Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що з 08 лютого 2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, до реєстрації шлюбу, під час перебування у фактичних шлюбних відносинах народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2009 року шлюб між сторонами розірвано, однак фактично шлюбні відносини припинились між сторонами ще у 2006 році. З моменту народження дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, відповідач не виконував своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її здоров'я, байдуже ставився до проблем дитини. Зважаючи на те, що відповідач, як батько дитини, самоусунувся від виховання дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не має бажання спілкуватись з дитиною, хоча ніхто жодним чином не перешкоджав йому виконувати свої батьківські обов'язки, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, звернувшись до органу опіки та піклування із нотаріально посвідченої заявою, тому таке байдуже ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків, ігнорування інтересів дитини, не бажання цікавитись життям та здоров'ям дитини, не виконання обов'язків щодо матеріального утримання дитини, дає підстави позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно сторони проживали як подружжя без реєстрації шлюбу, після народження дитини, відповідач добровільно визнав факт батьківства, тому в свідоцтві про народження дитини записаний як батько дитини. Відповідач не заперечує той факт, що сімейно-шлюбні відносини з позивачем припинені, дитина постійно проживає разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, наведені позивачем обставини щодо його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відповідач визнає, вважає достатніми для вирішення питання про позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2

У свідоцтві про народження, батьками дитини записані: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_1. (а.с.7)

08 лютого 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с.8)

Після укладання шлюбу чоловік змінив дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації 14 січня 2016 року (вих. №101-318/03), з метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, малолітня дитина народилась під час проживання батьків, як подружжя без реєстрації шлюбу, відповідач визнав своє батьківство, з 08 лютого 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2009 року, після припинення сімейно-шлюбних стосунків малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, батько дитини самоусунувся від виховання дитини, не дбає про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, до подання позову до суду спору між батьками щодо місця проживання дитини та визначення порядку спілкування та виховання дитини не виникало, з такими вимогами до суду батько дитини не звертався, що не заперечується сторонами спору.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Враховуючи вищевикладені обставини, позицію відповідача, який визнав позов та підтвердив обставини ухилення від виховання та утримання малолітньої дитини, тому в силу положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини визнанні сторонами не потребують доказуванню, та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає доведеними обставини ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що дає підстави позбавити його батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригінал платіжного документа. (а.с.5)

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 121, 125, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, громадянина України, батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки міста Києва, громадянки України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я