АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//2003/16 Головуючий 1 - інстанції - Гримайло А.М.
Справа № 642/208/16-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - кредитні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу судді Ленінського районного суду міста Харкова від 25 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зменшення сум пені, штрафів та розстрочку їх виплат,-

в с т а н о в и л а :

19 січня 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду міста Харкова з указаним позовом, в якому просив визнати незаконними вимоги відповідача про виплату пені в сумі 203290,38 грн. та зменшити суму виплат по пені з 203290,38 грн. до 33933,32 грн., розстрочити виплату заборгованості по процентам та пені в сумі 53881,13 грн. рівними частинами щомісячно по 869,05 грн. до закінчення терміну дії договору кредиту - 10.02.2021 року, тобто протягом 62 місяців.

Ухвалою судді цього суду від 25 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» (за довіреністю з яким укладався договір); на сьогодні Північно-східний Регіон Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про зменшення сум пені та штрафів та розстрочку їх виплат повернуто позивачці, з роз'ясненням їй та її представнику, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до суду за місцезнаходженням одного з відповідачів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу та повернути позовну заяву для розгляду позовних вимог по суті.

В обгрунутванян скарги посилається на порушення матеріальних та процесуальних прав позивача, як споживача фінансових послуг, якій у відповідності до п. 5 ст.110 ЦПК України належить альтернативне право на звернення до суду за місцем свого проживання.

Також вказує, що цим правом ОСОБА_3 змушена була скористатися ще й тому, що кредитна угода укладена нею 20.08.2008 року з АКБ СР "Укрсоцбанк" в місті Харкові майдан Свободи, 7; додаткова угода № 3 від 01.10.2014 року - з ПАТ "Укрсоцбанк" ( відділення " на Асхарова" місто Харків, вул.Ахсарова,8); вимога в порядку ст. 35 ЗУ " Про іпотеку" від 07.08.2014 року направлялась позивачу від імені Північно-Східного комерційного макрорегіону ПАТ " Укрсоцбанк" ( місто Харків, вул.Гоголя,10); довідку від 06.11.2015 року про погашення заборгованості за період з 01.10.2014 року по 20.10.2015 року позивач отримувала у Новоолексіївському віддленні ПАТ " Укрсоцбанк"; в постанові про відкриття виконавчого провадження місцезнаходженням ПАТ "Укрсоцбанк" зазначено місто Київ, вул.Ковпака, 29 ( як центральний офіс Банку).

Не погоджується також з висновком суду про незазначення в позові конкретних порушень прав споживача.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи скарги і матеріали справи колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що вона непідсудна Ленінському районному суду м. Харкова та послався при цьому, зокрема на те, що відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням;

Ст. 93 ЦК України чітко визначає, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Зазначені в заяві представником позивача адреси відповідачів не є територією Ленінського району міста Харкова.

Крім того, в позові представником позивача ОСОБА_4, заявлені вимоги про припинення правовідносин за договором іпотеки, визнання незаконними вимог відповідача про виплату пені та зменшення суми виплат по пені, розстрочення виплати заборгованості по процентам та пені, вважаючи, що порушене право позивача підлягає захисту згідно ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів ".

В силу ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно п. 4, п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК. При цьому суд має враховувати право споживача на пред'явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (частина п'ята статті 110 ЦПК);

Позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (частина сьома статті 110 ЦПК), проте відповідачем у справі є банк чи інша фінансова установа як юридична особа. Зазначене правило територіальної підсудності поширюється на позови позичальників (споживачів), а не на позови, що пред'являються банками чи іншими фінансовими установами щодо виконання кредитних зобов'язань, оскільки у цьому випадку діють правила статті 109 ЦПК.

Зі змісту позовної заяви не вбачається порушень прав позивача ОСОБА_3, як споживача у сфері фінансово-кредитних відносин відповідно до ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів", за захистом яких вона може звернутися до суду за правилами альтернативної підсудності.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право звернутися до суду за загальними правилами підсудності, оскільки зазначені в позові правовідносини не підпадають під юрисдикцію Закону України „Про захист прав споживачів ".

Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками, які не грунтуються на законі, є суперечливими і не відповідають обставинам справи, з яких убачається, що кредит за договором № 861/27/39-18/8-29 від 21.02.2008 року наданий АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_3 на поточні потреби, тобто є споживчим.

Характер фінансово-кредитних відносин, стороною в яких є фізична особа, а також використані у ЗУ № 1023-XIIІІ "Про захист прав споживачів" і ЗУ № 2664-І "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" терміни споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону № 1023-XII.

Згідно із преамбулою Закону № 2664-ІІІ цей Закон встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Ч. 1 ст. 4 Закону № 2664-ІІІ визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін.

Того факту, що зареєстроване місце проживання позивача територіально знаходиться в Ленінському районі міста Харкова суд сумніву не піддав. Посилання в ухвалі на те, що позивачем заявлені вимоги про припинення правовідносин за договором іпотеки суперечить змісту позову, в якому такі вимоги відсутні.

Отже, правильно пославшись на ч. 5 ст. 110 ЦПК України та роз"яснення, які містяться в п.п. 4, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якими визначено право споживача, у тому числі фінансово-кредитних послуг, на пред'явлення позову за зареєстрованим місцем його проживання чи перебування, суд дійшов протилежного висновку про те, що справа непідсудна Ленінському районному суду міста Харкова.

Обгрунтування такого висновку відсутністю у змісті позовної заяви порушень прав позивача, як споживача у сфері фінансово-кредитних відносин відповідно до ст.10 ЗУ "Про захист прав споживачів" також не грунтується на законі, оскільки обставини, на які особа посилається як на підставу своїх вимог, не підлягають оцінці під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції від 25.01.2016 року підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Проте, наслідком скасування ухвали з наведених підстав є передача на новий розгляд до суду першої інстанції питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3, а не для розгляду цього позову по суті , як зазначено в апеляційній скарзі представника позивача, тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,304, ч.2 ст.307, п.3ч.1 ст.312, ст.ст.313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду міста Харкова від 25 січня 2016 року скасувати. Питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) Н.О.Міненкова