УХВАЛА

іменем україни

18 жовтня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Солом?янський районний відділ Державної міграційної служби України про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд залучити в якості третьої особи у справі Відділ Державної міграційної служби Солом?янського району в м. Києві; позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зняти з реєстрації місця проживання у Відділі Державної міграційної служби Солом?янського району в м. Києві ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_3 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з відповідача судові витрати.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

В порушення імперативних вимог ч. 3 ст. 119 ЦПК України позовна заява ОСОБА_2 підписана позивачем, але без зазначення дати її подання. На цій підставі позивачу необхідно зазначити дату подання позовної заяви, враховуючи також те, що позов був направлений засобами поштового зв?язку.

Позивач зазначає, що відповідач хоч і прописаний в квартирі АДРЕСА_1, однак жодного разу з «дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з?являються. Це підтверджує встановлений судом факт по справі № 760/13894/14-ц».

Однак, на підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивачем не надано суду жодного доказу, зокрема, довідки форми № 3 з відповідно житлово-експлуатаційного управління щодо кількості прописаних в квартирі осіб, де було б зазначено з якого саме часу там прописаний відповідач; в рішенні Солом?янського районного суду м. Києва від 02.04.2015 року, на яке позивач посилається як доказ на підставі ст.. 61 ЦПК України, не містить будь-якої інформації щодо відсутності відповідача в спірній квартирі понад рік, що може бути прийняте судом при розгляді даної справи. Дане рішення суду лише підтверджує факт належності позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1, а також її право як власника здійснювати захист своїх порушених та оспорюваних прав в тому числі і у суді.

Суд звертає увагу позивача на те, що доказом відсутності особи в житловому приміщенні понад встановлені законом строки є відповідні акти складені відповідно до вимог чинного законодавства уповноваженими особами з відтисками мокрих печаток уповноваженої особи.

Звертаючись до суду з вимогою про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням позивач посилається на ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що дана категорія справ в порядку встановленому Житловим кодексом України, а саме ст..ст. 71-72, 156. Даними нормами передбачено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені законом строки.

Враховуючи, вищевикладене позивачу необхідно привести свої позовні вимоги в цій частині у відповідність до норм діючого законодавства.

Також суд звертає увагу позивача на те, що будь-які позовні вимоги повинні бути пред?явлені саме до особи, яка є відповідачем по справі. А тому, є незрозумілим чому позивач пред?являє позовні вимоги щодо зняття з реєстрації до третьої особи.

В свою чергу, суд звертає увагу позивача на те, що при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується, оскільки саме рішення суду буде підставою для зняття особи з реєстрації.

Як вже зазначалося раніше, позивач стверджує, що відповідач не проживає в спірній квартирі з моменту своєї реєстрації в ній, однак, заявляє позовні вимоги про його виселення з квартири АДРЕСА_1.

А тому суду є незрозумілим, підстави звернення позивача одночасно з двома кардинально протилежними вимогами, а саме визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення особи з займаного приміщення, які за своєю суттю є взаємовиключними та не можуть бути поєднані в одному провадженні.

Як вбачається з наданих позивачем документів, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2013 року та рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 02.04.2015 року, позивач є власником ? частин квартири АДРЕСА_1. Проте позивач стверджує, що вона повноправним єдиним власником даної квартири.

А тому, позивачу необхідно надати всі існуючі документи для підтвердження факту належності лише їй квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" із відповідними змінами, за подачу до суду позовних заяв із вимогами немайнового характеру слід сплатити судовий збір за ставками 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн.

Окрім того, відповідно до п.10 ППВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати", в разі заявлення декількох вимог, позивачу слід сплатити судовий збір за кожну вимогу.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено три різні вимоги немайнового характеру, то за сплату кожної вимоги слід представити суду оригінал відповідної квитанції.

Відтак позивачу належить сплатити судовий збір на наступні реквізити

- за сплату судового збору: УДКСУ у Солом'янському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві

Код банку отримувача (МФО) 82 00 19

Рахунок отримувача 312 122 067 000 10

Код класифікації доходів бюджету 220 301 01

Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа) та згідно ч.5 ст.119 ЦПК України надати суду оригінал відповідної квитанції.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Солом?янський районний відділ Державної міграційної служби України про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк