Справа № 743/179/16-ц
Провадження №2/743/82/16
24 березня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки, в залі суду справу, без фіксування її технічними засобами,
до- ОСОБА_4, - ОСОБА_5
проусунення перешкод в користуванні майном,
ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому просив, на підставі ст. 150 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування житловим будинком № 14а по вул. Перемоги в с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області.
В обґрунтування позову вказує, він 12 березня 1997 р., згідно договору-купівлі продажу, купив житловий будинок з надвірними будівлями в с. Вербичі по вул. Перемоги, 14а Ріпкинського району Чернігівської області. Відповідачі зареєстровані в його будинку, проте з 2007 року не проживають. З ОСОБА_4, у відповідності до рішення Ріпкинського районного суду від 19.12.2012 року, шлюб було розірвано. ОСОБА_5 є донькою його колишньої дружини. Реєстрація місця проживання відповідачів у його будинку проти його волі є порушенням права на безперешкодне та вільне користування і розпорядження своєю власністю.
В судове засідання:
- позивач ОСОБА_3 не з'явився, до суду надав заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, підтримуючі позовні вимоги та не заперечуючи проти заочного розгляду;
- відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації, поштове повідомлення повернулось не врученим, з відміткою, що за вказаною адресою відповідачі не проживають.
Оскільки відповідачі в судове засідання не зявилися, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:
- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому 18.11.1988 року виконавчим комітетом Червонянської селищної ради Глухівського району Сумської області шлюбі;
- 12 березня 1997 року між ОСОБА_6, що діє в інтересах ОСОБА_7, як продавцем та ОСОБА_3, як покупцем був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого був житловий будинок, який розташований в с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Ленінградська, 14 (на даний час: вул. Перемоги, 14-а) на земельній ділянці Голубицької сільської ради;
- шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний в судовому порядку у відповідності до рішення Ріпкинського районного суду від 19.12.2012 р.;
- ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою фактично не проживають орієнтовно з 2007 року, а ОСОБА_3 дійсно проживає по даний час, що підтверджується відомостями Ріпкинського РС УДМС, довідкою Вербицької сільської ради від 21.12.2015 року № 03-20/198 та актом комісії.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України, згідно яких право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його правё хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Враховуючи, що спірне будинковолодіння було придбано подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час шлюбу, те, що суду не представлено належних доказів того, що зазначене спірне майно придбане не за рахунок коштів подружжя, тому житловий будинок, який розташований в с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-а є спільною сумісною власністю подружжя.
За таких обставин, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 слід відмовити, з наведених вище підстав.
В той же час, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 підлягають задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 являється донькою ОСОБА_4, яка являється співвласником житлового будинку за адресою: с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-А.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст.. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього звязку з конкретним місцем.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 у вказаному будинку за місцем реєстрації з 2007 року, тобто більше року не проживає і не користується ним, добровільно переїхала в інше місце проживання, зважаючи те, що відповідачка ОСОБА_5 втратила з цим місцем достатній та постійний зв'язок, суд знаходить, що слід визнати ОСОБА_5. такою, що втратила право на житловий будинок, з надвірними будівлями за адресою: с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-А.
На підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути 275 грн. 60 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 3, 10, 27, 31, 60, 61, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на житловий будинок, з надвірними будівлями за адресою: с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-а.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп..
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Ріпкинським районним судом, за письмовою заявою(ами) відповідачів, поданною(ими) протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку

Головуючий В.Б.Сташків