АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/263/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника банку ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргоюпублічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПАТ ОСОБА_4 Аваль звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що 03.08.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 013/09-03/29/07М. Згідно умов якого, останній отримав кредит у розмірі 121 642,85 дол. США, із врахуванням капіталізації відсотків, терміном на 120 місяців по 02.08.2017 р. зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений між позивачем та ОСОБА_7 договір іпотеки від 07.08.2007 р., за реєстровим №8020/83, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: будинковолодіння в складі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль вул. академіка ОСОБА_9, буд.18, яке складається з цегляного житлового будинку, загальною площею 95,1 кв. м., житловою - 58,4 м., з верандою та підвалом, зазначеного в генплані під літ. А, цегляної літньої кухні з тамбуром, зазначеної в генплані під літ. Б, цегляного гаражу, зазначеного в генплані під літ. В, цегляного сараю, зазначеного в генплані під літ. Г, огорожі 1,2 з металевої сітки і і заліза та вимощення І з асфальту. Однак, відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 111 960,73 дол. США. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 960,73 дол. США, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: будинковолодіння в складі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль вул. академіка ОСОБА_9, буд.18, яке складається з цегляного житлового будинку, загальною площею 95,1 кв. м., житловою - 58,4 м., з верандою та підвалом, зазначеного в генплані під літ. А, цегляної літньої кухні з тамбуром, зазначеної в генплані під літ.Б, цегляного гаражу, зазначеного в генплані під літ. В, цегляного сараю, зазначеного в генплані під літ.Г, огорожі 1,2 з металевої сітки і заліза та вимощення І з асфальту, що належить на праві власності ОСОБА_7, шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог позивача, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності/незалежним експертом на стадій оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року позов публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль, заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 960,73 доларів США (сто одинадцять тисяч девятсот шістдесят доларів США 73 центів), що складає 894 902,11 грн. (вісімсот девяносто чотири тисячі девятсот дві гривень 11 копійок) та сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. (три тисячі чотириста сорок гривень 00 копійок).

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ ОСОБА_4 Аваль просить рішення суду в частині відмови звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права та даною відмовою порушено права банку захистити свої, які забезпечувались предметом іпотеки, що унеможливлює в подальшому повернення кредитних коштів.

У судовому засіданні представник ПАТ ОСОБА_4 Аваль - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу визнав, вважаючи рішення суду в частині відмови звернення стягнення на предмет іпотеки не законним та не обґрунтованим, оскільки взяті ним кредитні кошти віддав ОСОБА_5 для здійснення разом з ним підприємницької діяльності.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції вірним.

Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не зявляється, ухиляючись від отримання повісток про що, свідчать поверненні повідомлення про вручення повісток в звязку із закінченням терміну зберігання та акти, складені працівниками суду, а також телеграми, направлені на його адресу. В звязку з цим, ОСОБА_5 було повідомлено через органи ЗМІ.(копія газети Свобода долучено).

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором на користь банку, суд першої інстанції вірно виходив із того, що у даному випадку мають місце порушення з вини ОСОБА_2, прав позивача щодо порядку погашення заборгованості.

Рішення суду в цій частині не оспорюється сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що позичальникові був наданий споживчий кредит, а тому відповідно до п.1 Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не може бути примусового стягнення.

Колегія суддів, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам Закону та зібраним по справі доказам, що у відповідності до вимог ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового.

Судом встановлено, що 03.08.2007 року між ПАТ ОСОБА_4 Аваль (далі ВАТ ОСОБА_4 Аваль), правонаступником якого є ПАТ ОСОБА_4 Аваль, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 13/09-03/29/07М на поповнення обігових коштів, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 121 642,85 дол. США зі сплаток 13,5 % річних та з кінцевим терміном повернення до 02.08.2017 року.

Пунктом 1.1 договору вбачається, що позичальник зобов'язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконувати всі інші боргові зобов'язання в порядку та в строки визначені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплаті проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно до ст.526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ПАТ ОСОБА_4 Аваль свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 121 642,85 дол. США, на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі, що не заперечується останнім. Даний кредит був отриманий із цільовим призначенням для поповнення обігових коштів (п.2 кредитного договору), тобто для підприємницької діяльності разом із ОСОБА_5 27 січня 2010 року між ПАТ ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_5, прож ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9,18 укладено договір поруки, де виступає поручителем по кредитному договору № 13/09-03/29/07М від 03.08.2007 року.

Згідно до ст.629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами.

Пунктами 4.1.1 договору встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Як вбачається із ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку розстрочення повернення чергової частини позики.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, ОСОБА_2 має загальну заборгованість у розмірі 111 960,73 дол. США, що еквівалентно 894 902 грн. 11 коп., згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України і яка складається з: 89 155,65 дол. США - сума неповерненого кредиту; 19 606,41 дол. США - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1 378,42 дол. США - сума пені за прострочення строків сплати кредиту; 1 820,26 дол. США - сума пені за прострочення строків сплати відсотків. Дану суму заборгованості ОСОБА_2 визнає в повному обсязі, а тому в цій частині рішення суду є правильним і ним не оскаржувалось.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, 07.08.2007 року між ПАТ ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, предметом якого є будинок № 18 по вул. Академіка ОСОБА_9 у м. Тернопіль.

У договорі іпотеки зазначено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань, що виникли у боржника ОСОБА_2 на підставі кредитного договору, ОСОБА_7 надає банку в іпотеку належне їй на праві власності будинковолодіння в складі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль вул. ОСОБА_10 ОСОБА_9, буд.18, яке складається з цегляного житлового будинку, загальною площею 95,1 кв. м., житловою - 58,4 кв. м., з верандою та підвалом, зазначеного в генплані під літ.А, цегляної літньої кухні з тамбуром, зазначеної в генплані під літ.Б, цегляного гаражу, зазначеного в генплані під літ.В, цегляного сараю, зазначеного в генплані під літ.Г, огорожі 1,2 з металевої сітки і заліза та вимощення І з асфальту.

Відповідно до п.3.1.4 договору іпотеки, у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.6 цього договору та за рахунок реалізації предмета іпотеки, задовольнити в повному обсязі свою вимогу.

21 листопада 2014 року ОСОБА_7 померла, тобто після ухвалення рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 09 липня 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 допущено до справи в якості відповідачів, як правонаступників після смерті їх матері ОСОБА_7М.(т.1, а.с.163а).

Із листа № 3005/01-16 від 10.08.2015 р. першої Тернопільської державної нотаріальної контори та спадкової справи, вбачається, що 07.05.2015 року за заявою ОСОБА_3 заведена спадкова справ щодо майна померлої ОСОБА_7 Крім того, відповідно до матеріалів спадкової справи та інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що від імені ОСОБА_7 посвідчено заповіт, за яким все своє майно остання заповіла ОСОБА_5 (т.1.а.с. 180, т.2 а.с.61-73).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК.

Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Із матеріалів справи вбачається і підтверджено поясненнями ОСОБА_3, що мати на час смерті 21.11.2014 року проживала та була прописана за адресою м. Тернопіль, вул. Академіка ОСОБА_9,18.(т.1,а.с.66). Разом з нею проживав і зареєстрований його брат ОСОБА_5 (т.1.а.с. 66, т.2 а.с. 67).

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Про те, що на час смерті матері ОСОБА_7, зареєстрований та проживає з 19 липня 2006 року по даний час ОСОБА_5 свідчить довідка із адресного бюро (т.2,а.с. 83) та підтверджено поясненнями ОСОБА_3- рідного брата, відповідача по справі.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

07 травня 2015 року ОСОБА_3, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, подав до першої Тернопільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7М.(т.2.а.с.62). На підставі заяви була відкрита спадкова справа №310/2015.(копія долучена до справи).

Із копії спадкової справи № 310/2015 року вбачається, що 27 грудня 2005 року ОСОБА_7 заповіла все належне на час її смерті майно ОСОБА_5.(т.2.а.с.71).

Таким чином, у відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК ОСОБА_5, постійно проживав разом із спадкодавицею ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, а ОСОБА_3- до вимог ст. 1269 ЦК України вчасно подав заяву про прийняття спадщини, а тому стали спадкоємцями ОСОБА_7

ОСОБА_6 у встановлений ст. 1270 ЦКУ не заявив про прийняття ним спадщини після смерті матері. Даний факт підтвердив ОСОБА_3, який пояснив, що брат ОСОБА_6 повідомив його про відмову від прийняття спадщини після смерті їх матері.

Отже, колегія суддів вважає, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 стали її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_5

У відповідності до ст.1216 та 1231 ЦК України вони відповідають за майнову шкоду спадкодавця в межах вартості рухомого та нерухомого майна ними успадкованого, тобто підлягає задоволенню позов банку в частині звернення на іпотечне майно по договору від 03.08.2007 року.

У відповідності до ст.7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно із ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу.

За змістом ч.1, 2 ст.24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно зі ст.25 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону, за якою одним із способів звернення стягнення є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.

Положеннями ч.1ст.39 Закону Про іпотеку передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи із змісту поняття ціна, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. 38, 39 Закону України Про іпотеку, встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону - ціна предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно із пріоритетом їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу іпотеки та звичайною ціною на нього.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 отримав не споживчий кредит, а кредит для підприємницької діяльності, тому дія норми Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті на дані правовідносини не розповсюджується.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року в частині відмови звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити нове, яким звернути стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. ОСОБА_10 ОСОБА_9, буд.18, і який складається з цегляного житлового будинку, загальною площею 95,1 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м, з верандою та підвалом, зазначеного в генплані під. літ.А, цегляним гаражем зазначеного під літ.В, цегляної літньої кухні з тамбуром, зазначеної під літ.Б, цегляного сараю, зазначеного в генплані під літ.Г, огорожі 1,2 з металевої сітки і заліза та вимощення 1 з асфальту, що належав на праві приватної власності ОСОБА_7, померлої 21 листопада 2014 року, правонаступниками якої є ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ ОСОБА_4 Аваль за кредитним договором 013/09-03/29/07М від 03 серпня 2007 року в сумі 111960,73 дол. США, що еквівалентно 894902,11 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом - 89155,65 доларів США, що еквівалентно 712621,11 грн., сума заборгованості за відсотками за користування кредитом - 19606,41 доларів США, що еквівалентно 156714,04 грн., пеня по кредиту - 1378,42 доларів США, що еквівалентно 11017,70 грн., сума пені за прострочення строків сплати відсотків 1820,26 дол. США, що еквівалентно 14549,31 грн. шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії проведення виконавчих дій.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_11