Справа №336/7487/15-ц,
пр.№2/336/249/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі судового засідання: Аксьоновій О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

13.10.2015 року, позивач звернувся до суду, на обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його бабуся ОСОБА_4, після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1

Позивач вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але його повідомили про те, що існує заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Позивач вважає, що ОСОБА_4 на час складання заповіту не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними. Крім того, відповідачі налаштували бабусю проти позивача, шляхом обману та під тиском примусили скласти заповіт, скориставшись її неадекватністю.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить визнати заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним.

Позивач у судовому засіданні просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлений про час та місце розгляду справи, письмово просив розглядати справу на його відсутність, проти задоволення позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що ОСОБА_4 не страждала на розумові розлади, власною волею розпорядилася своїм майном, була самостійною та до останнього зберігала ясний розум та волю.

Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 08.04.2015 року (а.с.9), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є онуком ОСОБА_4, оскільки, як убачається з його свідоцтва про народження, він народився від ОСОБА_5, яка була донькою ОСОБА_4 (а.с.7,8).

З матеріалів спадкової справи №397-2015, розпочатої 06.07.2015 року нотаріусом П'ятої державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини 06.07.2015 року (а.с.28).

Нотаріус під час здійснення нотаріальних дій повідомив про відкриття спадщини інших спадкоємців, та з'ясував, що існує заповіт від 02.02.2010 року, який склала ОСОБА_6, яким заповіла все належне їй майно у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.39), саме цей заповіт позивач просить визнати недійсним, посилаючись виключно на дефектність волі спадкодавця.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, допитані кожен окремо, пояснили, що ОСОБА_4 зберігала світлий розум до останнього дня життя, була самостійною та авторитарною. Про наявність оспорюваного заповіту усі дізналися через декілька років.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним.

Згідно правового змісту ст. 1257 ЦК України наслідком недійсності заповіту є те, що спадкоємець, який за заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Позивач входить до кола спадкоємців та має право вимоги, проте, згідно приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Психічний стан особи, може бути встановлений висновком відповідної експертизи, яка призначається за клопотанням сторін (ст. 145 ЦПК України).

Твердження позивача про те, що ОСОБА_4 страждала на розумові розлади та лікувалася психіатром спростовується довідкою КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 22.12.2015 року №5586длв, що вона на обліку у лікаря - психіатра не знаходилася, за медичною допомогою не зверталась (а.с.91).

Суд роз'яснив позивачеві зміст ст. 10 ЦПК України, та впевнився, що позивач розуміє обов'язок доведення та усвідомлює наслідки не вчинення процесуальних дій, проте, позивач клопотання про призначення судової психіатричної експертизи не заявляв.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивач не довів своїх позовних вимог, при цьому, суд виходить з того, що позови розглядаються в межах позовних вимог (ст. 11 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись статтями, 203, 225, 1257 ЦК України, 10, 11, 59, 145, 209-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Артемова