Справа № 372/3365/14-ц Головуючий у І інстанції Тиханський О. Б.
Провадження № 22-ц/780/594/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі 1 427 950,27 грн.

Позов мотивував тим, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір з подальшим внесенням змін і доповнень до нього, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на придбання квартири в сумі 110 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24 квітня 2029 року та зі сплатою відсотків встановлених договором.

В рахунок виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого, останній зобовязався відповідати перед банком за повернення кредиту позичальницею.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог, згідно якого право вимоги по вищевказаному кредитному договору перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог, згідно якого право вимоги по вищевказаному кредитному договору перейшло до ПАТ «Альфа Банк»».

Позивач зазначав, що відповідач умов кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 10 травня 2014 року у неї виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 118 730,34 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1 376 539,74 грн., заборгованості по відсотках 4 333,41 доларів США, що еквівалентно 50 240,83 грн. та пені 100,89 доларів США, що еквівалентно 1 169,70 грн., яку вона в добровільному порядку не погасила.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 1 427 950,27 грн.(один мільйон чотириста двадцять сім тисяч дев»ятсот п»ятдесят гривень двадцять сім копійок), а саме: за кредитом: 1 376 539,74грн.; заборгованість по відсотках - 50240,83грн.; заборгованість по пені 1169,70грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та неповне з»ясування обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 порушила умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в кредитному договорі та в договорах про внесення змін і доповнень до нього і станом на 10.05.2014 року має заборгованість перед Банком в сумі 1 427 950,27 грн.

В рішенні також зазначено, що ОСОБА_3 як поручитель є солідарним боржником по поверненню кредиту разом із ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується із цими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

ОСОБА_4 ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_4 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2626/0408/45-001 з подальшим внесенням змін і доповнень до нього, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на придбання квартири в сумі 110 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24 квітня 2029 року (а.с. 5-9).

В цей-же день, 24 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк»(Банк), ОСОБА_3В.(Поручитель) і ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Договір поруки, за яким ОСОБА_3 як Поручитель взяв на себе зобов»язання відповідати перед Банком за виконання зобов»язань щодо поверненню ОСОБА_2 коштів за кредитним договором в сумі 110 000 доларів США. (а.с.18).

21 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 уклали Договір про внесення змін і доповнень №2 до кредитного договору №2626/0408/45-001 від 24.02.2008 року, згідно якого сторони визначили, що на дату укладання цього Договору розмір строкової заборгованості за Кредитом, що відображена на позичковому рахунку Позичальника складає 112 691,30 доларів США, розмір простроченої заборгованості за Кредитом складає 5205,92 доларів США, розмір простроченої заборгованості із процентів складає 6167,09 доларів США, розмір строкової заборгованості по процентах складає 489,68 доларів США, а всього розмір заборгованості становить 124 064,31 доларів США (а.с.16-17).

21 травня 2012 року між сторонами укладено Договір про внесення змін і доповнень№2 до Договору поруки, за яким ОСОБА_3 як Поручитель взяв на себе зобов»язання відповідати перед Банком за виконання зобов»язань щодо поверненню ОСОБА_2 коштів за кредитним договором в сумі 124 064,31 доларів США. (а.с.20).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог, згідно якого право вимоги по вищевказаному кредитному договору перейшло до ПАТ «Дельта Банк». (а.с.32-46).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог, згідно якого право вимоги по вищевказаному кредитному договору перейшло до ПАТ «Альфа Банк»». (а.с.47-53)

ОСОБА_4 із Договору купівлі-продажу прав вимог від 15.06.2012 року до ПАТ «Альфа Банк»» перейшло право вимоги за кредитним договором №2626/0408/45-001 від 24.02.2008 року, позичальник ОСОБА_2 (а.с.54).

Вбачається, що ОСОБА_2 в порушення умов п..3.1.1 Кредитного договору , Договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору №2 від 21.05.2012 року взяті на себе зобов»язання щодо щомісячного (по 10 число кожного місяця) погашення кредиту ануїтетними платежами не виконувала, внаслідок чого станом на 10 травня 2014 року у неї виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 118 730,34 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1 376 539,74 грн., заборгованості по відсотках 4 333,41 доларів США, що еквівалентно 50 240,83 грн. та пеня 100,89 доларів США, що еквівалентно 1 169,70 грн. (а.с.25).

Також вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» 10.06.2014 року направив відповідачу ОСОБА_2 лист- вимогу про усунення порушень, в якій пред»явив вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості станом на 10 травня 2014 року протягом 30 днів з дня отримання повідомлення, що відповідає положенням п.п.9,1, 9.2 Кредитного договору. (а.с.27-31).

З врахуванням вказаних обставин, встановлених судом першої інстанції та при апеляційному розгляді, колегія суддів приходить до висновку, що суд на передбачених законом підставах, відповідно до статей 525, 526, 543, 554, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, положень Кредитного договору№2626/0408/45-001 від 24.02.2008 року, договорів про внесення змін і доповнень до нього, договору поруки та договорів про внесення змін і доповнень до нього, задовольнив позов і стягнув на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором із відповідачів солідарно.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що розмір кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Альфа-Банк» є штучно завищеним та не відповідає умовам кредитного договору колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, в доводах апеляційної скарги стверджується, що з розрахунку Банку станом на 10.10.2012 року (а.с.139), доданого до апеляційної скарги, у ОСОБА_2 сума заборгованості складала 122 910,66 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 982 424,91грн., а в розрахунку Банку станом на 10 травня 2014 року, який суд взяв за основу, на дату 10.10.2012 року сума заборгованості складає 0,00 гривень.

Перевіривши ці доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Як вбачається із справи 21 травня 2012 року ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_2 укладенням Договору про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №2

визначили розміри строкової та простроченої заборгованості із сплати тіла кредиту та процентів за користування ним та зазначили у цьому Договорі загальний розмір строкової заборгованості, який склав 124064,31 доларів США. (а.с.16).

Після цього ОСОБА_2 взяті на себе зобов»язання щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за користування ним шляхом сплати ануїтетних платежів до 10 числа кожного місяця, як передбачено п.3.1.1 Кредитного договору із змінами (а.с.16), належним чином не виконувала. Останній платіж в погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 здійснила 10.01.2014 року. (а.с.25).

Посилання ОСОБА_2 на те, що на дату 10.10.2012 року сума заборгованості складала 0,00 гривень спростовуються розрахунком заборгованості Банку станом на 10.05.2014 року.

Вбачається, що 5.10.2012 року ОСОБА_2 сплатила 1162,33 доларів США в рахунок боргу по тілу кредиту та 4 336, 67 доларів США по відсотках, всього зараховано 5 499,0 доларів США. (а.с.25).

Інші доводи апеляційної скарги на те, що дати зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості не відповідають датам отримання цих коштів банком не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту (сплачує ануїтетні платежі) 10 числа кожного місяця.

ОСОБА_4 п.3.1.4 Кредитного договору Банк обліковує такі кошти (сплачені до 10 числа кожного місяця) на відповідному рахунку до настання терміну здійснення Ануїтетного платежу.

Таким чином ця обставина, що в розрахунку Банку дата отримання суми Банком не співпадає із Датою зарахування цієї суми не свідчить про порушення прав позичальника та неправильність розрахунку заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги на неправильність рішення суду в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_3 як поручителя з тих підстав, що ОСОБА_2 вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою, не заслуговують на увагу, оскільки направлені на захист чужого права та інтересу.

Вбачається, що ОСОБА_3 правом на апеляційне оскарження рішення суду на даний час не скористався, довіреність на ім.»я ОСОБА_2 з правом апеляційного оскарження рішення суду від свого імені не видавав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку обмежений доводами апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права і неповне з»ясування всіх обставин справи законність і обґрунтованість рішення суду не спростовують.

Керуючись ст..ст.303,307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: