Справа № 535/1027/16-ц
Провадження № 4-с/535/3/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Мальцева С.О.; секретар судового засідання Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Полтава Банк» на дії Державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, у зв'язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

У С Т А Н О В И В:

Голова правління ПАТ «Полтава Банк» ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в якій просить: визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.11.2016 року, винесену Державним виконавцем Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №42421004; зобовязати державного виконавця відновити виконання провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом для виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області по цивільній справі №2-225/11 від 18.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 (жительки смт Котельва, вул. Ковпака, 23, Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованості за кредитом у сумі 10 021, 49 грн, посилаючись на те, що державний виконавець ефективно, своєчасно та у повному обсязі не скористався, тобто у повному обсязі виконавчі дії ще не проведені, а обставини прийняття постанови про повернення не підтверджуються інформацією про виконавче провадження, яка міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.

У судове засідання представник автора скарги не зявився, про час та дату судового розгляду справи повідомлені належним чином.

В.о. начальника Котелевського районного ВДВС ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася та надала письмову заяву, в якій зазначила, що у звязку з службовою завантаженістю не може зявитися до суду та просила розглянути справу без представника Котелевського районного ВДВС.

Суд, вивчивши доводи скарги, дослідивши докази по справі, дійшов до такого.

Матеріали справи свідчать, що 07.12.2011 року Котелевським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист на виконання рішення цього суду по цивільній справі «2-225/11 від 18.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтава банк» заборгованості за кредитом у сумі 10 021, 49 грн (а.с. 8).

06.03.2014 року за даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження (а.с. 9).

05.05.2014 року постановами державного виконавця накладено арешт на кошти, ОСОБА_3, що містяться на рахунках Акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» р/р 49 та Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь», р/р 2034 (а.с. 15, 16).

29.11.2016 року постановою державного виконавця виконавчий лист №2-225/11 виданий 07.12.2011 року виданий Котелевським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 10021, 49 грн. повернуто стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, відкриті рахунки, офіційні доходи на момент перевірки не виявлено (а.с. 6).

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними .

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З тексту постанови про повернення виконавчого документа від 29.11.2016 року вбачається, що згідно проведених виконавчих дій, ліквідного майна яке б належало боржнику та на яке можливо було б звернути стягнення на момент перевірки не виявлено. Відкриті рахунки, офіційні доходи на момент перевірки не виявлено. Стягнень за виконавчим документом не проводилось. Виконавчий збір та витрати не сплачені.

Проте, як вбачається з матеріалів справи кредит боржником ОСОБА_3 отримувався для ремонту будинку та нею було зазначено, що вона має автомобіль марки ВАЗ «21-07» 2006 року (а.с. 17).

З копій постанов про арешт коштів боржника від 05.05.2014 року відповідно вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на кошти, ОСОБА_3, що містяться на рахунках Акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» р/р 49 та Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь», р/р 2034 (а.с. 15, 16).

З інформації про виконавче провадження за виконавчим листом від 07.12.2011 № 2-225/11 вбачається, що державним виконавцем не вжито всіх заходів примусового виконання рішень суду (а.с. 10 - 14).

Отже, викладені обставини державним виконавцем у постанові не підтверджуються матеріалами справи, а тому остання, винесена ним безпідставно та передчасно, в звязку з чим суд визнає її неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо зобовязати державного виконавця відновити виконання провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому вказаним вище Законом, то суд виходить з такого.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та Законами України.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України регламентовано, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, частиною першою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

В той же час, як роз'яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», а також у пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження», можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи зазначене суд вважає, що скарга в частині щодо зобовязати державного виконавця відновити виконання провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому зазначеним Законом задоволенню не підлягає, так як судом у даній справі постанова про повернення виконавчого документа стягувачу визнана неправомірною та суд прийняв рішення її скасувати, а тому провадження підлягає безпосередньому відновленню державним виконавцем у силу Закону самостійно та відповідно проведенню ним виконавчих дій у встановленому порядку.

Відтак, скарга ПАТ «Полтава Банк» підлягає в цілому до часткового задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», а також ст. ст. 383 - 387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1.Скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтава Банк» на дії Державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, у зв'язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити частково.

2.Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.11.2016 року, винесену Державним виконавцем Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №42421004.

3.У решті вимог скарги відмовити.

4.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

5.У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5