АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/642/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: позивача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», третя особа відділ Держгеокадастру у Жашківському районі Черкаської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 04 січня 2005 року недійсною,

в с т а н о в и л а :

07 вересня 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 04 січня 2005 року недійсною, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2173 га, кадастровий номер :02:001:0707, яка знаходиться на території Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

4 січня 2005 року між позивачем та ПСП «Агрофірма «Світанок» укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 7 лютого 2005 року за № 13.

Вказаний договір укладений на 5 років та діяв до 7 лютого 2010 року з дня державної реєстрації.

Позивач зазначає, що в період з 2010 року до теперішнього часу він неодноразово в усній формі звертався до відповідача по питанню подальшої оренди, але йому повідомляли, що з ним будуть розраховуватися без затримок, що і відбувалося.

В 2015 році ОСОБА_8 вирішив обробляти власну земельну ділянку самостійно і звернувся в усній формі до відповідача з проханням повернути земельну ділянку, при цьому дізнався, що між ним та ПСП «Агрофірма «Світанок» існує додаткова угода до договору оренди землі від 4 січня 2005 року, що була укладена 28 грудня 2012 року.

Позивач стверджує, що в 2012 році додаткової угоди з відповідачем не укладав та не підписував.

Тому просить суд визнати додаткову угоду до договору оренди землі від 4 січня 2005 року, укладену 28 грудня 2012 року між ОСОБА_8 та ПСП «Агрофірма «Світанок», недійсною.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 04 січня 2005 року недійсною задоволено в повному обсязі.

Вирішено визнати додаткову угоду до договору оренди землі від 04 січня 2005 року, укладену 28 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та ПСП «Агрофірма «Світанок», недійсною.

Стягнуто з ПСП «Агрофірма «Світанок» на користь ОСОБА_6 оплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ПСП «Агрофірма «Світанок», вважаючи рішення суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити по справі нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідачем не доведено того факту, що ОСОБА_8 достовірно знав про наявність оспорюваної додаткової угоди, укладеної від його імені з ПСП «Агрофірма «Світанок», якою передбачено, серед іншого, що строк дії договору оренди від 04 січня 2005 року встановлено 15 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 062216, ОСОБА_8 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2173 га кадастровий номер :02:001:0707, яка знаходиться на території Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. (а.с. 4).

04 січня 2005 року між ОСОБА_6 та ПСП «Агрофірма «Світанок» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років. (а.с. 5-9).

Договір зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 7 лютого 2005 року за № 13 (а.с. 9).

Відповідно до умов договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Охматівської сільської ради.

В матеріалах справи також є додаткова угода від 28 грудня 2012 року, з якої вбачається, що вона укладена між сторонами до раніше укладеного договору оренди від 4 січня 2005 року і яка зареєстрована у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 грудня 2012 року за № 08824 (а.с.10).

Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 8 договору оренди землі від 4 січня 2005 року визначено, що він укладений на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент закінчення строку дії договору оренди землі) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Встановлено, що після закінчення строку дії договору від 4 січня 2005 року, відповідач продовжив користуватися належною позивачу земельною ділянкою, останній письмових заперечень на його адресу не направляв, а отримував орендну плату до 2015 року, тим самим сторони виконали умови, передбачені ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, даний факт підтверджує і ОСОБА_8 в позовній заяві та вказує про те, що відповідач належним чином проводив розрахунок по орендній платі згідно договору оренди землі від 4 січня 2005 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що після закінчення строку дії договору оренди в 2010 році він фактично був пролонгований на тих самих умовах та на той самий строк, а саме на пять років.

Згідно додаткової угоди від 28 грудня 2012 року до договору оренди землі від 04.01.2005 року, укладеної між сторонами, п.8 договору оренди землі викладено у наступній редакції: «даний договір укладено на 15 (пятнадцять) років» (а.с.10).

В ході розгляду справи судом першої інстанції, була призначена судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання стосовно достовірності підпису ОСОБА_6 в додатковій угоді від 28.12.2012 року до договору оренди землі від 04.01.20105 року.

Згідно висновку експертів від 09.12.2015 року № 1068/1220/15-23, підпис від імені ОСОБА_6 в графі «підпис» колонка «Орендодавець» додаткової угоди від 28.12.2012 року до договору оренди землі від 04.01.2005 року в адміністративних межах Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. (а.с. 48-51).

Відповідно до ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами , встановленими ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

У разі, якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212 - 1215 ЦК України).

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Аналіз норм ч.3 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України дає підстави зробити висновок, що у випадку підписання договору (додаткової угоди до договору) не стороною договору (додаткової угоди до договору), підставою для визнання відповідного правочину недійсним є дефект волі, тобто, невідповідність волі сторони правочину внутрішньому волевиявленню цієї сторони.

Оскільки позивачем додаткова угода не підписувалася, що підтверджується висновком експертизи і про це стверджує сам позивач, тому й волевиявлення на укладання додаткової угоди в нього не було.

Представник ПСП «Агрофірма «Світанок» посилається в скарзі на те, що в даному випадку дефект волі позивача не має місця, так як останній, починаючи з 2010 року, протягом пяти років отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, і на його думку, це свідчить про те, що сторонами тривалий час учинялися фактичні дії, спрямовані саме на виконання додаткової угоди.

Колегія суддів вважає таке твердження відповідача помилковим, оскільки дія договору оренди землі від 4 січня 2005 року між сторонами була продовжена на загальних підставах саме на 5 років, починаючи з 2010 року.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст.30 ЗУ «Про оренду землі»).

Між тим, додаткова угода укладена 28 грудня 2012 року - після спливу більше двох років після закінчення строку дії договору від 4 січня 2005 року в 2010 році та більше як за два роки до закінчення строку його дії в 2015 році. При цьому відповідачем не доведено того факту, що ОСОБА_9 знав про наявність даної додаткової угоди, укладеної від його імені з ПСП «Агрофірма «Світанок», якою передбачено, серед іншого, що строк дії договору оренди від 4 січня 2005 року встановлено на 15 років, так як вважав, що дія договору продовжена на тих самих умовах і щодо строку його дії в тому числі, тобто ще на пять років.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» - відхилити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», третя особа відділ Держгеокадастру у Жашківському районі черкаської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 04 січня 2005 року недійсною залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :