Провадження № 2/311/107/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Васюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

02.12.2015 року ОСОБА_1С звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що за умовами письмового договору позики від 25.11.2013 року, ОСОБА_2 взяв у нього в борг кошти у розмірі 9000 Євро, що по курсу Національного банку України станом на 22.11.2013 року із розрахунку 1076,8170/100 становить 96 913,53 гривень, і зобовязався повернути йому кошти у розмірі 9000 Євро в строк до 31 грудня 2014 року. Проте, ОСОБА_2 не виконав умови договору позики і борг не повернув, ухилившись тим самим від виконання зобовязань в односторонньому порядку, тому він та його поручителі, які несуть разом з ним солідарну відповідальність, повинні повернути йому, позикодавцю ОСОБА_5, борг у розмірі 9000 Євро., який за офіційними даними НБУ станом на 28.10.2015 року по курсу Євро 2528.9050/100, становить - 227601,45 гривень. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов»язань за договором позики, він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг у сумі 227601,45 грн., судові витрати у сумі 5476,01 грн., які складаються з судового збору в сумі 2276,01 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 3200 грн.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Б-Х. на користь позивача ОСОБА_1С судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 3200 грн. залишені без розгляду за заявою представника позивача.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про день, час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте до суду надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Б-Х.. в судове засідання повторно не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, яке знаходиться в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано. Відповідачем ОСОБА_4 надані письмові пояснення, в яких він зазначає, що для розвитку діяльності, пов»язаної з вирощуванням сільськогосподарської продукції, ОСОБА_2І, зайняв у ОСОБА_1 гроші в сумі 9000 євро, про що був складений Договір позики 25.11.2013 року зі строком повернення грошей протягом 2014 року. Проте, він борг не повернув у строк, оскільки поїхав на заробітки до Південної Кореї, де і знаходиться по теперішній час. Дізнавшись про судовий розгляд, він сповістив про це ОСОБА_2 та останній згодний погасити ОСОБА_1 борг в сумі 9000 євро добровільно, у позасудовому порядку. Просить вказані пояснення прийняти до відома та до суду більше його не викликати

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона

посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що за умовами письмового договору позики та поруки від 25 листопада 2013 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_5 в борг грошові кошти в сумі 9000 (дев»ять тисяч) Євро, які зобовязався повернути в строк до 31 грудня 2014 року, по курсу на час повернення боргу.

Позичальник ОСОБА_2 не виконав умови договору позики від 25.11.2013 року та борг не повернув, тим самим ухилившись від виконання зобовязань в односторонньому порядку.

Відповідно до п.11 Договору позики та поруки від 25.11.2013 року, поручителі забезпечують виконання зобов»язання за даним договором в повному обсязі і в разі порушення боржником зобов»язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

У позовній заяві наведений розрахунок суми боргу в перерахунку в національній валюті України: національній грошовій одиниці гривні, виконаний за офіційними даними НБУ станом на 28 жовтня 2015 року, загальна сума якого становить - 227601,45 грн. із наступного розрахунку: 2528,9050 грн./100 (офіційний курс Євро до гривні станом на 28.10.2015 року) х 9000 Євро (сума боргу) = 227601 грн. 45 коп.

Даний розрахунок в ході судового розгляду справи відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4-Х. не оспорений, заперечень проти позову ними не надано, будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, суду не подано та в суді не доведено, нарахованої позивачем суми боргу не оспорено.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З викладеного виходить, що підставою для предявлення вимоги позикодавцем до позичальника про повернення грошових коштів та сплати грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України є невиконання або несвоєчасне виконання позичальником свого зобовязання.

Згідно ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядок, що встановлені договором.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір позики є укладений з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно положень ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на показаннях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів боргу за договорами позики підлягають задоволенню, оскільки стороною відповідачів не було надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують факт належного виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань за договорами позики та повернення ОСОБА_1 грошових коштів.

Доказів в підтвердження повернення боргу відповідачами, в порушення ст.60 ЦПК України, суду не надано, оскільки якщо відповідач (боржник) видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ - розписку, то позивач (кредитор), приймаючи виконання повинен був повернути цей документ, або скласти про отримання коштів відповідну розписку. Знаходження оригіналу розписки (Договору позики та поруки від 25.11.2013 року) у позивача (позикодавця) без відмітки про часткове повернення боргу свідчить про те, що боргове зобов'язання не виконувалося.

Відповідно до ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором боржником за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Ст.554 передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Крім того, відповідно до ст.541-543 ЦК України при солідарній відповідальності боржників (солідарних боржників) кредитор вправі вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі, як від всіх боржників разом, так і від кожного боржника окремо. Солідарні боржники залишаються відповідальними доти, доки їх обов'язок не буде виконаний в повному обсязі

На підставі вищевикладеного, враховуючі вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки між сторонами було укладено договір позики та позичальник

ОСОБА_2 належним чином не виконав зобовязання та отримані грошові кошти позивачеві в добровільному порядку до теперішнього часу не повернув, що поручителем ОСОБА_4 Б-Х. не оспорюється, тому борг за договором позики від 25.11.2013 року підлягає стягненню у судовому порядку та суд вважає необхідним стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Б-Х. на користь позивача ОСОБА_1С борг за договором позики та поруки від 25.11.2013 року в сумі 227 601 грн. 45 коп.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню в солідарному порядку понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору при предявленні позову до суду, в сумі 2276,01 грн. (а с.1).

Керуючись ст. ст. 526, 623, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та поруки від 25.11.2013 року в розмірі 227 601 (двісті двадцять сім тисяч шістсот одну) гривню 45 копійок, судовий збір в сумі - 2276 (дві тисячі двісті сімдесят шість) гривень 01 копійку, а всього - 229 877 (двісті двадцять девять тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 46 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7