Справа № 653/749/16-ц
Провадження № 2/653/383/16
РІШЕННЯ

іменем України

17.06.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до колективного підприємства «Генічеський Рибколгосп «Ревхвиля» про зобовязання видалити реєстраційний запис,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до колективного підприємства «Генічеський Рибколгосп «Ревхвиля», Генічеської державної нотаріальної контори, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобовязати Генічеську державну нотаріальну контору видалити запис №2547048, внесений 31 жовтня 2005р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 травня 1991р. між позивачем та риболовецьким колгоспом «Ревхвиля» було укладено договір позики, яка була повернута 1992р. Однак, у лютому 2016р. позивачу стало відомо про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна наявний запис за №2547048 від 31 жовтня 2005р., про заборону відчуження всього майна позичальника. Вважає, що оскільки ним у повному обсязі та своєчасно виконано умови договору, то відсутні підстави для продовження існування заборони, у звязку з чим просив зобовязати відповідача видалити вказаний реєстраційний запис.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник КП «Ревхвиля» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки та свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не повідомив.

Представник Генічеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, поклавшись на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 1991р. між ОСОБА_1 та риболовецьким колгоспом «Ревхвиля» було укладено договір позики.

З метою забезпечення виконання зобовязання за договором позики, було накладено заборону від 23 травня 1991р. за №, згідно якої накладено заборону на все майно ОСОБА_1 У подальшому, правонаступником колгоспу стало КП «Ревхвиля».

Згідно довідки за №157-92 від 09 березня 1992р., за підписом голови колгоспу «Ревхвиля» ОСОБА_2, вбачається, що заборгованість по отриманій позиці у ОСОБА_1 перед колгоспом відсутня.

Не зважаючи на те, що договір позики був виконаний своєчасно та в повному обсязі, заборона, яка була накладена на майно позивача залишилась, що підтверджується довідкою державного нотаріального архіву Херсонської області від 19 лютого 2016р. за №165/01-18.

Крім того, з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що дійсно була накладена заборона (архівний запис), який було перенесено до реєстру за №2547048 від 31 жовтня 2005р.

Враховуючи те, що вказана заборона перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм майном,тому він змушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суть арешту майна полягає у тимчасовому позбавленні особи можливості його відчужувати, будь-яким чином розпоряджатись. Арешт майна, як правило, полягає у забороні відчужувати майно - один із способів здійснення власником правомочності розпоряджатися належним йому майном шляхом передачі цього майна у власність іншій особі. Коли на майно накладено заборону на його відчуження, то власник конкретного об'єкта нерухомого майна не може розпорядитися ним, оскільки не має одного з елементів права власності - розпорядження цим майном, або ж не може розпорядитися ним без дозволу певних осіб, які мають чітко визначені конкретні майнові вимоги, що можуть бути реалізовані.

Накладення заборони відчуження є нотаріальною дією, що передбачає здійснення нотаріусом реєстрації відповідного обтяження в реєстрі обтяжень.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як заборона на майно накладена ще у 1991 році на підставі повідомлення колгоспу «Ревхвиля», а запис в реєстр внесено у 2005 році, тобто обґрунтованість накладення заборони на належне позивачу майно встановити не можливо. Під час розгляду справи судом не встановлено, що зняття заборони, може порушити права та інтереси інших осіб. Час, що пройшов з моменту накладення заборони, а також відсутність майнових претензій до позивача, свідчить про втрату актуальності існування такого обтяження. Відповідач, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження майна. Вказана заборона унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Таким чином позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

У той же час позов слід задовольнити частково, оскільки суд вважає, що приймати рішення зобовязального характеру щодо Генічеської державної нотаріальної контори підстав немає. Позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження неправомірності дій Генічеської державної нотаріальної контори при здійсненні покладених на неї обовязків, і відповідно відсутній спір.

Проте, суд у відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України, вирішуючи спір, вважає, що до правовідносин, які склались, потрібно застосувати спосіб захисту - шляхом припинення правовідношення та відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону, зареєстровану 31 жовтня 2005р. Генічеською державною нотаріальною конторою за №2547048 на все майно, що належить ОСОБА_3.

У решті позову - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Херсонської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4