенції та розглянув справу не підвідомчу третейському суду щодо вимог боржника ОСОБА_1.

Таким чином, на дату укладення кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Згідно ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України, зокрема з питань офіційного тлумачення законів України, є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на положення ст. 51 Закону України «Про третейські суди», якою визначені підстави для скасування рішень третейського суду, перелік яких є вичерпним, включає можливості скасування рішення третейського суду з підстав якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Що стосується доводів заявника про те, що склад третейського суду, яким прийнято рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 грудня 2015 року не відповідав вимогам закону, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки дані твердження заявника спростовуються матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди", юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейське застереження міститься в пункті 6.2 кредитного договору, згідно якого у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 15, у випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий зазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, третейська угода сторонами була укладена і склад третейського суду між позивачем та відповідем у третейській справі був обраний, справа розглядалась третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем, який зазначений у третейській угоді.

Заявник також просить скасувати рішення третейського суду у зв"язку з тим, що третейський суд вирішив питання про права та обов"язки особи, які не брала участі у справі. Оскільки, як було встановлено вище, заявник дійсно не отримував судових повісток та копій рішення з третейського суду, суд вважає, що вимоги заявника з вищенаведених підстав скасування рішення третейського суду ґрунтуються на положеннях закону та є такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню.

Заявником також ставилося питання щодо розподілу судових витрат, а саме у разі задоволення заявлених вимог, стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 витрати понесені ним за сплату судового збору при подачі заяви до суду.

Відповідно до Закону України „Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Із заяви про скасування рішення третейського суду - фізичною особою - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи правила процесуального розподілу судових витрат між сторонами під час ухвалення рішення суду, виходячи з того, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, суд в порядку до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України присуджує з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу заяви до суду в розмірі 275,60 грн., що передбачено Законом України „Про судовий збір".

Керуючись Законом України «Про третейські суди», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України „Про судовий збір", ст.ст. 553, 554 ЦК України, ст. ст. 72, 73, 79, 88, 360-7, 389-1, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 грудня 2015 року у справі № 1651/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя