У Х В А Л А

15 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада

2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Херсонська міська психоневрологічна поліклініка, Суворовський районний відділ Управління МВС України в Херсонській області, про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а :

Суворовський районний суд м. Херсона рішенням від 24 березня

2015 року позов ОСОБА_4 залишив без задоволення.

Апеляційний суд Херсонської області рішенням від 21 травня 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 березня 2015 року скасував та ухвалив нове, яким позов ОСОБА_4 задовольнив: усунув ОСОБА_5 від права на спадкування після ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року скасувала та залишила в силі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 березня 2015 року.

12 лютого 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини п'ятої статті 1224 Цивільного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з відсутності доказів факту умисного ухилення ОСОБА_5 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_6, а також факту перебування останньої у безпорадному стані і потребу у наданні їй допомоги відповідачем. При цьому, суд послався на висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, згідно з яким експерти не можуть в рамках своєї компетенції стверджувати, що ОСОБА_6 перед здійсненням суїциду потребувала сторонньої допомоги, а матеріали справи не містять даних про те, що стан останньої безпосередньо перед самогубством задовольняв якомусь із критеріїв необхідності стороннього догляду.

Наданою для порівняння ухвалою від 11 березня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які установивши, що спадкодавець маючи тяжку хворобу, перебувала в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, однак її рідний батько умисно ухилявся від надання їй такої допомоги, дійшли висновку, що відповідно до положень частини п'ятої статті 1224 ЦК України батько померлої підлягає усуненню від права на спадкування за законом.

У судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Херсонська міська психоневрологічна поліклініка, Суворовський районний відділ Управління МВС України в Херсонській області, про усунення від права на спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема