Справа № 524/389/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Середа А.В.

при секретарі - Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ майна.

В своїй позовній заяві вказувала, що 09 серпня 1996 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у Палаці шлюбів м.Кременчук, актовий запис №647. Її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем.

Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з травня 2014 року шлюбні відносини фактично припинились, сторони ведуть окреме господарство.

Через різні погляди на життя, на вирішення побутових проблем сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. В сім'ї виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо. Бажання відновити сім'ю не мають.

За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Шлюб сторони розривають вперше. Згоди щодо утримання та місця проживання дитини між ними досягнуто.

Відповідач, будучи працездатним, не маючи вад у стані свого здоров'я, маючи доходи не маючи інших дітей на утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати.

Під час шлюбу ними було нажито спільне майно, зокрема квартира АДРЕСА_1.

Квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 26 березня 2002 р. за р.№5067, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В .

При купівлі майно було оформлене на чоловіка ОСОБА_2.

Вказане майно було придбане ними під час зареєстрованого шлюбу, як подружжям і відповідно, є спільною власністю подружжя, хоча і було оформлене лише на ОСОБА_2.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд Розірвати шлюб, укладений 09 серпня 1996 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчук, актовий запис 647.

Місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір'ю.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Джамбул, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на користь позивача на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Джамбул, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати на користь держави.

Поділити майно, що належить на праві спільної сумісної власності позивачу і відповідачу, як подружжю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частину квартири.

Сплачені судові витрати поділити порівну, тобто стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 в сумі 1155,35 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Крім того, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа.

Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, зокрема ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно ст. 60 Сімейного кодексу України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ст. 68 Сімейного кодексу України - Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно ст. 69 Сімейного кодексу України 1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно ст. 70 Сімейного Кодексу України разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із статтею 65 Сімейного Кодексу України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

В частині 23 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом достовірно встановлено, що 09 серпня 1996 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчук, актовий запис №647. Її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем.

Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з травня 2014 року шлюбні відносини фактично припинились, сторони ведуть окреме господарство.

Через різні погляди на життя, на вирішення побутових проблем сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. В сім'ї виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо. Бажання відновити сім'ю не мають.

За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Шлюб сторони розривають вперше. Згоди щодо утримання та місця проживання дитини між ними досягнуто.

Відповідач, будучи працездатним, не маючи вад у стані свого здоров'я, маючи доходи не маючи інших дітей на утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати.

Під час шлюбу сторонами було нажито спільне майно - квартира АДРЕСА_1.

Квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 26 березня 2002 р. за р.№5067, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В.

При купівлі майно було оформлене на відповідача ОСОБА_2.

Вказане майно було придбане сторонами під час зареєстрованого щлюбу, як подружжям і відповідно, є спільною власністю подружжя, хоча і було оформлене лише на ОСОБА_2.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити ОСОБА_1 прізвище - ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального Кодексу України, 60, 65, 68, 69, 70, 181 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, укладений 09 серпня 1996 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчук, актовий запис №647 - розірвати.

Місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір'ю - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Джамбул, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 25.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Джамбул, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Поділити майно, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2, як подружжю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 в сумі 1155,35 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: