АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/2252/16 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: договірні Доповідач: Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді: Міненкової Н.О.,

суддів: Зазулинської Т.П.

ОСОБА_2

за участю секретарів: Прологаєвої А. Д.., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на нежитлові приміщення, стягнуті з боржника як предмет іпотеки, стягнення судових витрат,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_4 за договором позики 3 708 591,58 грн. та судовий збір в сумі 7400 грн. на користь позивача.

В рахунок погашення боргу за договором позики від 03.08.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки (право на яке в порядку спадкування належить ОСОБА_4Л.), а саме нежитлові приміщення підвалу № І, І І, І Іа, І Іб, Ш, Ша, Шб, ІУ, ІУа, Уа, Уб, ХLУІІ, ХLУІІа в житловому будинку літ. А-6, загальною площею 140,0 кв. м., які розташовані в м. Харкові, майдан Конституції, 20, загальною вартістю 4 654 489,00 грн., які перейшли до ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6. Визнано за іпотекодержателем ОСОБА_5 право власності на зазначені нежитлові приміщення.

Не погодився з рішенням ОСОБА_4 й у апеляційній скарзі просить рішення скасувати.

Зазначає, що справа була розглянута за його відсутності, без належного повідомлення. Представника ОСОБА_7 на представництво його інтересів саме по цій цивільній справі він не уповноважував.

Повідомлення про виклик в судові засіданні направлялися за адресою: АДРЕСА_1, але за даною адресою він не проживає з 2007 року. Повідомлення на адресу, яка є постійним місцем проживання , а саме: м. Харків, вул. Клочківська,156/А-29 не направлялися. Суд, прийнявши від ОСОБА_7 заяву про визнання позовних вимог, за наявності не вручених повідомлень відповідачу, не пересвідчився у том, що такі повноваження по даній справі надавалися представнику. На заяві відсутні відмітки канцелярії щодо її прийняття, відсутня інформація в журналі судового засідання щодо подання такої заяви під час судового засідання.

Вважає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального закону привело до того, що він був позбавлений права подавати свої заперечення на позов подавати докази на підтвердження своїх доводів. Зазначення в судовому рішенні про передачу в рахунок погашення боргу 9000 дол. є неповним так як позивачу ним було передано за розписками ще 12000 доларів США, які не були враховані.

Крім того, вважає, що судом порушені норми процесуального закону, а саме ч.2 ст.31 ЦПК України так як провадження у справі відкрито 11.08.2014 року про стягнення боргу за договором позики і вже після відкриття провадження у справі позивач змінював предмет позову, а саме, заявив вимоги до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Уточнені позовні вимоги жодного разу не направлялися на адресу відповідача. Крім того, прийнявши заяву про зміну предмету позову суд порушив принцип виключної підсудності, передбачений ч.1ст. 114 ЦПК України.

Залучивши до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_6, суд не направив на її адресу копії позовної заяви і продовжив розгляд справи та в порушення ч.1,2 ст.33 ЦПК України по справі була призначена судова будівельна експертиза та провадження у справі зупинено.

Крім того, суд не залучив до справи правонаступників (ОСОБА_6 померла 20 лютого 2013 року) та не зясував осіб до яких перейшло право власності на її майно. Висновок суду про належність відповідачу на праві власності предмету іпотеку не відповідає вимогам ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року №-1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав», ч.4 ст. 334, ч.1 ст.1297 ЦК, ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає. що рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом було встановлено, що 03.08.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошових коштів. В розписці зазначено, що ОСОБА_4 узяв у борг у ОСОБА_5 суму еквівалентну 366 000 доларам США, строком на один рік. Позичальником зазначено про отримання зазначеної суми у повному обсязі, у звязку з чим він зобовязався повернути її у строк до 03 серпня 2013 року (а.с.3 ) Цього ж дня, 03.08.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки на обєкт нерухомості нежитлові приміщення підвалу № І, І І, І Іа, І Іб, Ш, Ша, Шб, ІУ, ІУа, Уа, Уб, ХLУІІ, ХLУІІа в житловому будинку літ. А-6, загальною площею 140,0 кв. м., які розташовані в м. Харкові, майдан Конституції,20,яким забезпечувалися зобовязання за договором позики.

Зазначені нежитлові приміщення належали ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого 19.02.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим №-215. Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2009 року. Пунктом 4 договору визначена вартість предмету іпотеки 3 477 000,00 грн. (а.с.4). Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, якою накладена заборона на відчуження нежитлових приміщень зазначених в договорі іпотеці (а.с.6).

Крім того, в порядку забезпечення позову ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2014 року вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні приміщення (а.с.16-25,26).

Згідно з доводами апелянта щодо того, що ним не уповноважувався ОСОБА_7 на представництво його інтересів по даній справі, то з матеріалів справи вбачається, що на а.с. 39 знаходиться довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_7 бути його представником, у тому числі в судах (у тому числі апеляційної і касаційної інстанції) де зазначені права щодо користування усіма правами, що їх закон надає позивачеві, кредиторові, відповідачеві, третій особі, у тому числі з правами: закінчувати справу миром, визнавати або відмовлятися частково або повністю від позовних вимог і інше. В довіреності зазначена адреса відповідача: Харків, АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 неодноразово повідомлявся про час, місце та день слухання справи, на адресу, яка була зазначена в довіреності та в інших документах, направлялися телеграми, але вони залишалися не врученими.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Обовязок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про заміну свого місця проживання та про причини неявки в судове засідання передбачений ст. 77 ЦПК України.

Відповідно до відомостей адресно довідкового підрозділу від 22 серпня 2014 року, ОСОБА_4 значився зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 в Дзержинському районі (а.с.11). А тому порушень норм процесуального закону щодо належного повідомлення відповідача не було встановлено.

Крім того, як вже було зазначено вище, в судовому засідання приймав участь представник ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_7 (а.с.39), який протягом розгляду справи був присутнім в судових засіданнях, давав свої пояснення і заперечення.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції представника ОСОБА_7 допущено до розгляду справи незаконно. В суді апеляційної інстанції інший представник відповідача підтвердила, що і на теперішній час довіреність на імя ОСОБА_7 ОСОБА_4 не анульована.

Судова колегія вважає, що не є підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції правил підсудності щодо відкриття провадження за уточненими позовними вимогами щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, так як нормою статті 16 ЦПК України передбачені виключні підстави передачі справи з одного суду до іншого. Крім того позовні вимоги про стягнення боргу взаємоповязані з вимогами про звернення на предмет іпотеки, так як узгоджуються із Законом України «Про іпотеку».

Уточнюючи в грудні 2014 року позовні вимоги позивач в позовній заяві просив звернути стягнення на предмет іпотеки і зазначив співвідповідача ОСОБА_6 (а.с.62-64). Зазначав, що в погашення боргу за договором позики відповідач повернув суму еквівалентну 9 000 дол. США. Ухвалою суду від 19 грудня 2014 року уточнена позовна заява була прийнята до розгляду і цією ж ухвалою по справі призначена судова будівельно технічна експертиза, щодо визначення ринкової вартості спірних нежитлових приміщень.

За висновком експертизи, проведеної експертами ХНДІ судових експертиз ім. засл. Проф. ОСОБА_9 ринкова вартість спірних нежитлових приміщень станом на березень 2015 року складає 4654489,00 грн. (а.с.105). Представник відповідача в суді апеляційної інстанції зазначала, що її довіритель вважає, що вартість спірного майна є спірною, так як ці приміщення можуть коштувати більшу суму, але на підтвердження цих доводів суду не були надані докази іншої вартості нежитлових приміщень.

Відповідно до статті 33 Закону Україну «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

Договором іпотеки від 03.08.2012 року, укладеного між ОСОБА_5 (іпотекодержатель) і ОСОБА_10 (іпотекодатель) статтею 6 передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання.

За п.6.1.1 цього договору звернення стягнення на предмет іпотеки в разі набуття іпотекодержателем права на таке, відбувається: за виконавчим написом нотаріуса; за рішенням суду, або за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку.

Пунктом 6.1.1 «а» передбачено перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи іпотекодержатель звернувся 11 серпня 2014 року у суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, строк виконання якого настав третього серпня 2013 року. На час звернення у суд договірні зобовязання виконані не були.

Позовні вимоги неодноразово уточнювалися, згідно з коливаннями курсу долара США до національної валюти гривні, а саме: 25 листопада 2014 року (а.с.40), 19 грудня 2014 року (а.с. 62), 10.03.15р. (а.с.89), 22.04.2015р. (а.с.165).

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач підтвердив передачу йому в погашення заборгованості за кредитом 9000 дол. США. Щодо доданих до апеляційної скарги ксерокопій розписок про повернення боргу ОСОБА_4 за договором позики на суму 12 тис. доларів США, то зазначив, що заявляючи про зменшення боргу в суді першої інстанції він розписок не мав. В суді апеляційної інстанції підтвердив, що сума, яку передав йому відповідач складає 12 тис. доларів США, з урахуванням цих розписок, іншої суми він не отримував.

Представником апелянта не були надані інші розписки, які б підтвердили передачу в рахунок погашення боргу іншої суми.

Судами першої і апеляційної інстанцій було встановлено, що за розпискою від 03 серпня 2012 року гроші передавалися ОСОБА_4 в сумі еквівалентній долару США, в цій же валюті відповідач повернув позивачу 12 тис. дол. США, а тому розрахунок суми боргу виходячи з курсу долара США на час задоволення позовних вимог є правильним.

Відповідно до ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що від суму боргу за розпискою від 03.08.2012 року 366 000 доларів США необхідно відрахувати 12000 дол. США, передачу яких підтвердив позивач, у звязку з чим сума боргу буде складати 354 000 х 22,28 на курс долара США (станом на квітень 2015 року) = 7 887 120,0 грн.

З урахуванням 3% річних в сумі 407 105,43 грн. (7 887.120,0:100х3:365х628= 407 105,43)

Усього заборгованість складає 7 887 120,0 + 407 105,43 = 8 294 225,43.

За відрахуванням вартості предмету іпотеки: 8 294 225,43 4 654 489,00 = 3 639 736,43 сума залишку непогашеного боргу.

Звертаючись у суд з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_6 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки позивачу не було відомо, що ОСОБА_6 20 лютого 2013 року померла та що після смерті спадщину прийняли її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_11 і за договором про поділ спадщини до ОСОБА_4 перейшли нежитлові приміщення підвалу № І ,П, Па, Пб, Ш, Ша, Шб, ІУ, ІУа, Уа, Уб, ХLУІІ., ХLУІІа в житловому будинку літ. А-6, загальною площею 140,0 кв. м., які розташовані в м. Харкові, майдан Конституції,20,

Відповідно до інформації викладеної в листі за підписом в.о. Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 15 квітня 2013 року заведена спадкова справа №-238/2013 до майна померлої 20 лютого 2013 року ОСОБА_6. З листа вбачається, що 19 серпня 2013 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 07 грудня 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим №-10244 та за заповітом, посвідченим 07 грудня 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за реєстровим № 573 звернувся син померлої ОСОБА_4, та 19 серпня 2013 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлої ОСОБА_11.

06 вересня 2013 року між спадкоємцями був укладений договір про поділ спадщини, посвідчений Шостою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстром №-1-1063

Згідно цього договору до спадкоємця ОСОБА_4 перейшла квартира № 29 по вул. Клочківській в м. Харкові, спірні нежитлові приміщення та два автомобіля (а.с. 119.).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (прав господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обовязки за іпотечним договором.

У даному випадку після прийняття спадщини до ОСОБА_4 перейшли обовязки за іпотечним договором та залишились обовязки за договором позики.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_4 прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 протягом строку встановленого законом, а тому спірні нежитлові приміщення належать йому з дня відкриття спадщини.

Питання оформлення права власності на спірне майно за ОСОБА_15 не могло бути здійснено та видано свідоцтво про право власності, так як справа розглядалася в суді і діяло обтяження (номер запису про обтяження 6992174 від 15.09.2014 року, а також діяло обтяження іпотекою (а.с.26).

ОСОБА_4 є правонаступником ОСОБА_6, який прийняв після її смерті спадщину за заповітом, був залучений до участі у справі в якості відповідача а тому зазначення в резолютивній частині рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_6, у звязку із її смертю є помилковим і з цим судова колегія не погоджується.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначив природу спірних правовідносин, оцінив належність, допустимість і достовірність кожного доказу і результати оцінки навів у судовому рішенні, але у звязку з тим , що судом першої інстанції при постановлені рішення допущені порушенням норм процесуального закону, судова колегія вважає, що у справі необхідно постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Підлягають стягненню на користь ОСОБА_5 судові витрати, які понесені ним сплатою вартості судової будівельно технічної експертизи в сумі 7400,00 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313.317,319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 03.08.12 року в сумі 8 294 225 (вісім мільйонів двісті девяносто чотири тисячі двісті двадцять пять) грн.04 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки (право на яке належить в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4, а саме:нежитлові приміщення підвалу № 1 ,П, Па, Пб, Ш, Ша, Шб, ІУ,ІУа,Уб,Уа ХL УІІ.,ХLУІІа в житловому будинку літер А-6, загальною площею 140,0 кв. м., які розташовані в м. Харкові, майдан Конституції,20, загальною вартістю 4 654 489 (чотири мільйони шістсот пятьдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят девять) грн..00 коп. шляхом визнання за ОСОБА_5 права власності на нежитлові приміщення підвалу № 1 ,П, Па, Пб, Ш, Ша, Шб, ІУ,ІУа,Уб, Уа, ХL УІІ.,ХLУІІа в житловому будинку літер А-6, загальною площею 140,0 кв. м., які розташовані в м. Харкові, майдан Конституції,20, загальною вартістю 4 654 489 (чотири мільйони шістсот пятьдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят девять) грн..00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 залишок суми боргу за договором позики від 03.08.2012 року в сумі 3639736 ( три мільйони шістсот тридцять девять тисяч сімсот тридцять шість) грн.04 коп., яка не задоволена вимогами за рахунок іпотеки і судовий збір в сумі 7400 ( сім тисяч чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 3639 ( три тисячі шістсот тридцять девять) грн. 74 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2