Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.10.2016 р. 145/1279/16-ц 2/145/696/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Цюпій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 30 червня 2002 року виконавчим комітетом Жахнівської сільської ради Тиврівського району зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі ОСОБА_2 Актовий запис № 2.

Дітей, народжених в даному шлюбі, у них немає.

Спільного майна немає.

Фактично їх шлюб розпався. Вони протягом 6 років проживають окремо і шлюбних відносин не підтримують.

Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у них з відповідачем різні погляди на сім»ю, різні плани на майбутнє. Вони не розуміли один одного, часто конфліктували.

На даний час у них з відповідачем інші сім"ї. Вона проживає з іншим чоловіком у фактичних шлюбних відносинах, від якого народила дочку.

Відповідач також має іншу жінку. У кожного з них своє життя, тому їх з відповідачем ніщо не об»єднує.

На її думку у їхнього шлюбу немає майбутнього. Тому подальше збереження даного шлюбу для неї є недоцільним і не відповідає її інтересам, а також інтересам відповідача.

Добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС вона не має можливості, так як з відповідачем вони не спілкуються.

Після розірвання шлюбу вона бажає мати дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що у них з відповідачем є спільна дитина - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у тітки відповідача біля шести років. В суді слухалася справа про позбавлення її батьківських прав відносно дочки, однак чи позбавили її батьківських прав їй не відомо. Вони з відповідачем шість років разом не проживають, у неї інша сім"я.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Пояснив, що у нього з позивачкою є спільна дочка, яка народжена у шлюбі 11.05.2003 р., однак він і позивачка позбавлені батьківських прав відносно неї. Дочка проживає у його тітки ОСОБА_4 в с. Онитківці. У нього друга сім"я, просить їх розлучити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

30.06.2002 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3).

Мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відмітками у паспортах позивача та відповідача.

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 30.06.2002 р. виконавчим комітетом Жахнівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 2, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити прізвище "ОСОБА_1".

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.