РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Груздєві П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня про стягнення індексації заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати за період травень-грудень 2015 року в сумі 6311,12 грн.

Позов обґрунтовує наступним.

14.01.2002 року позивач прийнята відповідачем на роботу. З 01.04.2015 року працює на посаді сестри-господині Поліклініки відділення по обслуговуванню дитячого населення. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки.

З 01.05.2015 року відповідач не проводить індексацію її заробітної плати, що він зобов'язаний робити відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзацом 4 ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

10.02.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про надання довідки про заробітну плату з нарахованою індексацією за період з 01.05.2015 року до 31.12.2015 року. До теперішнього часу зазначена довідка відповідачем їй не надана.

Вважає відмову відповідача у нарахуванні та виплаті їй індексації заробітної плати не законною.

Загальна сума заборгованості відповідача перед нею по індексації заробітної плати, відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, становить 6311,12 грн.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала, просила зменшити розмір позовних вимог до 2610,85 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав частково, надав заперечення наступного змісту. З метою виділення асигнувань у 2015 році на виплату індексації заробітної плати працівникам КУ Токмацької ЦРЛ, у звязку з недостатнім фінансуванням, протягом 2015 року направлялись листи до головного розпорядника коштів - Токмацької міської ради. Згідно з отриманими листами асигнувань на виплату індексації заробітної плати працівникам КУ Токмацької ЦРЛ надано не було, на підставі наступного: індексація доходів населення в Україні проводиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078. Відповідно до п.6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню. Відповідно до абз.2 п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2015 рік. Відповідно до Пункту 31 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ та абз.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідно до абз.3 п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до частини 1 статті 103-4 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті 3 частини першої статті 89 та пункті 3 частини першої статті 90 цього Кодексу (видатки на охорону здоровя), проводяться за рахунок медичної субвенції. Кошти з місцевого бюджету виділялись на покриття дефіциту коштів медичної субвенції, з метою недопущення зниження рівня надання медичних послуг населенню міста та району у порівнянні з попередніми роками, за рахунок не дофінансування інших потреб міста. Відповідно до абз.2 п.28 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 №228, розпорядники свої витрати приводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками. Для цього чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, повинна бути приведена у відповідність з визначеним фондом оплати праці, а інші витрати - у відповідність з іншими встановленими асигнуваннями таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на установу функцій. Відповідно до ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України. Відповідно до ч.4 ст.48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються. Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов'язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядкуВідповідно до розрахунку індексації, згідно з позовною заявою ОСОБА_1, загальна сума індексації заробітної плати складає - 6311,12 гривень. Згідно з даними бухгалтерського обліку КУ Токмацької ЦРЛ, при наявності фінансових ресурсів з урахуванням частини виплаченої індексації заробітної плати за період з січня по березень 2015 року, індексація заробітної плати ОСОБА_1, з урахуванням всіх обовязкових утримань, могла б складати 2610,85 гривень. Таким чином, вказана в позовній заяві сума індексації заробітної плати ОСОБА_1 не відповідає дійсності.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

14.01.2002 року позивач прийнята відповідачем на роботу. З 01.04.2015 року працює на посаді сестри-господині Поліклініки відділення по обслуговуванню дитячого населення. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки.

З 01.05.2015 року відповідач не проводить індексацію її заробітної плати, що він зобов'язаний робити відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзацом 4 ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

10.02.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про надання довідки про заробітну плату з нарахованою індексацією за період з 01.05.2015 року до 31.12.2015 року. До теперішнього часу зазначена довідка відповідачем їй не надана.

В 2015 році позивач отримує заробітну плату в наступних розмірах: січень 1401,38 грн., лютий 1401,38 грн., березень 1191,17 грн., квітень 1243,00 грн., травень 1173,94 грн., червень 1345,89 грн., липень 1304,25 грн., серпень 1582,08 грн., вересень 1786,95 грн., жовтень 1202,57 грн., листопад 2184,67 грн., грудень 3111,18 грн. Посадовий оклад позивача в січні лютому становив 1238,00 грн., у березні 1052,29 грн., квітні 1243,00 грн., травні -1173,94., червні - 435,05., липні 972,78., серпні - 1243,00., вересні 573,95., жовтні 1202,57., листопаді 1403,00., грудні 1352,52. Індексація заробітної плати відповідачем не нарахована. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про доходи від 25.03.2016 №03/1300.

Згідно з наданим відповідачем розрахунком індексації від 25.03.2016 №03/1300, визнаного позивачем, за травень грудень 2015 року позивачу належить до виплати індексація в сумі 2610,85 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України і ст.33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною 6 цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» також зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік.

Між тим, рішення про затвердження особливого порядку індексації до цього часу не прийнято.

Аналіз наведених нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, дає підстави для нарахування індексації заробітної плати у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Щодо ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Як було зазначено вище, цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. Відповідач не надав доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого він фінансується, гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Частиною 2 ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою ст.33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати. Зазначена обставина також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Відповідно до абз.2 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядку), у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Відповідно до п.1-1 Порядку, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 01 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Абз.6 п.4 Порядку визначено, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Розрахунок індексації від 25.03.2016 №03/1300 сторони не оспорюють, а тому у суду відсутні підстави визнавати його не допустимим та не належним доказом.

Наданий відповідачем в позовній заяві розрахунок не містить доказів щодо його обґрунтованості, а тому не є належним доказом.

Враховуючи вище зазначений розрахунок, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача індексації належної їй заробітної плати в сумі 2610,85 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня про стягнення індексації заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період травень- листопад 2015 року в сумі 2610,85 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: