Справа № 576/2431/15-ц
Провадження № 2/576/58/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря - Терені Л.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

прокурора - Мамаєва О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом Глухівської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Глухівська районна державна адміністрація як орган опіки і піклування (надалі також - позивач) звернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 (надалі також - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позивач у позові покликається на те, що відповідач є матір'ю малолітнього ОСОБА_3 Батько дитини помер у 2004 р. З 2014 р. дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_2 в с. Ходине Глухівського району. Відповідач протягом тривалого часу вихованням сина не займається, не надає йому матеріальної допомоги, попри те, що отримує пенсію по втраті годувальника, приїздить до сина дуже рідко і не телефонує йому. Мотивуючи викладеним, позивач зробив висновок про те, що відповідач не займається вихованням та утриманням сина і не забезпечує його розвиток та підготовку до самостійного життя, а тому позивач просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з останньої аліменти у частці від доходу на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати дитина.

Ухвалою суду від 15.01.2016 р. залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_2 (а.с.28).

Ухвалою суду від 15.02.2016 р. за письмовою заявою позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів (а.с.41).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов, стосовно позбавлення відповідача батьківських прав, підтримав з мотивів, що в ньому викладені.

Прокурор Мамаєв О.М., який вступив у справу на захист інтересів малолітнього, також вважав, що є підстави для задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_2 підтримала позов, зазначаючи, що відповідач не опікується дитиною, а її утриманням та вихованням займається тільки вона.

У судовому засіданні, судом також була з'ясована думка дитини - малолітнього ОСОБА_3, який повідомив, що він проживає разом з бабусею з самого малку, яка його виховує та забезпечує. Матір приїздить рідко, живе в Києві. Приїздила у минулому році, на день народження подарувала телефон. Іноді телефонує. Він бував у неї в Києві, де вона працює у магазині Новус. Проти того, щоб позбавити матір батьківських прав не заперечує, але чому це треба - не пояснив.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, пояснень чи клопотань не подала.

Відповідач ОСОБА_4 двічі в судове засідання не з'явилася, згідно відміток поштового відділення (а.с.28,39), за місцем реєстрації, куди направлялися повідомлення, не проживає.

Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові повістки фізичним особам надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрована у с. Білокопитове Глухівського району, що підтверджується довідкою Глухівського МС УДМС України в Сумській області за № 3210 від 04.12.2015 р. (а.с.15), судові повістки двічі направлялися за цією адресою (а.с.24, 27), а також судова повістка направлялась для вручення через Білокопитівську сільраду (а.с.35, 38-39), а тому відповідно до положень статті 74 ЦПК України, суд вважає, що судова повітка, з повідомленням про час і місце розгляду справи, вручена відповідачу належним чином.

Зважаючи на те, що відповідач так і не з'явилась у судове засідання і зроблено було усе для забезпечення її явки, суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів (постановити заочне рішення), що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши позивача, прокурора, третю особу, дитину та розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У відповідності до свідоцтва про народження відповідач є матір'ю ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5).

З свідоцтва про смерть від 01.08.2004 р. вбачається, що батько дитини, в інтересах якого заявлений позов, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Довідкою Білокопитівської сільради стверджується, що відповідач зареєстрована у с. Білокопитове, проте там не проживає (а.с.8).

Довідкою Хотинської сільради стверджується, що ОСОБА_3 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 і згідно акту обстеження житлово-побутових умов умови для проживання дитини там задовільні (а.с.9,12).

Згідно довідки Хотинського навчально-виховного комплексу ОСОБА_3 навчається у цьому закладі у 6-му класі та згідно з характеристикою має середні здібності. Мати жодного разу не цікавилась навчанням (а.с.10-11).

Згідно висновку Глухівської районної державної адміністрації, остання вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача (а.с.4).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Європейський суд з прав людини у пункті 49 свого рішення по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р., зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Крім того, у пункті 93 рішення по справі «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передання дитини на піклування зазвичай має вважатися тимчасовим заходом, який має бути припинено, як тільки дозволять обставини, і будь-які заходи щодо здійснення тимчасового піклування мають відповідати кінцевій меті возз'єднання біологічних батьків та дитини. У цьому відношенні має бути досягнута справедлива рівновага між інтересами дитини, що передана на піклування, та інтересами батьків при возз'єднанні з дитиною. З'ясовуючи, як врівноважувалися інтереси, Суд приділятиме особливу увагу основним інтересам дитини, які, залежно від їх характеру та серйозності, можуть бути вищими, ніж інтереси батьків. Зокрема, згідно зі статтею 8, батьки не наділяються правами вживати таких заходів, які могли б зашкодити здоров'ю дитини та її розвитку.

Повертаючись до фактів цієї справи, суд дійсно визнає встановленими обставини неповноцінного виконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки вона рідко приїздить до нього.

Разом з тим, позивач не довів, що недостатнє спілкування матері з своїм сином та недостатня фінансова підтримка, в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів цієї дитини або ж цим створюється реальна небезпека для самої дитини такого ступеню, що виправдовуватиме вжиття такого радикального заходу як позбавлення батьківських прав.

Позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідач вчиняла відносно свого сина будь-які незаконні дії, які б вплинули на його розвиток чи стан здоров'я.

Суд відзначає, що позбавлення батьківських прав не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Позивач як орган опіки і піклування не вжив жодних заходів направлених на возз'єднання матері з дитиною, не з'ясував її думку при складанні висновку, не навів конкретної мети вжиття такого радикального заходу як позбавлення батьківських прав біологічної матері відносно своєї дитини, а тому суд не може погодитись з цим висновком та вважає передчасним звернення позивача з даним позовом.

На підставі викладеного та відповідно до статей 19, 150, 155, 164, 165 СК України, керуючись статями 10, 60, 74, 169, 212-215, 217, 225-227 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Глухівської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Глухівським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О.Колодяжний

Повний текст рішення складений та підписаний 19.02.2016 р.