Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/492/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

17.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про звільнення від сплати безпідставно нарахованої заборгованості по аліментам, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 9 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про звільнення від сплати безпідставно нарахованої заборгованості по аліментам.

Зазначав, що на кінець квітня 2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_4 у телефонному режимі йому було повідомлено про наявність у нього значної заборгованості по сплаті аліментів на користь його колишньої дружини ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча він сплачував кошти на утримання сина самостійно поштовими переказами та іншим шляхом і про наявність виконавчого листа на примусове виконання з лютого 2006 року йому не було відомо. Згодом йому було надано розрахунок щодо розміру заборгованості на 1 травня 2014 року у розмірі 28 245,82 грн. за період з січня 2006 року. Не погоджуючись з даним висновком, він надав докази про сплату коштів щомісячно протягом цього часу у розмірі 25 130 грн., також були відрахування аліментів за період його роботи на ПАТ НВП «Радій» у 2008-2009 роках.

У подальшому ним було з»ясовано, що державним виконавцем Хоменко С.А. винесена постанова від 12 червня 2014 року, що за заявою стягувача ОСОБА_5 за виконавчим листом звернуто стягнення на його заробітну плату за місцем роботи КЛА НАУ у м. Кіровограді. На його заяву від 18 липня 2014 року про скасування зазначеної постанови за відсутністю боргу, у грудні 2014 року з урахуванням наданих ним копій квитанцій про сплату аліментів, повторно проведений розрахунок заборгованості, яку станом на 1 червня 2014 року визначено в розмірі 17 551,35 грн. Вважає, що заборгованість незаконно нарахована внаслідок незаконних безпідставних дій відділу ДВС та не пред»явлення без поважних причин вчасно виконавчого листа і не повідомлення його про знаходження виконавчого листа на виконанні.

Тому, уточнивши позовні вимоги, і просив: звільнити його від сплати безпідставно нарахованої внаслідок незаконних дій службових осіб Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ заборгованості по аліментам як неіснуючої по виконавчому листу № 2-1481 від 16 лютого 2006 року по виконавчому провадженню ВП №43080955 про стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 січня 2006 року і до 30 жовтня 2017 року, заборгованість станом на 1 квітня, 1 травня 2014 року - 28 245,86 грн., на 1 червня 2014 року - 17 551,35 грн.;

визнати незаконними дії Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ щодо заборгованості, нарахованої по виконавчому листу № 2-1481 від 16 лютого 2006 року по виконавчому провадженню ВП № 43080955 в частині визначення заборгованості на 01 квітня 2014 року у розмірі 28 245,86 грн. та загального розміру усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати до повного погашення боргу, повинен складати не менш 50%, перерахувати суму, необхідну для сплати аліментів на утримання сина в межах стягнення, та за повторний розрахунок від 9 грудня 2014 року на 1 червня 2014 року - 17 551,35 грн.;

скасувати постанову державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_7 від 12 червня 2014 року ВП № 43680955 в частині нарахування та стягнення із заробітної плати ОСОБА_2 заборгованості станом на 1 квітня 2014 року по наданим розрахункам: 28 245,86 грн. та 17 551,35 грн. у розмірі не менш 50%.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 9 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Суд дійшов висновку про відповідність дій державного виконавця вимогам закону та відсутність передбачених законом підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, зокрема, що заборгованість незаконно нарахована внаслідок незаконних, безпідставних дій відділу ДВС та непредявлення без поважних причин вчасно виконавчого листа і не повідомлення його. На підтвердження своїх доводів посилався на додані ним докази, а саме, квитанції з травня 2006 року по травень 2014 року.

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, позивач просив розглядати справу без його участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ч.ч.2,3 ст.197 СК України).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2006 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 січня 2006 року і до 30 жовтня 2017 року (а.с.4).

Згідно виконавчого провадження, виданий цим судом виконавчий лист № 2-1481 від 16 лютого 2006 року перебуває на виконанні у Кіровському відділі державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ.

На підставі заяви ОСОБА_5 від 29 березня 2006 року державним виконавцем Ігнатьєвою О.І. 4 квітня 2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам, стягувачу за вихідним № 18920 до відома, боржнику за вихідним № 18919 до виконання ( а.с.122, 123).

Порядок стягнення аліментів визначений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 194 - 197 СК України та п.7.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5.

Судом встановлено, що позивач добровільно самостійно поштовими переказами за згодою ОСОБА_5 сплачував аліменти на утримання сина, однак у зв»язку з їх нерегулярною сплатою та не у відповідності до сум, визначених судом та чинним законодавством, утворилася заборгованість.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 12 червня 2014 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача за місцем роботи КЛА НАУ у м. Кіровограді, із зазначенням заборгованості станом на 1 квітня 2014 року 28 245,86 грн., про що складено детальний розрахунок (а.с.12,13).

Також встановлено, що за заявою боржника від 18 липня 2014 року щодо скасування постанови в частині визначення заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 28 245,86 грн., на основі довідок про доходи та квитанцій про сплату аліментів, доданих до заяви, державним виконавцем здійснено перерахунок розміру заборгованості, про що направлено повідомлення за № 61008 від 09 грудня 2014 року головному бухгалтеру Кіровоградського КЛА НАУ, що станом на 1 червня 2014 року заборгованість становить 17 551,35 грн., (а.с.17,18).

Із останнього розрахунку державного виконавця, який не спростований позивачем, вбачається, що з січня 2006 року по лютий 2008 року та з листопада 2009 року по червень 2014 року заборгованість нараховувалась згідно даних Головного управління статистики у Кіровоградській області щодо середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника у м. Кіровограді, а з березня 2008 року по жовтень 2009 року заборгованість нараховувалась згідно довідки про доходи боржника, копію якої надано. Якщо розмір 1/4 частини доходів боржника в цей період був менший за встановлений законом мінімум, щомісячний платіж визначався в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2015 року було зупинено примусове стягнення і вчинення дій по відрахуванню заборгованості по аліментам із заробітної плати на підставі постанови Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 12 червня 2014 року до вирішення спору по суті (а.с.179).

Матеріалами справи також підтверджується, що листом № 4349 від 09 жовтня 2015 року Кіровоградська льотна академія НАУ відправила Кіровському ВДВС Кіровоградського МУЮ виконавчий лист № 2-1481 від 16 лютого 2006 року у зв»язку із звільненням боржника з 26 вересня 2015 року. Згідно листа державного виконавця № 40039 від 03 серпня 2015 року з 1 липня 2015 року утримувалися лише поточні аліменти без відрахування заборгованості по аліментам, яка на 1 липня 2015 року становила 11 514,57 грн. (а.с.178).

Тобто, станом на 1 липня 2015 року визначений інший розмір заборгованості, ніж зазначений у позові, який складає 11 514,57 грн.

З огляду на викладене, грунтується на матеріалах справи висновок суду про те, що з урахуванням наданої учасниками виконавчого провадження інформації та документів, державним виконавцем здійснювалися розрахунки заборгованості в порядку ч.3 ст.195 СК та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні позивачем не доведено наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, передбачених ч.ч.2,3 ст.197 СК України.

Таким чином, будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов»язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання незаконними дій ВДВС, скасування постанови державного виконавця та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.ст. 6, 11, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.195, 197 СК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», дійшов обґрунтованого висновку про відповідність дій державного виконавця вимогам закону та відсутність законних підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості, відмовивши у задоволенні вимог.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка. Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 9 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: