справа № 760/2755/15-ц
провадження № 2/760/2721/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2016 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
12.02.2016 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 25.03.2011 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Сторони спільного господарства з 2011 року не ведуть та разом не проживають, оскільки відповідач виїхав на постійне місце проживання до своєї країни, а саме Республіки Екваторіальної Гвінеї.
Після припинення спільного проживання відповідач не проявляє належної уваги вихованню дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, потреби дитини позивач забезпечує самостійно.
У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
Сторони зареєстрували шлюб 25.03.2011, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 495. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 25.03.2011 (а.с. 11).
Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 10.06.2011, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 1651 (а.с. 12).
Згідно з довідкою форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «ЖЕД № 902» від 08.02.2016 № 391 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 з 27.10.1977, ОСОБА_6 з 25.04.2006, ОСОБА_2 з 25.04.2006, ОСОБА_4 з 19.08.2011 та ОСОБА_7 з 18.05.2010 (а.с. 13).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 24 СК «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається».
Частина друга статті 112 СК передбачає, що «шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення».
Суд встановив, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе.
Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб належить розірвати.
Відповідно до статті 113 СК «особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище».
У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2. У судовому засіданні позивач висловила бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_2.
Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити їх частково з таких підстав.
Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).
Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов'язані матеріально забезпечувати свою неповнолітнього сина ОСОБА_4
Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».
Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина перша статті 184 СК передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання сина, а відповідач зобов'язаний законом надавати матеріальну допомогу.
Однак, вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси позивача, а й права та свободи інших осіб, зокрема відповідача, які можуть бути порушені при задоволенні позовних вимог.
Суд дослідивши обставини справи приходить до висновку, що сплата аліментів на утримання свого сина у розмірі по 1 500 грн. щомісячно, поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, беручи до уваги положення закону, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання свого сина ОСОБА_4 у розмірі 800 грн. з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».
Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 12.02.2016.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто станом момент пред'явлення позову становила 551,20 грн.
За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 24, 112-113, 114, 180, 181, 182, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 367 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 25 березня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 495, розірвати.
Залишити ОСОБА_2 після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. (вісімсот гривень) з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 551,20 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) на користь держави 551,20 грн. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко