Провадження № 2/127/2868/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря Демидюк А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради про виселення,

в с т а н о в и в:

В липні 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» (далі ТОВ «Ключове рішення») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 22 липня 2009 року, на підставі договору купівлі-продажу, ТОВ «Ключове рішення» отримало у власність квартиру АДРЕСА_1. Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало реєстрація та проживання у ньому відповідача, який підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення з квартири, оскільки на підставі статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд та право власності є непорушним. Позивачем, відповідно до статті 109 Житлового кодексу Української РСР, було направлено відповідачу письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останнім вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування.

З підстав зазначених вище, позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому просив суд виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1, зі зняттям із реєстраційного обліку, без надання іншого житла.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_3, при вирішенні даного спору поклалась на думку суду.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2411, позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5).

22 липня 2009 року між ТОВ «Ключове рішення» та ОСОБА_4 було укладено договір № 172_1_1 оренди квартири у відповідності до умов якого (розділ 1 договору) ТОВ «Ключове рішення» передано ОСОБА_4 у тимчасове користування (оренду) квартиру АДРЕСА_1 за плату та на обумовлений строк для проживання (а.с. 6-8). На виконання вимог вказаного договору, між сторонами було складено акт здачі-приймання від 22 липня 2009 року (а.с. 9).

Як на підставу своїх вимог, позивача посилався на те, що договір № 172_1_1 оренди квартири з 22 липня 2014 року є припиненим, оскільки позивач у відповідності до п. 7.1. даного договору повідомив про припинення дії договору, направивши на адресу відповідача претензію повідомлення від 10 квітня 2014 року.

Однак, з такими доводами позивача погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Пунктом 7.1 вказаного договору сторони погодили, що цей договір укладається на строк по 21 липня 2010 року. У разі якщо не пізніше 3 місяців до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на таких самих умовах на строк, встановлені при укладені договору.

Матеріали цивільної справи містять претензію/повідомлення ТОВ «Ключове рішення» від 10 квітня 2014 року, адресована ОСОБА_4, у якій позивач, керуючись п. 7.1. договору № 172_1_1 оренди квартири, повідомляє, що вказаний договір припиняє свою дію з 21 липня 2014 року, відповідно, ТОВ «Ключове рішення» вимагає звільнити квартиру разом з усіма мешканцями, передати ключі від майна в строк до 22 липня 2014 року (а.с. 193). Обставина направлення вказаної претензії/повідомлення підтверджується описом до вкладення листа (а.с. 194) та фіскальним чеком від 14 квітня 2014 року (а.с. 195), яким підтверджується плата за послугу щодо відправлення цінного листа.

Однак, саме по собі направлення позивачем вищевказаної претензії/повідомлення, не може бути розцінено судом, що відповідач ОСОБА_7 був повідомлений про припинення дії договору з 21 липня 2014 року, оскільки це мало би місце тоді, коли останньому було доведено до відома у спосіб не заборонений законом, в тому числі, засобами поштового звязку, шляхом направлення на адресу відповідача, за умови отримання ним відправленого повідомлення. Однак, матеріали справи не містять доказів про те, що вказана претензія була отримана відповідачем.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що договір № 172_1_1 оренди квартири не є припиненим з 21 липня 2014 року та є чинним станом на день розгляду справи в судді. У звязку із цим, до спірних правовідносини, які виникли між сторонами, слід застосовувати положення Цивільного кодексу України, а саме главу 59 «Найм (оренда) житла», а не норми Житлового кодексу Української РСР, на які позивач посилається у позові, як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до статті 826 ЦК України, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Тобто, як вбачається із вказаної норми, що виселення наймача та інших осіб, які проживали у помешканні, на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла є наслідком розірвання договору найму житла.

Підстави та порядок розірвання договору найму житла визначено у статті 825 ЦК України, якою передбачено, що наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Дострокове розірвання договору оренди житла з викупом до моменту набуття орендодавцем права на житло здійснюється у порядку, визначеному законом. Договір оренди житла з викупом може бути розірвано у випадках, визначених законом. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. За рішенням суду наймачеві може бути наданий строк не більше одного року для відновлення житла. Якщо протягом строку, визначеного судом, наймач не усуне допущених порушень, суд за повторним позовом наймодавця постановляє рішення про розірвання договору найму житла. На прохання наймача суд може відстрочити виконання рішення не більше ніж на один рік. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Із досліджених в судовому засіданні доказів, судом не встановлено обставин про наявність підстав для розірвання договору оренди квартири в порядку статті 825 ЦК України, крім того, така вимога позивачем заявлена не була. Оскільки договір № 172_1_1 від 22 липня 2008 року не розірвано, є чинним станом на день розгляду справи в судді, суд не вбачає підстав для виселення відповідача ОСОБА_4 із житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що відповідачем умови договору оренди квартири щодо сплати останнім орендної плати, виконуються в повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 47-51, 181).

Відповідно частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про виселення відповідача ОСОБА_4 із помешкання квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла, як на підставу позову про виселення посилався на норми Житлового Кодексу Української РСР.

Однак, спірні правовідносини врегульовано нормами Цивільного кодексу України. При цьому договір оренди квартири не припинений, підстав для розірвання договору найму житла (стаття 825 ЦК України), а також, відповідно, застосування наслідків розірвання договору найму житла (стаття 826 ЦК України), судом не встановлено.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «Ключове рішення» до ОСОБА_4 про виселення.

У звязку із відмовою в задоволенні позову, содові витрати, які були понесенні позивачем, відповідно до статті 88 ЦПК України, слід залишити за останнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8