Справа № 135/689/16-ц
Провадження № 2-з/135/4/16
УХВАЛА

22.03.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого - судді Корнієнка О.М.,

за участю секретаря Паладій В.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на половину майна, нажитого подружжям, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подано в суд заяву про забезпечення позову, в якій вказано, що в провадженні суду є вказана цивільна справа, спірним майном є нежитлова будівля по вул. Базарна, 9 в м. Ладижин Вінницької області. Вважає, що він має право на частку вказаної будівлі, яка придбана під час проживання у шлюбі його та відповідача. А тому для того, щоб відповідач не змогла відчужити, знищити майно, кошти, які на його думку є спільним майном, вважає за необхідне забезпечити позов по справі шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, земельну ділянку, обладнання в торговому приміщенні, товарно-матеріальні ціності, грошові кошти за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Базарна, 9.

В судовому засіданні позивач підтримав заяву про забезпечення позову, доповнивши, що за ОСОБА_3 зареєстровано частка нежитлової будівлі в розмірі 39/200 та 1/6 частина земельної ділянки під будівлею. А тому просив забезпечити позов на вказану частку, що належить ОСОБА_3

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти забезпечення позову, вказавши, що будівля та земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, а тому забезпечення позову порушить права інших співвласників. Вказав, що позивачем не конкретизовано яке обладнання підлягає арешту, не зазначено конкретні товарно-матеріальні цінності та розмір коштів.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши додані до заяви про забезпечення позову докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 12.03.2016 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у даній цивільній справі, справа призначена до попереднього судового засідання.

Згідно позовної заяви позивач вказує, що перебував у шлюбі із відповідачем з 14.10.2006 року. Шлюб розірвано судом 04.04.2013 року.

Згідно наданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 08.04.2015 року, за ОСОБА_3 зерєстровано право власності на 39/200 частки нежитлової будівлі за адресою: вул. Базарна, 9 м. Ладижин Вінницької області (дата державної реєстрації 14.02.2014 року), а також 1/6 частина земельної ділянки за цією ж адресою (дата державної реєстрації 19.02.2014 року).

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Пунктами 24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що до скалу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до п. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Тому суд вважає, що заява позивача про накладення арешту на належну відповідача частку нежитлової будівлі та земельної ділянки підлягає задоволенню.

В разі забезпечення позову у спосіб, який вказав позивач, відповідач не буде позбавлений можливості й надалі користуватись своїм майном.

При цьому, суд враховує й те, що положеннями ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для накладення арешту на обладнання, торгово-матеріальні цінності та грошові кошти, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів того, що вказані речі належать відповідачу. Крім того, не визначено індивідуальні родові властивості таких речей, їх ідентифікаційні ознаки, що унеможливлює накладення арешту. Також не зазначено і суму коштів на які пропонується накласти арешт. Крім того, накладення арешту на товарно-матеріальні цінності в магазині буде перешкоджати господарській діяльності будь-якої особи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки не суперечить вимогам чинного законодавства, а невжиття заходів забезпечення позову, може унеможливити та утруднити виконання рішення суду по даній справі, в разі задоволення позову. Тому необхідно обмежити відповідача у праві відчуження спірної нерухомості, до вступу рішення по даній справі в законну силу.

Керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на належну ОСОБА_3 частку 39/200 нежитлової будівлі, що розташована по вулиці Базарна, 9 в м. Ладижин Вінницької області.

Накласти арешт на належну ОСОБА_3 частку 1/6 земельної ділянки, що розташована по вулиці Базарна, 9 в м. Ладижин Вінницької області.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали для виконання направити ВДВС по м. Ладижину Тростянецького МРУЮ.

Копію ухвали для відома направити позивачу.

Після виконання даної ухвали її копію для відома направити відповідачу.

Суддя: