ухвала

іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про зміну та визнання несправедливими умов договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 02 лютого 2011 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО») було укладено договір про придбання автомобіля за кошти учасників системи «Авто Так», яка функціонує за рахунок щомісячних внесків учасників, а 21 січня 2015 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало позивачеві послуги з придбання транспортного засобу.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 угоди, укладеної між сторонами, ОСОБА_4 зобов'язаний був укласти договір застави автомобіля не пізніше ніж протягом 1 робочого дня, з дня отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з метою забезпечення своїх платіжних зобов'язань.

Договором застави передбачено, що упродовж строку його дії, позивач зобов'язаний страхувати заставлене майно виключно в страховій компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), а у разі порушення цього зобов'язання, ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право вимагати дострокового виконати угоду, а саме сплати всіх коштів за автомобіль.

Не погоджуючись з умовами договору застави з тих підстав, що вони не дають права вільного вибору страхової продукції та продавця, ОСОБА_4 вимушений був його укласти на умовах, визначених відповідачем.

Таким чином позивач, посилаючись на ст. ст. 5, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», просить положення ст. 10 додатку до угоди від 02 лютого 2011 року № 344905 визнати несправедливою та скасувати.

Крім того, позивач просить змінити вказані положення додаткової угоди, сформулювавши її наступним чином: «З моменту отримання автомобіля, учасник зобов'язується страхувати автомобіль згідно договору страхування, укладеного на умовах договору застави».

Також ОСОБА_4 просить визнати право учасника системи «Авто-так» на звільнення ТОВ «АВТО ПРОСТО» від виконання обов'язків по адмініструванню системи.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2015 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, на які посилався в позовній заяві.

Також, при укладанні 02 лютого 2011 року угоди № 344905 з додатками сторони погодили умову, за якою ОСОБА_4 уповноважив ТОВ «АВТО ПРОСТО» на організацію та адміністрування системи.

Пунктом п. 2.4 ст. 2 додатку № 2 до угоди визначено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає послуги з адміністрування системи до моменту завершення графіка внесків до групи, якої включено угоду.

Згідно до ст. ст. 629, 651 ЦК України договір є обов'язковим до виконання, а його зміна або розірвання допускається лише за згодою сторін чи за рішенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною.

Вимоги позивача зводяться саме до зміни умов договору щодо адміністрування системи відповідачем, проте він не надав доказів про істотне порушення умов договору відповідачем.

Посилання на те, що положення угоди № 344905 з додатками в цій частині є нечіткими або двозначними, не відповідають дійсності.

Доводи позивача про укладення договору страхування виключно у ПрАТ «СК «Уніка» внаслідок нечесної агресивної підприємницької практики ТОВ «АВТО ПРОСТО» спростовуються матеріалами справи, а саме: договором застави між сторонами, у якому сторони дійшли згоди про те, що заставне майно підлягає страхуванню в ПрАТ «СК «Уніка», а метою його укладення є забезпечення вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_4 за зобов'язаннями останнього зі сплати щомісячних внесків за угодою на випадок незаконного заволодіння транспортним засобом, дорожньо-транспортної пригоди, протиправних дій третіх осіб тощо. Крім того, вигодонабувачем за договором страхування є ОСОБА_4

Що стосується несправедливості умов договору в частині подвійної сплати за страхування автомобіля, то позивач не довів порушення принципу добросовісності, істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, наявність умов договору, що завдають йому шкоди, як це передбачено ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доказів про відмову ТОВ «АВТО ПРОСТО» перераховувати його кошти по страхуванню страховій компанії позивачем не надано, а тому відсутня подвійна оплата страхування.

Доводи касаційної скарги про поєднання судами двох різних договірних умов, які є різними за змістом, неправильне встановлення обставин справи не знайшли свого підтвердження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік