РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Галіція кредит» про зобовязання відповідача припинити вимоги про повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати відсутність в останнього права вимоги на повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Разом з тим, в подальшому, позивач уточнила позов та просить зобовязати відповідача припинити вимоги про повернення споживчого кредиту у позасудовому порядку, строк давності якого минув. Позов мотивує тим, що 24.10.2008 року між КС «Галіція Кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №360-08к ЛВ на суму 30 000,00 гривень та платою за користування кредитом в розмірі 0,1918% за кожен день з терміном до 11.10.2010 року. Так, станом на 25.10.2013 року та починаючи з 24.10.2008 року відповідач не звертався із вимогами до позивача про повернення заборгованості за згаданим кредитним договором. Відтак, відповідач, на думку заявника, втратив право на звернення із вимогою про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним у ньому, при цьому додатково пояснив, що позивач не заперечує щодо реалізації відповідачем права на звернення до суду із вимогою щодо повернення споживчого кредиту. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2008 року між КС «Галіція Кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №360-08к ЛВ на суму 30 000,00 гривень та платою за користування кредитом в розмірі 0,1918% за кожен день з терміном до 11.10.2010 року.

Згідно із вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Так, ст. 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із вимогами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

П.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У звязку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Так, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наявність лише самих підстав для застосування позовної давності не може слугувати забороною для сторони у зверненні до суду із позовом про стягнення заборгованості чи припиненням права відповідної вимоги у позасудовому порядку.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 11 ЦК, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки.

Позивачем та її представником не надано суду докази, які й не здобуті судом, що відповідач КС «Галіція кредит» звертався у позасудовому чи судовому порядку до ОСОБА_2 з приводу виконання оспорюваних зобовязань за кредитним договором, а відтак відсутні докази порушень прав та інтересів позивача у даних правовідносинах та наявності спору між сторонами.

Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про припинення у кредитодавця права вимоги на повернення споживчого кредиту є безпідставні, оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, а на момент розгляду справи такий факт порушення права позивача в майбутньому відсутній.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 60, 79, 84, 169, 209, 212, 215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Галіція кредит» про зобовязання відповідача припинити вимоги про повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.