Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, Н.В. Бондаренко, С.В. Демянчук,

секретар судового засідання: С.С. Шептицька,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 08 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 30 грудня 2015 року і до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 551 гривню 20 коп. судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність рішення суду, яке не відповідає фактичним обставинам справи та в порушення вимог ст.182 Сімейного кодексу України судом не враховано обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що надавав письмове пояснення суду про те, що він проживає з матір'ю, яка має незначну пенсію та потребує матеріальної допомоги, так як батько помер, однак з незрозумілих підстав суд зробив висновок, що пенсія його матері складає 2000 гривень 00 коп., в той час як в судовому засіданні не з'ясовувалося питання розміру пенсії матері.

Зазначає, що його матір постійно хворіє, періодично перебуває на стаціонарному лікуванні, а тому повинен матеріально їй допомагати, а також він сплачує комунальні послуги, сума яких складає 1000 гривень 00 коп. в місяць.

Суд безпідставно визначив його спроможність сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, виходячи з розміру реальних витрат на дітей з 6 місяців 2015 року, коли він не проживав з дітьми.

Ним було надано квитанції на підтвердження витрат на матеріальне утримання дітей в добровільному порядку, щоб спростувати викладені в позові неправдиві позиції ОСОБА_2

Витрачені в 2015 року суми не були його щомісячним доходами, оскільки мав заощадження, які на даний час він використав.

В суді першої інстанції пояснював, що раніше займався купівлею-продажем автомобілів, але у зв'язку зі зміною митних правил з 2016 року та із значним зниженням попиту купівлею та продажем транспортних засобів не займається і таких доходів, щоб сплачувати на малолітніх дітей 2000 гривень щомісячно не має.

Стягнувши такий розмір аліментів, суд поставив його в скрутне матеріальне становище, що призведе до заборгованості по сплаті аліментів та негативно вплине і на матеріальне забезпечення дітей, а також втягне його у фінансову залежність.

Судом не враховано, що дружина отримує державну допомогу на дітей.

Просить рішення Рівненського міського суду від 08 лютого 2016 року змінити, стягнувши з нього по 500 гривень 00 коп. на кожну дитину.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Твердження відповідача, що до цього часу він систематично надавав допомогу не нижчому, ніж стягнуті судом аліменти, витрачаючи накопичені ним раніше кошти, є вигадкою, яка нічим не підтверджена.

Зазначає, що ніяких збережень, які б відповідач раптом вирішив витратити на утримання дітей не було, а допомогу він надавав з поточних заробітків.

Посилання на те, що ОСОБА_1 частину свого доходу витрачає на утримання матері є винятково голослівними.

Суд дав об'єктивну оцінку можливості здорового, працездатного чоловіка забезпечити своїх дітей наближеною хоча б у розмірі до мінімального прожиткового мінімуму допомогою, а той факт, що відповідач не стає на облік в центр зайнятості і не є особою, яка потребує працевлаштування свідчить про те, що він має джерела доходу, достатні для проживання.

Просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд покликався на те, що відповідачем не надано жодних відомостей про його доходи, а при визначенні спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі, про який зазначила позивачка, суд виходив із розміру реальних витрат ОСОБА_1 на утримання дітей, що можуть бути підтверджені документально.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2014 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, виданими 10 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області.

Встановлено, що сторони по справі з червня 2015 року разом не проживають.

Правильним є покликання суду на положення ст.180 СК України про обов'язок батьків утримувати дитину, а також на положення ст.182 СК України про обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів не узгоджується із ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та з роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року щодо обставин, які повинні бути враховані при вирішенні питання щодо розміру аліментів.

Із врахуванням того, що ОСОБА_1 має нерегулярний, мінливий дохід, доглядає та матеріально допомагає матері, яка пребуває на стаціонарному лікуванні та проводить оплату комунальних послуг квартири, в якій проживає разом з матір'ю , - колегія суддів приходить до висновку щодо зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів до 700 гривень на кожну дитину, що відповідає засадам розумності та не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та дітей..

В порушення вимог ст.60 ЦПК України позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів у відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України, в підтвердження своїх позовних вимог щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень

На підставі наведеного, ст. 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 08 лютого 2016 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1400 гривень 00 коп. щомісячно (по 700 гривень на кожну дитину), починаючи з 30 грудня 2015 року і до повноліття дітей.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: О.С. Малько Н.В. Бондаренко С.В. Демянчук