Провадження №2/485/32/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:головуючого судді - Лисенко М.Є.,

при секретарі - Бондаренко С.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що їй згідно договору дарування від 11 лютого 1995 року на праві власності належить житловий будинок № 122 по вулиці Некрасова в м. Снігурівка Миколаївської області. З серпня 1992 року як член сім'ї власника будинку вселився ОСОБА_4 Після припинення сімейних стосунків та розірвання шлюбу, поділу майна між сторонами склалися неприязні стосунки. Внаслідок чого ОСОБА_4, створює сімейні сварки, принижує честь і гідність позивача, а на заходи запобігання не реагує, чим створює умови для неможливості сумісного проживання. З вказаних підстав та відповідно до вимог ст.116 ЖК України, просила суд виселити відповідача з будинку та зняти з реєстрації.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що дійсно з дозволу позивача вселився у її будинок як член сім'ї. Після припинення сімейних стосунків та поділу майна між ним та колишньою дружиною стали виникати часті сварки та конфлікти. Не заперечує, що він притягувався до адміністративної відповідальності за насильство у сім'ї. Оскільки позивач його провокує на конфлікт, крім того він власного житла не має.

Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом установлено, що ОСОБА_1, є власником житлового будинку №122 по вулиці Некрасова в м. Снігурівка Миколаївської області, згідно договору дарування від 11 лютого 1995 року. (а.с.14-15)

З 02 серпня 1992 року в житловий будинок як член сім'ї власника житла вселився ОСОБА_4, про що свідчить будинкова книга. (а.с.8-10)

06 серпня 2015 року ОСОБА_4І, та ОСОБА_4, шлюб розірвали, що підтверджується рішенням суду.( а.с.160.

Після припинення сімейних стосунків і розірвання шлюбу та поділу майна між колишнім подружжям склалися неприязні стосунки, внаслідок чого 18 вересня 2015 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за насильство у сім'ї, що підтверджується постановою суду. (а.с.24). В жовтні 2015 року та 30 грудні 2015 року дільничним інспектором проводилася перевірка та профілактична бесіда щодо його поведінки в сім'ї. Як вбачається з ЄРДР від 14 жовтня 2015 року ОСОБА_4Р, перебуваючи на території домоволодіння за місцем спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_1І, на ґрунті сварки спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі. Його дії кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України. (а.с.50-53).

Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідком ОСОБА_5Г, яка бачила на обличчі ОСОБА_1І, яка пояснювала, що тілесне ушкодження їй заподіяв її колишній чоловік. Слідчий Танковський Д.П., пояснив, що в даному кримінальному провадженні проводиться перевірка обставин справи згідно вказівки процесуального прокурора. (а.с.54).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

На підтвердження своїх вимог про виселення відповідача з житлового будинку та зняття з реєстрації позивач посилається на його неправомірну поведінку, яка створює умови для неможливості сумісного з ним проживання. Крім того вона як власник майна бажає розпорядитися ним на власний розсуд. В газеті Вісті Снігурівщини № 67-68, 69-70 в серпні та вересні 2015 року підготувала оголошення про продаж житлового будинку.(а.с. 20-21). Відповідач перешкоджає особам які бажають оглянути будинок та придбати його не допускає їх на територію будинку. Також протягом зазначеного часу відповідач не працює та не сплачує комунальні послуги, користується її майном і продуктами харчування.

Позивач також зазначає, що відповідач з дня останнього застосування до нього заходів адміністративного впливу і до звернення з позовом до суду і розгляду заяви у суді не змінив своєї негідної поведінки та не бажає добровільно звільнити належне їй на право власності на нерухоме майно.

Стаття 47 Конституції України встановлює право кожного громадянина на житло.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім'ї наймача належать: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені у ч.2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а відповідно для задоволення вимог позивача.

При цьому, відповідно до ст.58-60 ЦПК України, кожна із сторін повинна належними та допустимими доказами довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав суду допустимі докази протиправної поведінки відповідача який перешкоджає їй як власнику володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідач же, допустимими засобами доказування протилежного не довів.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині виселення його з житлового будинку є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо зняття з реєстрації відповідача суд позовні вимоги залишає без задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обв'язок по відшкодуванню позивачу понесених ним судових витрат за розгляд справи в судді.

Керуючись ст.ст. 3,4,15,57,60,208-210,213,214,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації задовольнити - частково.

Виселити ОСОБА_4 з житлового будинку №122 по вулиці Некрасова в м. Снігурівка Миколаївської області без надання іншого житлового приміщення, усунувши таким чином перешкоди в користуванні вказаним будинком ОСОБА_1.

Решту позовних вимог ОСОБА_1 залишити без задоволення.

На прохання позивача ОСОБА_1, суд не стягує з відповідача ОСОБА_4 на її користь понесені судові витрати за розгляд справи в судді.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ