Справа № 364/1198/15-ц Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/938/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 18.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Володарського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У вересні 2015 року позивач звернувся до Володарського районного суду Київської області із зазначеним позовом до відповідачки, в якому зазначає, що 21.09.2010 року між сторонами укладено договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_2 не проводить оплату по кредитній лінії, тому станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 20920,91 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20920,91 грн. за кредитним договором від 21.09.2010 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд, відмовляючи в позові, дійшов безпідставного висновку про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Суд не врахував, що згідно погоджених сторонами тарифів щомісячний платіж підлягає сплаті до 25 числа кожного місяця, тому початок перебігу позовної давності відповідно до умов договору та ст. 253 ЦК України підлягає обчисленню з 26.09.2012 року, а банк звернувся до суду з позовом в межах трьох років, а саме 04.09.2015 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд обґрунтовував свої висновки тим, що до позовних вимог необхідно застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 21.09.2010 року між сторонами укладено договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний кредитний договір складається із заяви позичальника та довідки про умови кредитування ( а. с. 6-7).

Встановлено, що ОСОБА_2 не проводить оплату по кредитній лінії, тому станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ « ПриватБанк» у розмірі 20920,91 грн., з яких: 9416,93 грн. - заборгованість за кредитом; 10031,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00грн. - фіксована частина штрафу; 972,42 грн. - процентна складова штрафу.

Судом встановлено, що заперечуючи проти застосування судом позовної давності, на чому наполягав представник відповідача, представник позивача зазначив, що строк звернення до суду з позовною заявою не закінчився, оскільки, строк дії картки, за якою відповідач отримала кредитний ліміт, банком постійно продовжувався. На обгрунтування такої позиції представник позивача посилався на витяг із умов та правил надання Банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року п.1.1.7.31 та вказував, що позовна давність щодо вимог банку по поверненню кредиту, процентів за користування кредитом і т.д. становить 50 років ( а.с.21). Зазначав, що умови та правила розташовані на сайті банку та що ОСОБА_2 мала можливість з ними ознайомитись.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача пояснила, що дійсно відповідачем за її заявою було оформлено платіжну картку з кредитною лінією у розмірі 1000 грн. Зазначила, що відповідачку не було ознайомлено належним чином з умовами та правилами надання банком своїх послуг, оскільки в матеріалах справи відсутній підпис про її ознайомлення із зазначеними правилами , що вказує на те, що відповідачу не було відомо про умови та правила надання банківських послуг п.1.1.7.31, де зазначено, що позовна давність щодо вимог банка по поверненню кредиту, процентів за користування кредитом і т.д. становить 50 років.

Із пояснень представника відповідача убачається, що в даному випадку слід застосовувати загальні правила позовної давності, встановлені ЦК України. Позивачем пропущено встановлений законодавством строк позовної давності. Так, сальдо простроченої заборгованості виникло 31.10.2011 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився 31.10.2013 року. Окрім того, слід врахувати, що останній платіж зазначений датою 02.08.2012 року, усі інші платежі зазначаються до 02.08.2012 року. Таким чином, при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стало відомо про порушення його права. Позовна заява подана до суду 04.09.2015 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Отримання відповідачем коштів за договором від 21.09.2010 року визнається кожною стороною та не потребує доведення.

Разом з тим, суд вірно погодився із позицією представника відповідача щодо застосування позовної давності, оскільки відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Отже, підсумовуючи вище викладене суд дійшов висновків, що статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, судом вірно встановлено, що оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, виходячи із наданого розрахунку заборгованості ( а. с. 4-5), початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання, тобто починаючи з 02.08.2012 року.

При цьому, суд врахував правову позицію, викладену Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом першої інстанції встановлено, що строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а. с. 7), ОСОБА_2, починаючи з жовтня 2010 року належним чином не виконувала умови договору, і останній платіж був нею здійснений 02.08.2012 року на суму 2550 грн. (а. с. 4-5), а банк звернувся до суду з даним позовом 04.09.2015 року.

Твердження представника позивача про те, що згідно п.1.1.7.31 умов та правил надання Банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, позовна давність щодо вимог банка по поверненню кредиту, процентів за користування кредитом і т.д. становить 50 років, суд вірно не взяв до уваги, оскільки згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), а в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що відповідачу було відомо про наявність зазначених умов. А автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, визначеного в договорі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі №127цс14.

З урахуванням наведеного, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов вірного висновку, що позов доведений, однак до позовних вимог необхідно застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, як пропущеного без поважних причин, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що початок перебігу позовної давності відповідно до умов договору та ст. 253 ЦК України підлягає обчисленню з 26.09.2012 року, а банк звернувся до суду з позовом в межах трьох років, а саме 04.09.2015 року, не заслуговують на увагу, оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, тому право позивача вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді