Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 17.09.2004 року по 28.01.2014 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя дітей не мають, за час перебування в шлюбі вони 18.02.2006 року придбали будинок АДРЕСА_1 вартістю 33 462 грн. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на ім'я відповідача, крім того, в 2007 році вони придбали автомобіль Daewoo Sens 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, який також було зареєстровано на ім'я відповідача, на даний час орієнтовна вартість такого автомобіля становить 81 500 грн. Після розірвання шлюбу добровільно поділити майно відповідач не бажає, а тому позивач просив суд поділити між ним та відповідачем спільне сумісне майно, набуте в період шлюбу, та визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 Київської області та на 1/2 частину автомобіля Daewoo Sens 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач, її представник позов визнали частково, просили суд при поділі вказаного вище майна збільшити частку відповідача з врахуванням того, що будинок і автомобіль було придбано за кредитні кошти, кредитні договори укладені відповідачем, більшу частину коштів на погашення кредиту сплатив син відповідача ОСОБА_3, який сплачував свої власні кошти, але ні позивач, ні відповідач цих коштів йому не повертали.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2004 року по 28.01.2014 року, від шлюбу спільних дітей не мають, що стверджується копією паспорта позивача зі штампом органу РАЦС про реєстрацію шлюбу /а.с.7/, копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.101/, не заперечується сторонами.

В судовому засіданні було встановлено, що за час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі на ім'я відповідача ОСОБА_2 18.02.2006 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 33 400 грн., що стверджується копією цього договору, який було посвідчено державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-252 /а.с.33/.

А згідно копії витягу Білоцерківського МБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.05.2006 року /а.с.34/, на ім'я ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 33, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 45 000 грн. строком до 13.02.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних, що стверджується витягом з цього договору /а.с. 35/.

Сторони в суді підтвердили той факт, що спірний будинок було придбано саме за кошти, отримані ОСОБА_2 в кредит.

В судовому засіданні також встановлено, що 13.07.2007 року між ЗАТ «ЗАЗ» в особі директора Київської філії ТОВ «Український Автомобільний Холдинг» /продавець/ та ОСОБА_2 /покупець/ укладено договір купівлі-продажу № 448/2, згідно якого продавець продає, а покупець приймає у власність та оплачує автомобіль модель Sens марки Daewoo вартістю 40 900 грн., що слідує з копії цього договору /а.с.54-55/.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 40-08/07-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 40 900 грн. для придбання автомобіля ЗАЗ- Daewoo Sens -1300 на строк до 16.07.2012 року, що слідує з копії даного договору /а.с.56-60/.

Зі змісту цього кредитного договору вбачається, що забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є: застава автомобіля та порука фізичної особи ОСОБА_1, який своїм підписом на договорі підтвердив, що він є чоловіком ОСОБА_2 і згодний з умовами кредитного договору.

Тих обставин, що вказаний вище автомобіль придбано за кредитні кошти, сторони в суді не заперечували.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.111/, автомобіль ЗАЗ- Daewoo Sens 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано на ім'я ОСОБА_2

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку /доходу/.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч.1 ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

А за ч.2 цієї статті об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу /статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК/, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати /виключені з цивільного обороту/, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За положеннями ст.65 цього Кодексу, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, згідно вищенаведених правових норм, укладаючи кредитні договори на своє ім'я відповідач діяла фактично за згодою позивача, кошти, одержані за кредитними договорами, вважаються спільною сумісною власністю подружжя, а майно, придбане за ці кошти, є також об'єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що правовстановлюючі документи на це майно оформлені на ім'я відповідача.

Крім того, як встановлено судом, вказаний вище будинок було придбано саме для проживання позивача та відповідача, вони обоє зареєстровані і проживають в спірному будинку.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль ЗАЗ- Daewoo Sens 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, придбані сторонами по справі під час перебування в зареєстрованому шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором /ст.70 СК України/.

За ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При цьому, згідно приписів ч.ч. 2,3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно рекомендацій, викладених в п.30 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11, як обставини, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку чи доходу. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Як на підставу для відступу від засади рівності часток подружжя у спільному майні на її користь, відповідач посилається на те, що майно було придбано за кредитні кошти, більшу частину коштів на погашення кредиту сплатив її син ОСОБА_3, який сплачував свої власні кошти, які йому ні вона, ні позивач не повернули.

Для обґрунтування цих тверджень відповідачем надано до суду копії квитанцій щодо сплати коштів на погашення кредитів /а.с.37-53, 62-85/.

Але суд вважає, що ці докази не підтверджують безспірно тих обставин, що саме син відповідача сплачував ті кошти, на які вказано в квитанціях; так, платником по всіх квитанціях є ОСОБА_2, саме на її ім'я відкрито особовий рахунок, те, що в квитанціях дописано - ОСОБА_3 та проставлено підпис не є свідченням того, що саме ОСОБА_3 сплачував свої власні кошти на погашення кредиту.

Крім того, судом враховуються ті обставини, що як позивач, так і відповідач, мали в той період, коли необхідно було погашати кредити, достатні для цього доходи, що слідує з довідки про доходи позивача з Білоцерківської ОДПІ /а.с.9-10/, довідки про заробітну плату відповідача з Білоцерківської ОДПІ /а.с.102/, довідки про розмір пенсії відповідача /а.с.103/.

Судом також критично оцінюються покази свідка ОСОБА_3, оскільки він є зацікавленою особою в результатах розгляду даної справи, до того ж, він не вказав в судовому засіданні, які саме доходи отримував в той період, коли сплачувалися кошти на погашення кредиту, тоді як сам пояснив, що оформляв також в той період кредит на своє ім'я на автомобіль ЗІЛ , витрачав кошти на утримання своєї сім'ї.

А тому суд вважає, що безспірних та належних доказів на обґрунтування обставин, які суд міг би врахувати як підставу для відступу від засади рівності часток подружжя, відповідачем та її представником не було надано, тоді як за ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна обґрунтувати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодних передбачених законом підстав для відступу від засади рівності часток подружжя у спільному майні судом в даному випадку не встановлено, а тому суд при вирішенні спору виходить із рівності часток подружжя і вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля Daewoo Sens 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1.

З будь-якими іншими вимогами сторони до суду не зверталися, а за положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, а саме: сплачений судовий збір згідно квитанції в сумі 574 грн.81 коп.

Керуючись ст.ст. 60,61,63,65,69,70,71 СК України, ст.ст.10,11,60,79,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, набуте в період шлюбу, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 Київської області і на 1/2 частину автомобіля ЗАЗ-Daewoo Sens 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 574 грн.81 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко