Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4833/15-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Трояновська Г.С.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі,

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1А.(надалі вкладник) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (надалі - банк). Просив стягнути 1 188,79 дол. США вкладу, 30 дол. США процентів та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після закінчення строку дії договору банківського вкладу, укладеного з відповідачем, останній не виплатив у повному обсязі суму вкладу та проценти на неї, чим порушив його права. Моральну шкоду обґрунтовує неправомірними діями відповідача, глибиною та тривалістю душевних страждань.

У листопаді 2015 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с.54). Просить стягнути 248 дол. США вкладу та 30 дол. США процентів. Посилається на те, що йому виплачено 21 631,76 грн., що на момент виплати склало 940 дол. США

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, зокрема, ґрунтуються на тому, що на його вимогу виплатити за депозитним договором у валюті вкладу, тобто у доларах США, відповідач йому відповіді не надав, а гроші повернув у гривні (21 631 грн.), що є частковою виплатою, чим порушив його право на мирне володіння своїм майном. Запровадження тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду жодним чином не перешкоджає йому звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що між сторонами 22 грудня 2014 року укладений договір №2088964 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Перший» (а.с.14-15).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.2 та 2.4 вищевказаного договору (надалі договір вкладу) ОСОБА_1 зобовязався передати, а банк - прийняти грошову суму в розмірі 1 188,79 дол. США на строк три місяці, зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 11% річних. Дата повернення вкладу 22 березня 2015 року ( п.2.3 договору вкладу).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року №26 розпочато з 06 лютого 2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці, тобто по 05 травня 2015 року (а.с.35).

26 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку з письмовою вимогою про дострокове повернення суми вкладу та сплати процентів (а.с.7-8).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року №85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» по 05 червня 2015 року (а.с.36), а рішенням - від 05 червня 2015 року №113 з 05 червня 2015 року припинено здійснення тимчасової адміністрації та розпочато процедуру ліквідації банка з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 05 червня 2015 року (а.с.37).

Відповідно до звіту за операціями по поточному рахунку 06 травня 2015 року ОСОБА_1 переказано для виплати 1 188,79 дол. США вкладу та 12,99 дол. США. процентів, нарахованих на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (а.с.39).

Так, на момент введення в банку тимчасової адміністрації, тобто на 9 годину 00 хв. 06 лютого 2015 року, відповідно до даних офіційного сайту Національного банку України, був встановлений такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 дол. США 1799,9763 грн.

Позивач не заперечує той факт, що 06 травня 2015 року отримав 21 631 грн. 76 коп. (1 188,79 дол. США х 17,999763 грн. = 21 397,94 грн.; 12,99 дол. США х 17,999763 грн. = 233,82 грн.; 21 397,94 + 233,82 = 21 631,76 грн.).

Змістом статті 1074 ЦК України визначено, що розпорядження грошовими коштами клієнта на його рахунку може бути обмежено за рішенням суду та в інших випадках, встановлених законом.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідація врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах та є пріоритетним відносно інших законодавчих актів. Всі інші закони України можуть застосовуватися до правовідносин лише в тій частині, що йому не суперечать.

Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до змісту п.п.1,2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (за винятком гарантованих сум, порядок відшкодування яких встановлений зазначеним законом); примусове стягнення коштів та майна банку.

Згідно з п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст.36 вказаного Закону, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи проценти, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. У разі, якщо вклад перевищує гарантовану суму, у вкладника залишається право, у разі ліквідації банку, на задоволення таких кредиторських вимог у порядку та черговості, визначених ст.ст.45,49,52 цього Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 в порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством, отримав кошти в межах гарантованої суми, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують, окрім щодо порушення права позивача на мирне володіння своїм майном.

Принцип мирного володіння майном проголошений у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте, він жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

У даному випадку втручання держави у право власності здійснено на підставі закону нормативно-правового акту, що є доступним для заінтересованих осіб, чіткий та передбачуваний у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право на мирне володіння майном виправдане за наявності обєктивної необхідності у формі суспільного інтересу.

Дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами суспільства, повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка не несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, у справі, яка переглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: