Справа № 303/4821/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф.,

суддів Бисаги Т.Ю., Боднар О.В.

при секретарі Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (фізичної особи-підприємця), про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про захист прав споживача та стягнення заподіяної моральної шкоди. Просив стягнути з ОСОБА_2 (фізичної особи-підприємця) вартість металопластикових дверей, з урахуванням комерційної пропозиції від 15 березня 2016 року, що становить 5609 гривень 52 копійки; стягнути заподіяну моральну шкоду, яку оцінює в 20000 гривень та судові витрати в розмірі 3257 гривень 86 копійок. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 червня 2014 року приватним підприємцем ОСОБА_2 встановлено в квартирі АДРЕСА_1 металопластикові двері, вартість яких становила 2800 гривень. Вказані двері виготовлені та встановленні з грубим порушення будівельно-технічних норм, про що позивач повідомив відповідача. У свою чергу, відповідач відмовився усунути виявлені недоліки, при розмові погрожував. З метою захисту своїх прав позивач звернувся в Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області. 17 вересня 2014 року йому надано відповідь згідно якої відповідно до вимог статті 31 Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» перевірки підприємств установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 неодноразові звернення позивача, про усунення недоліків встановлених дверей залишив поза увагою, крім того на момент розгляду справи вартість встановлених дверей значно збільшилась і відповідно до комерційної пропозиції становить 5609 гривень 52 копійки, тому саме таку суму позивач просить стягнути з ОСОБА_2 з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про захист прав споживача».

Моральну шкоду, заподіяну відповідачем в результаті неякісного встановлення дверей, яке призвело до того, що позивач на протязі року позбавлений можливості належним чином завершити ремонті роботи, останній оцінює в 20000 гривень. Також, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3256 гривень 86 копійок, сплачені ним за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк спеціальної позовної давності, тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно приписів ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що наданими суду доказами, зокрема квитанцією на розрахунок готівкою №81 від 30 травня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_1 придбав у приватного підприємця ОСОБА_2 одно металопластикове вікно вартістю 1240 гривень, двері металопластикові вартістю 2800 гривень та двері броньовані вартістю 3500 гривень. Загальна вартість товару становила 7540 гривень, при цьому, позивачем сплачено аванс в розмірі 4000 гривень.

Відповідно до наданої відповідачем копії листка-заказу від 30 травня 2014 року на замовлення ОСОБА_1 здійснено заміри, в тому числі і спірних міжкімнатних дверей ширина яких становила 910х2600.

Згідно наданого суду сертифікату відповідності на блоки віконні та дверні полінілхроніровані, виготовлені з профілю «WDS», термін дії вказаний з 20 листопада 2015 року до 19 листопада 2019 року. Строк дії сертифікату відповідності на блоки віконних та дверних конструкцій торгових марок згідно з додатками, становить з 25 січня 2011 року до 24 січня 2016 , тобто вкладається в період часу виконання робіт.

Наданими суду договорам поставки від 16 лютого 2012 року та від 19 квітня 2016 року підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 співпрацює з ТзОВ «Вікна Стиль Трейлінг» та ТзОВ «Євро Віндоус» щодо виготовлення, поставки та передачі металопластикових конструкцій і броньованих дверей.

Згідно висновку експерта №207/02-16 судової будівельно-технічної експертизи конструкція металопластикових дверей, що встановлена у квартирі АДРЕСА_2, не відповідає вимогам пп. 5.2.2 та п.5.2.8 ДСТУ Б В.2.6-15:2011. Невідповідність полягає у відхиленні розмірів по діагоналях дверного

полотна та викривлення дверної рами в розмірах більших ніж це передбачено нормативними документами.

Крім того, в своєму висновку експерт посилається на те, що виконавцем допущено ряд порушень при проведенні замірів, виготовленні та установленні метало пластикових дверей, зокрема не оформлено лист обміру, не складено протокол огляду конструкції прорізу, внаслідок чого було прийняте неправильне конструктивне рішення щодо встановлення конструкції дверей.

Таким чином експерт дійшов висновку, що встановлена конструкція дверей є такою, на якій не забезпечено надійність механічного кріплення дверних блоків, належну якість примикань конструкцій блоків до стін будинку, стійкість конструктивних елементів до прогину під дією статичних і динамічних навантажень, пружність (жорсткість) кріпильних елементів, тощо. Всі ці невідповідності при виконанні монтажних робіт є порушенням вимог п.11.1 ДСТУ Б В.2.6-15:2011, пп. 6.4.2, 6.4.14, 6.7.1, 6.7.11.2, 6.7.22, 6.1.1, 6.3.2, 6.5.3, 6.6.9 та п.4.2 ДСТУ-Н Б.В.2.6-146:2010. Двері, внаслідок їх неналежного установлення, а також внаслідок невідповідності самої конструкції дверей вимогам, що ставляться до конструкцій такого типу, не виконують свою основну функцію, як огороджуюча конструкція. В такому стані, в якому досліджувана конструкція дверей знаходилася станом на час проведення огляду по даній експертизі, їх подальша експлуатація є неможливою, і сама конструкція дверей є ненадійною.

На момент розгляду справи вартість встановлених дверей значно збільшилась і відповідно до комерційної пропозиції становить 5609 гривень 52 копійки, тому саме таку суму позивач вправі вимагати стягнути з ОСОБА_2 з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про захист прав споживача».

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що придбаний позивачем товар (металопластикові міжкімнатні двері) є неякісним, а встановлення дверей було проведено з порушенням будівельно-технічних норм, що дає право позивачу відмовитись від придбаного товару та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 5 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» право споживача на відшкодування моральної шкоди виникає у разі, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 р при вирішення вимог споживача про відшкодування на підставі статті 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з розяснень, які Пленум Верховного Суду України дав у Постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

Щодо відмови у задоволенні моральної шкоди то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди з наведених вище підстав, доводи позову з урахуванням пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 60 ЦПК України не дають підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, щодо застосування судом першої інстанції до даних правовідносин строків спеціальної позовної давності відповідно до статті 258 ЦК України, то колегія суддів не повністю погоджується з даним висновком суду.

Судом вірно встановлено, що в даному випадку підлягає застосуванню спеціальна позовна давність тривалістю в один рік, яка обчислюється з моменту коли особа виявила недоліки товару.

Також суд першої інстанції встановивши, що недоліки товару виявлено у червні 2014 року, а позов подано у серпні 2015 року дійшов вірного висновку про пропуск позивачем позовної давності.

Однак судом не враховано, що згідно з ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що після виявлення недоліків позивач звертався до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області з приводу проведення перевірки відповідача.

Листом від 17.09.2014 року йому було повідомлено про неможливість здійснення такої перевірки (а.с.6). Тобто, позивач спочатку намагався захистити своє порушене право в позасудовому порядку шляхом звернення до відповідного компетентного органу.

Враховуючи викладене, а також похилий вік позивача, незначний пропуск позовної давності (близько одного місяця), намагання позивача захистити своє порушене право відразу після виявлення порушення, зважаючи, що з боку позивача не було надмірної бездіяльності, колегія суддів вважає за можливе поновити строк позовної давності для звернення ОСОБА_1 до суду.

Узагальнюючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5 609 гривень 52 копійки та витрати в розмірі 3256 гривень 86 копійок за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: