Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/228/16-ц

05.04.2016 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., при секретарі с/з ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Лазівської сільської ради, третіх осіб: Воловецької держнотконтори, ДВПТІ по Воловецькому району, Воловецького районного управління юстиції в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про визнання права власності на нерухоме майно-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Свою заяву мотивувала тим, що її батьки 1954 року завершили будівництво житлового будинку №197 по вулиці Романівській в с.Лази Воловецького району Закарпатської області. 24.11.1999 року батько позивачки ОСОБА_4 помер, а 14.05.2006 року померла мати- Дербаль ОСОБА_5 до Воловецької державної нотаріальної контори, позивачка зясувала, що за життя батьки належним чином не оформили право власності на житловий будинок та не отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Через цю обставину вона не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями №197 по вулиці Романівській в с.Лази Воловецького району Закарпатської області.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача голова Лазівської сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини його неявки суду невідомі. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Представник Реєстраційної служби Воловецького РУЮ в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Завідуюча Воловецькою державною нотаріальною конторою в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі- на розсуд суду.

Представник третьої особи ДВПТІ по Воловецькому району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути, як встановлено п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України- визнання права.

Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи виготовленої 03.03.2016 року Воловецьким ДВПТІ житловий будинок №197 по вулиці Романівській в с.Лази Воловецького району Закарпатської області побудований 1954 року ОСОБА_4 (а.с.8-15).

Свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №080500 від 24.11.1999 року підтверджено, що ОСОБА_4 помер 24.11.1999 року (а.с.19), а ОСОБА_6 померла 14.05.2006 року (а.с.22), і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок та прибудинкові споруди розташовані за №197 по вулиці Романівській в с.Лази Воловецького району Закарпатської області. Однак, правовстановлюючі документи на нього не виготовлені.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Свідоцтвом про народження серії І-ФМ №337196 виданого повторно 01.03.2016 року підтверджено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка після одруження 1975 року змінила прізвище на ОСОБА_5) є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.24).

Постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 25.03.2016 року позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок №197 по вул.Романівській в с.Лази (а.с.44).

Статтею 331 ЦК України передбачено: якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

1954 року на час будівництва житлового будинку №197 по вул.Романівській в с.Лази питання набуття права власності регулювались Указом Президії ВРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року) та постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року, згідно з якими підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт його будівництва, а не реєстрації.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов про визнання права власності на житловий будинок ОСОБА_3 є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 331, 392, 1216,1217,1218, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Лазівської сільської ради, третіх осіб: Воловецької держнотконтори, ДВПТІ по Воловецькому району, Воловецького районного управління юстиції в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про визнання права власності на нерухоме майно- задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди, розташовані за номером 197 по вул.Романівській в с.Лази Воловецького району Закарпатської області.

Зобовязати Воловецьке районне управління юстиції в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди, розташовані за номером 197 по вул.Романівській в с.Лази Воловецького району Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.