Справа № 361/7223/15-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/1245/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 24.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Верланова С.М.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 липня 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 11 792,42 грн. та судовий збір 375 грн., а всього 12 176,42 грн.

10 квітня 2015 року постановою ДВС відкрито виконавче провадження № 47210557, щодо стягнення із відповідача на користь позивача вищевказаної грошової суми, визначеної судом. Однак, відповідач протягом деякого часу умисно ухилявся від виконання рішення суду, а лише 07 вересня 2015 року сплатив позивачу вказану суму заборгованості.

У зв'язку з умисним тривалим невиконанням рішення суду, на думку позивача, відповідач повинен сплатити за час невиконання зобов'язання, а саме із 01.08.2014 р. по 07.09.2015 р. втрати від інфляції, з процентами за користування коштами та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання, що в загальному розмірі становить - 12 278,14 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 5 483,53 грн. та 3 % річних у розмірі 292,22 грн., а також судовий збір 222 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції невірно застосовано до правовідносин між сторонами положення статті 625 ЦК України, оскільки з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Увалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вважав доведеними вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період невиконання судового рішення про стягнення заборгованості, з підстав, визначених положеннями ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2014 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 11 792,42 грн. та судовий збір 375 грн., а всього 12 176,42 грн.

10 квітня 2015 року постановою ДВС відкрито виконавче провадження № 47210557, щодо примусового стягнення із відповідача на користь позивача вищевказаної грошової суми. Рішення суду виконане відповідачем лише 07 вересня 2015 року.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання і відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за інші періоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці другому пункту 17 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги розрахунок боргу, наданий позивачем, оскільки він не відповідає дійсності, а також вірно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення пені, як заявленої безпідставно.

При таких обставинах, суд першої інстанції правомірно задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнув з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: