провадження №2/756/1712/16
УХВАЛА

29 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маринченко М.М., при секретарі Приголовкіну В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів від суми позики та трьох процентів річних,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 24 липня 2013 року в розмірі 3292997 грн., процентів від суми позики в розмірі 1219446 грн. 40 коп. та трьох процентів річних в розмірі 35185 грн. 45 коп., а всього просить стягнути 4547628 грн. 85 коп.

Ухвалою суду від 29 грудня 2015 року відкрито провадження в зазначеній справі.

28 березня 2016 року позивач подав заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить суд накласти арешт на 1/4 частину АДРЕСА_1; 1/8 частину квартири АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3, а також заборонити відповідачу вчиняти будь-яке відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна до вирішення справи по суті.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що неповернута сума позики є значною, відповідач ухиляється від повернення суми позики і в разі відчуження відповідачем належного йому майна без направлення коштів на повернення суми позики, виконання рішення суду стане неможливим.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що відповідачу на праві приватної власності належить 1/4 частина АДРЕСА_1; 1/8 частина квартири АДРЕСА_2, а також квартира АДРЕСА_3.

Суд вважає за необхідне накласти арешт на вказане нерухоме майно, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підстав для вжиття інших заходів забезпечення позову, про які просить позивач, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 151,152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частину АДРЕСА_1; 1/8 частину квартири АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3, які на праві приватної власності належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М.Маринченко