Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 423/1330/16-ц
Провадження № 22ц/782/727/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Тошківська» на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 10 серпня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Тошківська» про зобовязання надати вугілля на побутові потреби

встановила:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» про надання права на виписування половини норми вугілля, а саме 2950кг на опалювальний сезон 2016року та на всі послідуючі опалювальні сезони, позовні вимоги якої, після усунення недоліків, позивачем були уточнені щодо предмету позову 10.05.2016року про зобов'язання ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» надати половину норми вугілля на побутові потреби на опалювальний сезон 2016-2017років, а також у подальшому - 14.07.2016року - про зобов'язання ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» надати половину норми вугілля на побутові потреби на 2016 рік (2900кг), в обгрунтування якої посилався на те, що на його звернення до відповідача щодо надання норми вугілля на побутові потреби адміністрацією шахти «Тошківська» та керівництвом ДП «Первомайськвугілля» йому було відмовлено з посиланням на «Інструкцію про порядок забезпеченням вугіллям на побутові потреби» від 11.05.1976року з тих підстав, що в будинку, де він проживає, встановлено систему централізованого опалення, було складено акт житлово-побутової комісії шахти «Тошківська», в якому зазначалось, що комісійним обстеженням встановлено, що в будинку де він проживає встановлено систему централізованого опалення, а також рекомендовано звернутися до УТСЗН Попаснянського району для оформлення субсидії. Також позивач зазначив, що він дійсно проживає у будинку, в якому існує газове опалення, але це індівідуально встановлене особисто позивачем опалення, за його власні кошти. Вважає, що положення «Інструкції про порядок забезпечення вугіллям на побутові потреби» від 11.05.1976року є актом законодавства СРСР, який суперечить чинному законодавству України, а саме ст. 43 Гірничого Закону від 06.10.1999року і згідно тлумаченню Міністерства юстиції України - Конституції і законам України. Також його право на видачу вугілля закріплено й у Коллективному договорі шахти «Тошківська». Просив зобов'язати ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» надати половину норми вугілля на рік пенсіонеру шахти ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на 2016 рік (2900кг).

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 10.08.2016року позов задоволено. Зобов'язано ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» надати ОСОБА_2 половину норми вугілля на побутові потреби за 2016 рік 2900кг. Стягнуто з ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідачем ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування

норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2016 року позивач подав відповідачу заяву про надання йому половини норми вугілля на опалювальний сезон 2016року, додавши до заяви довідку про те, що в його квартирі є газове та пічне опалення.

22.02.2016 року директор ш. «Тошківська» надав позивачеві письмову відповідь, в якій визначив, що житлово-побутова комісія обстежила житло позивача і встановила, що його житло обладнане газовим опаленням, а також до теплової системи підєднано котел на твердому палеві; при обстежені в одній з кімнат було виявлене вогнище на твердому палеві для побутових потреб, яке не використовується довгий час, оскільки обклеєно шпалерами. Далі процитовано положення ст..43 Гірничого закону України, у тому числі й ч.9 цієї статті, де зазначено, що працівники гірничих підприємств, які проживають у будинках, що мають центральне опалення забезпечуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених КМУ. На цій підставі директор ш. «Тошківська» рекомендував позивачеві звернутися до УТСЗН Попаснянського району для оформлення субсидії.

Згідно акту житлово-побутової комісії ш. «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» від 17.02.2016року позивач проживає у власному будинку в якому проведено газове опалення, підключений газовий котел та газова плита для приготування їжі, також у прибудові знаходиться котел на твердому поливі, який підключено до теплової системи. У одній з кімнат знаходиться піч на твердому паливі, яка обклеєна шпалерами (не функціонує за зовнішніми ознаками багато років). До акту додавалися фотографії. На підставі цього комісія прийняла рішення відмовити ОСОБА_2 у виписці вугілля, оскільки в будинку наявне «централізоване газове опалення».

29.02.2016року позивач подав скаргу до ДП «Первомайськвугілля», на яку отримав відповідь, що згідно «Інструкції про порядок забезпечення вугіллям на побутові потреби» 1976року, право на безоплатне забезпечення вугіллям мають особи, які проживають в будинках з пічним опаленням та пічними кухонними вогнищами, а оскільки будинок позивача газифікований, то законних підстав для забезпечення вугіллям немає.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить позивачеві на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності на цю квартиру, квартира позивача обладнана індивідуальною газовою системою опалення з застосуванням газового котла «Вулкан», відповідно до накладної, придбаного позивачем, газова система встановлена відповідно до робочого проекту газифікації житлових будинків, про що складено паспорт газифікованої квартири та укладено договір про надання послуг з газопостачання.

Квартира позивача також обладнана пічним опаленням (котел на твердому палеві «Термо»), який підключений до системи опалення.

Відповідно довідки УТСЗН Попаснянської державної адміністрації від 12.06.07.2016року позивач субсидію не отримує.

Станом на 01 червня 2016року вартість 1т вугілля для населення, згідно довідки ш. «Тошківська» від 01.07.2016 року, складає 877 грн.

Позивач ОСОБА_2 є пенсіонером та майже все життя працював на шахті «Тошківська» на підземних роботах і посадах, стаж роботи останнього на цих роботах значно перевищує десять років, які передбачені ст..43 Гірничого закону України, щодо отримання права на безоплатне забезпечення вугіллям на побутові потреби.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не оспорювались.

Задовольнячи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції посилався на положення ст..43 Гірничого закону України та висновок ЄСПЛ у справі «Бутченко проти України».

Так, суд першої інстанції наголошує, що ч.7 ст.43 Гірничого закону України містить загальне правило згідно з яким певна категорія осіб, до яких належить позивач, має право на безоплатне отримання на побутові потреби вугілля від підприємства з видобутку вугілля. Два виключення з цього загального правила містяться в ч.8 і ч.9 цієї статті, які відповідно , надають право на отримання замість вугілля торфяних брикетів ( для осіб, зазначених в ч.7 ст.43 Гірничого закону України, які працюють (працювали) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля та отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг (для працівників гірничих підприємств, які проживають у будинках, що мають центральне опалення). Тобто суд першої інстанції вважав, що ч.7 ст.43 Гірничого закону України встановлює загальне правило, з якого існує лише два виключення, передбачені ч.8 і ч.9 цієї статті, які передбачають альтернативні пільги для певної категорії осіб. Суд першої інстанції зазначає, що очевидно, що позивач не працював на підприємстві видобутку (переробки) бурого вугілля, тому положення ч.8 ст.43 Гірничого Закону України до нього не застосовується. Суд першої інстанції не погодився з пропозицією відповідача щодо ОСОБА_2 викладену у відповіді від 24.02.2016року про отримання субсидії, оскільки, як зазначає суд першої інстанції, таке право передбачене тільки виключно для осіб, що мають централізоване опалення, а позивач має індивідуальне опалення і жодних застережень з цього приводу не існує.

Також суд першої інстанції посилається на положення Колективного договору ВП «Шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», якими передбачені більші гарантії для працівників ніж ст.. 43 Гірничого закону України, відповідно до яких, як вважає суд першої інстанції, позивач має право на отримання половини річної норми, тобто 2950кг, при тому, що позивач просить надати йому 2900кг.

При цьому, суд першої інстанції вважає недоречним посилання відповідача на положення «Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств та організацій Міністерства вугільної промисловості СРСР паливом на побутові потреби», 1976рік з тих підстав, що підзаконний акт, прийнятий за часи СРСР не може тлумачитись у спосіб, який обмежує права позивача.

Також суд першої інстанції до зазначених правовідносин сторін застосував висновок ЄСПЛ у рішенні по справі «Будченко проти України» щодо обовязковості захисту майнового інтересу.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач має право на отримання половини норми, визначеної Колективним договором, задовольнив позовні вимоги останнього та зобовязав відповідача надати ОСОБА_2 половину норми вугілля на побутові потреби на 2016рік.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив і не оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, невірно визначив юридичну природу спірних правовідносин сторін і закон, який їх регулює, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дійсно, статтею 43 Гірничого закону України встановлено, що підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок; пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах та мають загальний пільговий стаж на підземних роботах та/або роботах, пов'язаних з підземними умовами, та/або роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках, - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Відповідно записів трудової книжки ОСОБА_2, останній є пенсіонером, який працював на шахті «Тошківська» на підземних роботах і посадах більше 10 років та 11.04.2006року звільнився за власним бажанням у звязку з переходом на пенсію, ст..38 КЗпП України, а.а.с. 77-80, тобто за стажем роботи на підземних роботах шахти «Тошківська» ОСОБА_2 підпадає під дію ст..43 Гірничого закону України, що надає право на безоплатне отримання від підприємства вугілля на побутові потреби.

Як встановлено колегією суддів у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 до встановлення у власній квартирі індивідуального газового опалення у 2006році безоплатно отримував від відповідача вугілля на побутові потреби та після встановлення індивідуального газового опалення з питання надання вугілля до лютого 2016року до відповідача не звертався, але, як зазначив позивач, після підвищення ціни на газ, він для опалення квартири вирішив користуватися і котлом на твердому паливі, а тому звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Як вбачається з положень ст..43 Гірничого закону України безоплатно вугілля на побутові потреби надається у розмірі, що визначається колективним договором.

Відповідно до п.8.6. Колективного договору ВП ш. «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» розділу 8 «Соціальні пільги та гарантії, соціальне страхування, забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення та відпочинку робітників» передбачено безоплатне забезпечення вугіллям робітників та пенсіонерів підприємства за нормою 5,9 т на домобудівлю або квартиру ( додаток №7), та компенсація робітникам, що мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, що мешкають у будинку з централізованим опаленням або маючим у квартирі (будинку) газ вартості комунальних послуг, газу, електроенергії, відповідно до вартості пропорційно нормам забезпечення вугіллям, зазначеним та встановленим МВП СРСР від 11.05.1976р., п.12.10. Галузевої угоди та ст..43 Гірничого закону.

Відповідно Додатку №7 до Колективного договору порядок забезпечення паливом на побутові потреби та компенсація витрат за використану електроенергію та газ працівникам та пенсіонерам Підприємства встановлюється Колективним договором на Підприємстві у відповідності з Гірничим законом України, Галузевою угодою, а також ( до приведення у відповідність з Гірничим законом) діючою « Інструкцією про порядок забезпечення вугіллям на побутові потреби» від 11.05.1976р. та «Інструкцією про порядок компенсації робітникам та пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають пільги на відповідні пільги, витрат за використані електроенергію та газ», затвердженої Мінтопенерго та узгодженої з Профспілками.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що право на безоплатне забезпечення вугіллям мають особи, які проживають в будинках (квартирах) з пічним опаленням та пічними кухонними вогнищами, (« Інструкція про порядок забезпечення вугіллям на побутові потреби», 1976р.).

Відповідно до положень Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001року, зареєстрованої Міністерством праці та соціальної політики України 07.08.2001 № 71, з останніми змінами і доповненнями від 4 квітня 2012 року (від 19.04.2012 р. N 16) пункт 12.10. Галузевої угоди містить 18 підпунктів. Так, порядок забезпечення паливом регламентується п. 12.10.1. відповідно до якого порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. N 303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 р. N 887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.

Щодо безоплатного забезпечення вугіллям працівників та пенсіонерів, що живуть у будинках з центральним або іншим опаленням, то відповідно п.12.10.11. Галузевої угоди

працівникам Підприємств з видобутку (переробки) вугілля, шахтовуглебудівельних підприємств, не працюючим пенсіонерам цих Підприємств, іншим особам, що мають право на безоплатне отримання вугілля, що відпрацювали вищевказаний термін, але живуть у будинках з центральним або іншим не пічним опаленням, компенсуються витрати з оплати за комунальні послуги (за газ і електроенергію) за фактичними витратами на один будинок або квартиру, але не більше ніж на суму вартості установленої норми відпуску вугілля на побутові потреби на рік.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив посилання відповідача у запереченнях на позов на положення Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. щодо безоплатного забезпечення вугіллям тільки тих працівників та не працюючих пенсіонерів, що живуть у будинках з пічним опаленням та пічними кухонними вогнищами, з тих підстав, що це підзаконний акт СРСР, який, як вважав суд, не може тлумачитись у спосіб, який обмежує права позивача.

Дійсність положень Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. в частині наявності підстав для безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби, підтверджена Галузевою угодою, з останніми зі змінами та доповненнями від 04.04.2012року, яка не втратила чинності.

Також, із урахуванням положень п.12.10.11. Галузевої угоди, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність пропозиції відповідача щодо отримання позивачем компенсації вартості комунальних послуг, газу, електроенергії з підстав відсутності застережень на безоплатне отримання вугілля відповідній категорії осіб, що мають саме індивідуальне опалення, а не централізоване, при наявності якого передбачена ця компенсація.

Відповідно до Галузевої угоди компенсація передбачена не тільки у разі проживання відповідної категорії осіб, що мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби у будинку (квартирі) з централізованим опаленням, а й проживаючим у будинку (квартирі) з іншим, не пічним опаленням,( п.12.10.11.).

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання судом першої інстанції на положення додатку №5 до Колективного договору щодо наявності права у позивача на безоплатне отримання вугілля, оскільки, як встановлено колегією суддів, додаток №5 до Колективного договору містить Перелік професій та посад робітників, зайнятих на роботах зі шкідливими умовами праці, що мають право на безоплатне отримання молока та інших рівноцінних харчових продуктів ( 0,5л молока на добу).

Відповідно до розписки ОСОБА_2 був ознайомлений з положеннями Колективного договору, про що свідчить підпис останнього.

Щодо посилання суду першої інстанції на висновок ЄСПЛ у справі «Будченко проти України» (Заява № 38677/06).

По суті зазначена справа стосується встановленого законом матеріального права, «майнового інтересу» ( на підставі попередньої редакції ст..43 Гірничого закону України щодо права на компенсацію витрат на комунальні послуги, газ електроенергію за рахунок підприємства), підтвердженого цього права та визнаного національними органами влади та національними судами, яке потребує захисту у звязку з несвоєчасним виконанням Кабінетом Міністрів України, відповідно до Розділу «Прикінцеві положення» Гірничого Закону України в частині запровадження та затвердження у встановлені строки відповідного механізму, яким би передбачалась методика розрахунку такої компенсації та джерела фінансування, що стало підставою для відмови у задоволенні вимог Будченка про звільнення останнього від сплати комунальних послуг з підстав не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення, що становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Як вбачається з п. 42 рішення Суд зауважує, що положення національного законодавства, про яке йдеться, чітко закріплює право на звільнення від оплати за електроенергію та газ і не ставить його у залежність від існування компенсаційного механізму.

Колегія суддів вважає, що у справі, що розглядається, право позивача ОСОБА_2 на безоплатне отримання вугілля при наявності індивідуального газового опалення у квартирі, в якій останній проживає, не підтверджено відповідними нормативно-правовими актами та майновий інтерес останнього, у відповідному порядку, не закріплений та не визнаний.Реалізація права ОСОБА_2 на безоплатне забезпечення вугіллям на побутові потреби, залежить не тільки безпосередньо від стажу роботи на підземних роботах на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємств, а й від способу благоустрою житла, в якому він проживає.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_2 не доведена наявність права на безоплатне отримання вугілля від відповідача на побутові потреби та наявність підстав для зобовязання відповідача безоплатно забезпечити ОСОБА_2 вугіллям на побутові потреби, при наявності у квартирі позивача, в якій останній мешкає, індивідуального газового опалення, а тому позовні вимоги останнього задоволенню не підлягають.

Щодо компенсації витрат позивача на оплату спожитих комунальних послуг, газу, електроенергії, то відповідні позовні вимоги позивачем не заявлялись та не були предметом розгляду у суді.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 пояснив, що відповідач запропоновував йому звернутися за отриманням компенсації та оформити субсидію, але він відмовився, оскільки бажає отримати тільки вугілля.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому апеляційна скарга ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, суд вважав встановленими недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, що стало причиною невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенню норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДП «Первомайськвугілля» в особі ВП «Шахта «Тошківська» про зобовязання надати вугілля на побутові потреби.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Тошківська» задовольнити.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 10 серпня 2016року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Тошківська» про зобовязання надати вугілля на побутові потреби відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: