Справа № 342/130/16-ц
Провадження № 2/342/193/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Раковецької сільської ради, ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся в суд з позовом до Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Галицька, 23 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок його мати ОСОБА_4 мала в приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Галицька, 23 в с. Семенівка, який належав колгоспному двору. За заповітом мати заповіла житловий будинок позивачу. 28.07.2015 року ОСОБА_4 померла. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Позивач спадщину прийняв, так як на час смерті матері проживав разом з нею в одному господарстві. Крім того, в термін до шести місяців після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса Городенківського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видані на імя спадкодавця, як голови колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частку спадкодавця в житловому будинку. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.02.2016 р. до участі в справі залучено: як співвідповідача - сестру позивача ОСОБА_2, та як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 - іншого спадкоємця померлої ОСОБА_4 за заповітом.

В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача зазначив, що він та позивач позов підтримують, відповідач ОСОБА_2 та третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 зазначили, що позов визнають. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 23 січня 1990 р., виданим Виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів, стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в с. Семенівка по вул. Леніна, 21, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 на праві особистої власності; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 247 від 13 грудня 1990р. (а.с. 9).

Довідкою № 118, виданою виконавчим комітетом Раковецької сільської ради 01.02.2016 р. стверджено, що житловий будинок, в якому проживала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться в с. Семенівка вул. Галицька, 23, бувша назва вулиці «Леніна, 21» (а.с. 11).

Випискою із погосподарських книг Раковецької сільської ради № 132 від 03.02.2016 р. стверджено, що за господарством по вул. Галицькій, 23 с. Семенівка закріплені земельні ділянки загальною площею 0,66 га, а саме: для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства 0,6 га; згідно погосподарської книги № 5 за 1991-1995 р. (особовий рахунок 358) станом на 15.04.1991 р. господарство відноситься до колгоспного двору, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, голова господарства, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, син; згідно погосподарської книги № 5 за 2011-2015 р. в господарстві проживали ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 28 липня 2015 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, син (а.с. 15-16).

Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 213813, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 28.07.2015 р., стверджено, що ОСОБА_4 померла 28 липня 2015 р. у віці 92 років в м. Івано-Франківськ (а.с. 8). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За заповітом, посвідченим 26.03.2009 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Семенівка, належний їй на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Семенівка вул. Галицька, 23, земельну ділянку, усе інше майно рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилос, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1, а земельний пай, земельну ділянку в урочищі «на старій корнівці» заповідала ОСОБА_3 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Матеріалами справи доведено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4. Він не тільки проживав в житловому будинку по вул. Галицька, 23 с. Семенівка, за тією ж адресою, де було зареєстроване місце проживання спадкодавця ОСОБА_4, про що свідчить виписка з погосподарської книги № 5 за 2011-2015 р. Раковецької сільської ради (а.с. 15-16) та продовжує проживати в цьому ж будинку, а й у встановлений законом строк - шість місяців з дня смерті спадкодавця звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що слідує із змісту Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 18).

В Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Галицька,23 в с. Семенівка зазначена характеристика будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 19-23). Як вбачається із звіту про оцінку майна № SY160205-004, складеного ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» 05.02.2016 року, вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: с. Семенівка вул. Галицька, 23, - становить 60781,68 грн. (а.с. 24-26).

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 27.01.2016 р. стверджено, що ОСОБА_1 неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, так як документи, які підтверджують право власності на житловий будинок № 23 по вул. Галицька в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області видані на імя спадкодавця ОСОБА_4, як голову колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити його частку в житловому будинку (а.с.18).

Судом не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Галицька, 23 в с. Семенівка. Позивач проживає в будинку та користується господарськими будівлями і спорудами. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1222, 1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Галицька, 23 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ничик Г.І.