Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, одинадцята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, про витребування майна від добросовісного набувача, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна від добросовісного набувача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2010 році її чоловік, ОСОБА_6 без її згоди продав ОСОБА_5, який є добросовісним набувачем, належний їй на праві власності автомобіль DAEWOO Lanos, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що як на час придбання легкового автомобіля так і на час його відчуження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, тому вказаний автомобіль належав до спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, суди вірно зазначили, що довіреністю від 25 вересня 2004 року, яка на час укладення угоди не була скасована, позивач уповноважила ОСОБА_6 розпоряджатися спірним автомобілем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої та апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суди правильно визначили характер спірних правовідносин й вірно застосували положення норм матеріального права та процесуального права.

Доводи касаційноїскаргиОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 на увагу не заслуговують й висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О.Остапчук