Справа № 443/333/16-ц Провадження № 2/443/197/16
У Х В А Л А

23 лютого 2016 року. Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме:

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При подачі позову позивачем не додано жодного документу про сплату судового збору, підстав для звільнення від його оплати не наведено.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позову про стягнення аліментів, а за подання позову про зменшення чи збільшення розміру аліментів позивачі від сплати судового збору згідно закону не звільнені.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином позивачеві необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, який згідно Закону України «Про судовий збір» складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше п"яти розмірів мінімальної заробітної плати - 6890 грн.

При цьому, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

Стаття 192 Сімейного кодексу передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачем всупереч п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження кожної обставини зазначеної в позові, наявність підстав для звільнення від доказування.

У зв'язку з цим, позивачу належить у позовній заяві зазначити у чому полягає зміна її матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров'я або зазначити інші обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів, та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішити справу.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали».

Враховуючи зазначене, позовну заяву належить залишити без руху, сплатити судовий збір, визначити ціну позову, позовні вимоги обґрунтувати відповідно до вимог закону.

Після виконання наведених вимог, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до//*TCfGeneralReproductObject/ ОСОБА_2