У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року акціонерна компанія «Харківобленерго» звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 7 липня 2007 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір № 87253 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку зі змінами Правил користування електричною енергією, внесеними постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 4 лютого 2010 року № 105 та зареєстрованими Міністерством юстиції України 23 квітня 2010 року за № 304/17599, з ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої останній зобов'язався сплачувати втрати електричної енергії на ділянці від межі розподілу балансової належності електромереж між сторонами і до точки встановлення приладу обліку електричної енергії у будинку. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання не виконує, в зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 3 194 грн 14 коп., просила задовольнити позов.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь акціонерної компанії «Харківобленерго» 3 194 грн 14 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - це суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Згідно абз. 2 п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, якщо у власності споживача перебувають електричні мережі напругою понад 0,4 кВ, а прилад обліку встановлений не на межі розподілу електромереж, втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку відносяться на рахунок власника зазначеної ділянки електромережі.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1, він є власником трансформаторної підстанції, яка розташована на належній йому земельній ділянці.

4 липня 2002 року між акціонерною компанією «Харківобленерго» та ОСОБА_3 було укладено договір про користування електричною енергією та відкрито особовий рахунок № 87253, а додатковою угодою до цього договору визначено, що ОСОБА_3 зобов'язується оплачувати електропостачальнику витрати електричної енергії у власних мережах згідно розрахунку, наведеного у додатку до вищевказаного договору про користування електричною енергією та «Методики по визначенню втрат електроенергії в трансформаторах і лініях електропередач», затвердженої Міністерством палива та енергетики України 18 лютого 1998 року.

Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком до укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії, визначено межі відповідальності з зазначенням конкретних місць; складено схему для розрахунку платних витрат та вказано порядок розрахунку витрат ОСОБА_3 електроенергії в мережах із наведенням методики такого розрахунку.

Встановивши, що відповідач є власником трансформаторної підстанції, яка розташована на належній йому земельній ділянці, межі відповідальності з зазначенням конкретних місць визначені сторонами згідно вказаного акта, суди виходили з того, що внаслідок невиконання споживачем умов договору про користування електричною енергією та додаткової угоди до нього, а саме: несплати втрат електричної енергії у власних мережах, виникла заборгованість яка підлягає стягненню з нього, тому дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що між ним та постачальником не було укладено договору щодо спільного використання електричних мереж відповідно до абз. 3 п. 1.10 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, тому відсутні підстави для стягнення з нього втрат електричної енергії, підлягають відхиленню.

Згідно із п. 5.7 зазначених Правил у разі укладення договору про постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання (субспоживачів або електропередавальних організацій), у ньому зазначаються додатково такі умови: відомості про приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання та їх власників; обсяги передачі електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів господарювання; порядок припинення електропостачання субспоживачів у передбачених цими Правилами випадках; порядок розрахунку втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача), пов'язаних з передачею електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання; порядок розрахунку балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача); порядок передачі даних про обсяги переданої електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання, у тому числі у випадках порушення розрахункового обліку електричної енергії у цих суб'єктів господарювання.

Таким чином втрати електричної енергії є предметом договору про постачання електричної енергії і не укладення додаткового договору щодо спільного використання електричних мереж не може звільняти власника технологічних електричних мереж від обов'язку по відшкодуванню постачальнику втрат електричної енергії.

Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на інформаційний запит ОСОБА_3 від 30 березня 2015 року роз'яснено, що втрати електричної енергії не є предметом регулювання договору про спільне використання технологічних електричних мереж (а. с. 66-68).

Безпідставними є посилання у касаційній скарзі на те, що втрати електричної енергії враховані у тарифі, по якому відповідач сплачує за спожиту електроенергію. Кошти, які просив стягнути позивач, стосуються відшкодування втрат електричної енергії від межі розмежування відповідальності і до встановленого відповідачем приладу обліку, який обліковує спожиту ним електроенергію.

Отже, зазначені втрати не входять у розмір тарифу, по якому він сплачує за спожиту електроенергію.

Виходячи з наведеного та положень ст. 335 ЦПК України про те, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваних судових рішень і задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук