АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі Лознян О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Відділу державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Технолоджі Компані» про зобов'язання не вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Відділу державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ТОВ «Інтер Технолоджі Компані» про зобов'язання не вчиняти певні дії.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати.

Справа № 758/13882/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2424/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що даний спір підвідомчий господарським судам.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що задовольнивши заяву, суд фактично задовольнив одну з вимог позивача без розгляду справи по суті, що не допустимо.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутністю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Відділу державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Технолоджі Компані» про зобов'язання не вчиняти певні дії.

В рамках справи позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

В заяві просила заборонити державному реєстратору та іншим посадовим особам з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вносити зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «Інтер Технолоджі Компані», оскільки невжиття даного заходу забезпечення позову її позовна заява втратить свою мету.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції прийшов до висновку про її обґрунтованість, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції постановив ухвалу, не забезпечивши повного і всебічно з'ясованих обставин справи.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи зі змісту п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що заявник просить вжити заходів, які за своєю суттю не є заходом забезпечення позову та не можуть реально загрожувати невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведеного та прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що задоволення заяви є фактичним задоволенням однієї із вимог позову по суті, що недопустимо без повного та всебічного розгляду справи.

Судова колегія також бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір за своєю підвідомчістю є господарським спором, проте дана обставина не стосується заяви про забезпечення позову, яка розглядається в даному випадку судом.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року про забезпечення позову скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року - скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Відділу державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Технолоджі Компані» про зобов'язання не вчиняти певні дії - відмовити.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді