Справа № 591/3417/16-ц
Провадження № 2/591/1800/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення, -

В С Т А Н О В И В :

04.07.2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про виселення, мотивуючи вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2016 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6. Позивач вказує, що він не може потрапити до квартири, так як в ній проживає без реєстрації відповідач - батько колишньої власниці квартири ОСОБА_5, хоча він зареєстрований в іншій квартирі у своєї другої доньки ОСОБА_3. Виселятися в добровільному порядку відповідач не бажає, ключі не передає, двері не відчиняє, спілкуватися відмовляється. Позивач вказує, що відповідач не є членом його сім'ї, є сторонньою для позивача особою, відповідач ніколи не був зареєстрований у вказаному житлі, договору найму з ним не укладалось, і відсутня будь-яка домовленість про те, що відповідач має право проживати у квартирі після її придбання позивачем. Посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 328, 386, 391 ЦК України, ст. 150, 156, 158 ЖК України, позивач просить виселити відповідача з належної позивачу на праві власності квартири.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Додатково пояснили, що позивач з червня 2016 року оплачує всі комунальні послуги за дану квартиру, і при цьому позбавлений можливості користуватися належним йому майном. Пояснили, що в липні ОСОБА_5 обіцяв виїхати з квартири, але просив дочекатися, поки донька ОСОБА_3 приїде з відпочинку, щоб вирішити з нею всі питання. На даний час ОСОБА_5 взагалі уникає спілкування з позивачем і не виселяється з квартири, створюючи тим самим перешкоди власнику у користуванні належним йому майном.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечувала, пояснила, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана за кошти батьків, а не за кошти сестри ОСОБА_6, але за певних обставин була оформлена на ОСОБА_6. Також представник відповідача зазначила, що у неї взагалі є сумніви в тому, що купівля-продаж квартири відбулася за тією ціною, що зазначена в договорі. Також представник відповідача пояснила, що її батько ОСОБА_5 дійсно з 2013 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, тобто за адресою її проживання. До цього батько був зареєстрований у м. Кролевець Сумської області. В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 батько ніколи не був зареєстрований, але деякий час проживав там з дозволу сестри ОСОБА_6. З цих підстав просила відмовити в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_5 та його представнику ОСОБА_7 було відомо про розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення - ще з 02 вересня 2016 року, коли було розміщено оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 104 (а.с.45).

Крім того, з заяви від 29.09.2016 року, поданої представником відповідача ОСОБА_3 (а.с.42,43) вбачається, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи вже задовольнялось судом.

При цьому суд звертає увагу, що жодних документів, які б підтверджували поважність причин неявки відповідача або представника в судове засідання 29.09.2016 року, так і не було надано ні відповідачем, ні його предстаником.

Представник відповідача ОСОБА_3 ознайомлювалась з матеріалами справи 11.10.2016 року (а.с.52-54).

З довіреності вбачається, що ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 вести його справи у всіх судових установах, з усіма правами позивача і відповідача (а.с.43).

Суд вважає, що протягом часу з 02 вересня 2016 року по 25 жовтня 2016 року представник відповідача ОСОБА_3 мала достатньо часу для надання доказів у справі та отримання правової допомоги, якщо це їй було необхідно.

Поведінку представника відповідача ОСОБА_3 та повторно заявлене клопотання про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання процесуальним правом, та з огляду на те, що представником відповідача не наведено жодних поважних причин та не надано жодних доказів поважності причин для відкладення розгляду, суд вважає клопотання про відкладення розгляду справи необґрунтованим та таким, що направлене на умисне затягування розгляду справи, і тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 07.06.2016 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_4, згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2016 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.7-8).

Згідно актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.9).

Як вбачається з довідки ТОВ КК «Сумитехнобудсервіс» від23.06.2016 року, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 власник ОСОБА_4 не зареєстрований, а зареєстрованою є одна особа: ОСОБА_8 (а.с.11).

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14).

Згідно зі ст.ст. 10-11 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу дійсно чиняться перешкоди у користуванні його власністю.

Даний факт визнається представником відповідача ОСОБА_3, яка підтвердила в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_5 проживає в належній позивачу квартирі і не бажає виселятися в добровільному порядку.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що квартира належала не ОСОБА_6, а батькам сестер, оскільки жодних доказів того, що вказаний договір купівлі-продажу є недійсним чи оспорюваним, представником відповідача не було надано.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_5 не був зареєстрований в спірній квартирі ні колишнім власником (донькою відповідача), ні нинішнім власником - позивачем.

Представником відповідача не надано суду доказів того, що ОСОБА_5 був на законних підставах вселений до спірної квартири як член сім'ї власника.

Також не надано суду доказів існування будь-яких домовленостей між колишнім власником квартири ОСОБА_6 та її батьком ОСОБА_5 щодо його подальшого проживання у спірній квартирі, після відчуження квартири іншій особі.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Оскільки позивач ОСОБА_4 є новим власником квартири, а відповідач ОСОБА_5 ніколи не був зареєстрований у спірній квартирі, вселився до даної квартири та проживає в ній як член сім'ї колишнього власника квартири, крім того, відповідач має іншу адресу реєстрації та інше житло, то суд вважає вимоги позивача про виселення відповідача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_5 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні - з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Г.В.Кривцова