Справа № 202/3680/16-ц
Провадження № 2/0202/1990/2016
13 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Фісун К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний нотаріальний архів у Дніпропетровській області, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про зняття арешту та заборони на відчуження квартири, -
Позивач у червні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний нотаріальний архів у Дніпропетровській області, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про припинення зобовязання, визнання права власності на квартиру та зняття арешту та заборони відчуження. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві, та представник позивача у судовому засіданні зазначив, що постановою державного виконавця від 13.12.2000 року накладено арешт на його майно. На запит щодо надання інформації, відповідач надав відповідь, що у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі документи, боржником в яких виступає ОСОБА_1 Зокрема, зазначено, що у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. У зв'язку з тим, що на даний час на виконанні у відповідача виконавче провадження стосовно нього як боржника не перебуває, а державним виконавцем до цього часу не знято арешт, накладений на належне йому майно та підстави для такого арешту відсутні, позивач вимушений звертатись до суду. Просив суд зняти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладений згідно постанови Державного виконавця Біленко Ю.В. Відділом державної виконавчої служби у Індустріальному районі м. Дніпропетровська «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.12.2000 року.
Представник позивача в судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовної заяви.
Представник третьої особи Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі їх представника та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.
Представник третьої особи Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі їх представника та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.
Представник позивача не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.
Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2000 р., по цивільній справі № 2-1845 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу ухвалено про задоволення позову та стягнено борг в розмірі 23 659 грн. та держмито у розмірі 263 грн. 73 коп., про що 05.12.2000 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист ( а. с. 37-39).
Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 12.12.2000 року відкрито виконавче провадження (а. с. 8).
Згідно Постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 13.12.2000 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 69).
Як з'ясовано та встановлено судом, відповідно до Відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постановою б/н від 13.12.2000 року ВДВС Індустріального РУЮ у м. Дніпропетровську накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 (а. с. 6)
При цьому позивач звернувся до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області з запитом про надання інформації щодо накладеного арешту та у відповідності до листа Індустріального ВДВС Дніпропетровського управління юстиції у Дніпропетровській області № 5045/05-40/13, при перевірці книг реєстрації вхідної, вихідної кореспонденції, та алфавітних показників, журналів обліку виконавчих проваджень, що перебували на виконанні у відділі ДВС за період з 2011 р. по 2016 рік та інформації, що міститься в ЄДРВП і включно в ході перевірки встановлено, що відомості щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1845, виданого 05.12.2000 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 23 653,12 грн. у відділі ДВС відсутні (а.с.12).
Крім того, додатково повідомлено, що відповідно до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби від 05.07.1999 року, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки від дати відмови у відкритті виконавчого провадження або дати завершення виконавчого провадження.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
Разом з тим, судом встановлено, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2000 р., по цивільній справі № 2-1845 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу виконано та кошти боржником повністю сплачені стягувачеві в вересні 2001 року, що підтверджується наданими суду доказами (а.с.9-11), та на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати, а суд не може встановити наявність постанови про зняття арешту з майна. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Наявність безпідставно накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. коли йому стало відомо про такі обставини.
У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, так як на виконанні у Індустріальному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконавчих документів, боржником в яких виступає позивач, не перебуває, підстав для арешту зазначеного майна суду не наведено.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.
Керуючись: ст. ст. 15, 16, 321 ЦК України, ст. ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» , ст. ст. 3, 7, 11, 15, 60, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державний нотаріальний архів у Дніпропетровській області, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про зняття арешту та заборони на відчуження квартири задовольнити.
Зняти арешт та припини заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління від 13.12.2000 року.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар