АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/7326/15-ц Головуючий
Провадження №22-ц/790/2411/16 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: захист прав споживачів Доповідач: Трішкова І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: Кірсанової Л.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання третейської угоди недійсною,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» про захист прав споживачів та визнання третейської угоди недійсною. В обґрунтування позову зазначала, що між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської філії правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» 23 жовтня 2007 року був укладений договір відновлюваної кредитної лінії №39.29-50/992к, згідно з яким їй було надано у користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надавався позичальнику на споживчі потреби, а саме: для здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу.

На момент укладення Договору існувала типова форма кредитного Договору, яка була розроблена ПАТ «Укрсоцбанк».

Таким чином, вона не мала реальної можливості змінити умови договору, шляхом складання протоколу розбіжностей та остаточного погодження запропонованих умов, оскільки, як зазначалося вище, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договір приєднання, яким є договір, укладений між нею та відповідачем, виключає таку можливість.

За вказаних обставин вважала, що умова Договору, яка містила третейське застереження (п. 6.2 ст. 6) була обов'язковою для неї па час укладення Договору, і вона не мала реальної можливості внести свої пропозиції щодо зміни умов Договору.

В п. 6.2 ст. 6 Договору міститься третейське застереження, яке на думку позивача не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди» та є несправедливим.

Як вбачається, з тексту Договору регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невід'ємною частиною Договору та не надавався їй разом із Договором, що в свою чергу виключало можливість ознайомитися нею з його змістом та умовами розгляду справи у третейському суді.

Крім того, зазначення у типовій формі Договору (договору приєднання) конкретного третейського суду та суддів, також позбавило її права на вибір третейського судді та третейського суду, що є порушенням положень статті 14 Закону України «Про третейські суди», якою передбачено, що сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів.

Третейське застереження, зазначене у Договорі, порушує її права, оскільки позбавляє права на судовий захист, право вибору суду щодо підсудності справи, право на звільнення від сплати державного мита передбаченого ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» тощо.

Представник позивача до судового засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву про слухання справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи при заочному розгляді не заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, повідомлений про день та час розгляду справи належним чином у встановленому законом порядку. Причини не явки суду не повідомив.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 6.2 ст. 6 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/992к, укладеного 23 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та АК банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного і неповного дослідження доказів та їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильне визначення правовідносин сторін, а також на порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані докази і згідно встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської філії правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та фізичною особою ОСОБА_2 23 жовтня 2007 року був укладений договір відновлюваної кредитної лінії №39.29-50/992к, згідно з яким їй було надано у користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (а. с. 26-31).

В п. 6.2 ст. 6 Договору міститься третейське застереження, наступного змісту: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_4 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків».

Укладаючи договір, позивач була повністю ознайомлена з порядком вирішення спорів, пов'язаних з укладенням та виконанням зазначеного договору, що підтверджується її підписом на кредитному договорі.

Підписавши договір, позивач надала свою згоду саме на такий порядок розгляду спорів, що можуть виникнути між сторонами договору в зв'язку з його виконанням і протягом дії кредитного договору.

Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи, що зазначеними нормами цивільного законодавства встановлено, що недійсність правочину може мати місце лише в тому випадку, коли на момент вчинення правочину його зміст не відповідав чи суперечив вимогам законодавства, аналіз змісту правочину необхідно здійснювати в тій редакції, яка діяла на момент його вчинення, а не на момент існування норм, прийнятих в подальшому.

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі.Регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди, тобто, в будь-якому випадку, регламент третейського суду вже на підставі закону є частиною угоди, незалежно від того, чи він оформлений на паперовому носії, як додаток до договору, чи ні. Зазначена стаття не містить обов'язкової вимоги, що текст третейської угоди має включати в себе текст регламенту третейського суду.

Посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на зміни в Закон України «Про третейські суди» від 03 лютого 2011 року щодо підвідомчості справ третейським судам судовою колегією не приймаються, оскільки договір між сторонами укладений до набрання чинності зазначених змін і на дію договору не розповсюджуються.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як підстави вимог та заперечень. При цьому судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях та домислах.

Не можна вважати, що укладення третейської угоди є порушенням прав позивача, оскільки угода про передання справи на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду та не перешкоджає реалізації сторонами права на судовий захист ( пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції»).

Таким чином, укладення сторонами третейської угоди не порушує норми статті 55 Конституції та статті 6 Конвенції щодо права на судовий захист.

Не може вважатись підставою недійсності третейської угоди і посилання позивачки на той факт, що її не було ознайомлено з Регламентом третейського суду. Такого обов'язку банку умови Договору не передбачають. При цьому позивач не позбавлена можливості оскарження в судовому порядку рішення третейського суду, видачу виконавчого листа на примусове виконання рішень третейських судів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст. ст.303, ст.307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.І. Кірсанова

ОСОБА_5