Справа № 361/1920/15-ц Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/936/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 09.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності йому (позивачу ОСОБА_2 ОСОБА_3) та відповідачці ОСОБА_2. Його частка у праві власності на квартиру становить 3/4 частини, а частка ОСОБА_2 - 1/4 .

Вказана квартира у лютому 1996 року була приватизована ОСОБА_4 та його покійним сином ОСОБА_5 в рівних частках, а після його смерті (помер 25 липня 2011 року) частку сина успадкували його дружина ОСОБА_2 та позивач.

Таким чином 3/4 частини квартири перебуває у власності позивача, а 1/4 частина - у власності відповідачки, що посвідчується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 жовтня 2011 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27 січня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, витягом про державну реєстрацію прав від 27 лютого 2012 року. У квартирі зареєстровані двоє осіб: позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Позивач також вказував, шо ОСОБА_7 відмовляється у добровільному порядку визначити порядок користування квартирою і створює своїми діями перешкоди йому у здійсненні права власності щодо належної йому частки, а тому просив встановити порядок користування квартирою №9 вулиці Будьонного, 9 у місті Бровари Київської області між ним (ОСОБА_7 ОСОБА_3) та ОСОБА_7

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року встановлено порядок користування квартирою №9 по вулиці Будьонного, 9 у місті Бровари Київської області, виділивши у користування ОСОБА_2 ОСОБА_3 кімнати площею 18,9 кв.м., 14,2 кв.м., а ОСОБА_2 кімнату площею 10,4 кв.м.

Місця загального користування кухню 7,1 кв.м, коридор 7,1 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м. ванну кімнату 1,9 кв.м. та лоджію 7,3 кв.м. залишено у спільному користуванні сторін.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що що ОСОБА_3 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-161 від 27 січня 2012 року, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, після смерті сина ОСОБА_5, а також власником 1/2 частини вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 01 лютого 1996 року.

ОСОБА_2 є власником 1/4 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-156 від 27 січня 2012 року, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 після смерті її чоловіка ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_4 від 2012 року вимушено живе у свого сина ОСОБА_8, оскільки є людиною похилого віку та потребує сторонньої допомоги. Встановлено, що між сторонами склався певний порядок користування спірною квартирою, а сааме. позивач ОСОБА_4 користувався кімнатами 18,6 кв. м та 15,1 кв. м., які є суміжними та прохідними і в яких зберігається майно позивача, а відповідач - кімнатою 10,8 кв.м.

Проте відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні його власністю та змінила замки у вхідних дверях, у звязку з чим позивач змушений був звертатися до правоохоронних органів. Зазначене підтверджується заявою ОСОБА_8, висновками про результати перевірок від 24 червня 2015 року та від 15 грудня 2015 року, а також актом депутата про обстеження житлово - побутових умов від 07 грудня 2015 року.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

За ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Пленум Верховного Суду України у п.14 постанови Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 року №20 розяснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За змістом положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З копій технічних паспортів від 09 грудня 2015 роту та від 14 грудня 2015 року, наданих сторонами, вбачається що спірна квартира має загальну площу 68,0 кв.м. та житлову, яка за останньою технічною характеристикою визначена у 43,5 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат: площею 10,4 кв.м, 18,9 кв.м., 14,2 кв.м., та підсобних приміщень,: кухні - 7,1 кв.м., коридору - 7,1 кв.м., ванної кімнати 1,9 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., балкону 2,8 кв.м. та лоджії- 7,3 кв.м.

Так як позивач ОСОБА_4 є власником 3/4 частин спірної квартири, а відповідачка ОСОБА_2 1/4 частини квартири і сторони не є членами однієї сімї, мають різну стать, ОСОБА_4 є людиною похилого віку, який потребує відокремленого помешкання, а також враховуючи відносини, які склалися між сторонами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням між сторонами.

При цьому суд прийшов до вірного висновку. вважаючи за можливе виділити ОСОБА_4 у користування кімнати площею 18,9 кв.м., 14,2 кв.м., з огляду на те, що вони є прохідними та суміжними і виокремити з них окрему кімнату неможливо.

Враховуючи, що, розмір ідеальних часток сторін це 1/4 до 3/4 часток, а житлова площа квартири складає 43,5 кв. м., то розмір 1/4 ідеальної частки складає 10,8 кв.м.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, виділивши ОСОБА_2 у користування кімнату площею 10,4 кв.м.. враховуючи те, що ця кімната є окремою і перевищення розміру ідеальної частки відповідачки щодо розміру зазначеної кімнати є незначним та складає 0,4 кв.м.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Сліпченко О.І.

ОСОБА_9