Провадження №2/748/100/16
Єдиний унікальний № 748/3611/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Майбороди С.М.,

при секретарі Головач О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди, третя особа - ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2014 року ОСОБА_1, через представника, звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог шляхом збільшення 24 лютого 2015 року, просив стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» 50000 грн - частини страхового відшкодування по страховому полісу АС/1608300 від 11.04.13 р., 4000 грн - витрат на правову допомогу, 2625,36 грн витрат за проведення судових експертиз та 500 грн витрат по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовував тим, що є власником мікроавтобусу марки «Daimler Chrysler 312» р.н. НОМЕР_1, яким 25 червня 2013 року керував водій ОСОБА_4 і рухаючись по другорядній дорозі зі сторони с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, в районі 145 км + 353 м, при перетині головної дороги, з автобусом скоїв зіткнення автомобіль марки «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012, яким керував Хейр ОСОБА_5 Реза, цивільна відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група». Внаслідок ДТП мікроавтобус зазнав механічних пошкоджень. За фактом ДТП було відкрите кримінальне провадження, яке у подальшому було закрите, однак досудовим слідством було встановлено, що у діях водія Хейр ОСОБА_5 Реза наявні порушення п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.6 «г`» ПДР, а водієм ОСОБА_4 порушено п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР. Оскільки Хейр ОСОБА_5 Реза користується дипломатичним імунітетом і звільнений від відповідальності на території України, то його не було притягнуто до адміністративної відповідальності, а справа про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності була закрита на підставі ст.38 КУпАП, у звязку з закінченням строку накладення стягнення, згідно постанови судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2013 року. Згідно висновку проведеної автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту мікроавтобуса позивача становить 134225,05 грн, однак фактично вартість ремонту склала 104371 грн, то саме половина цієї суми, на думку позивача, має бути стягнута зі страхової компанії, оскільки наявна обоюдна вина учасників ДТП. Оскільки ліміт відповідальності за договором страхування визначений у 50000 грн, то саме цю суму позивач просить стягнути.

Ухвалою суду від 24 червня 2014 року, на підставі Віденської конвенції про дипломатичні зносини від 18.04.1961 року №1138, Указу Президента України «Про Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні» провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Хейр ОСОБА_5 Реза було закрите.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши, що 02 вересня 2013 року позивач звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, однак останні відмовились від виплати страхового відшкодування, при цьому на момент звернення його автомобіль перебував на штрафмайданчику і його ремонт він не здійснював. З боку страхової компанії не було вжито жодних дій для огляду його транспортного засобу, а тому він 16 листопада 2013 року відремонтував транспортний засіб та знову звернувся до страхової компанії для відшкодування понесених витрат, однак до цього часу витрати йому не відшкодовано.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що позивачем при зверненні не зазначено розмір відшкодування та не додано відповідні документи, також не встановлена вина застрахованої особи, автомобіль було відремонтовано, що позбавило страхового комісара оглянуто його належним чином та визначити розмір шкоди, посилався на необхідність врахування при визначенні розміру страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту станом на дату ДТП в сумі 91 426 грн 57 коп., вважав, що не підлягають відшкодуванню понесені витрати на правову допомогу та проведення експертиз як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

На виконання ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року до участі у справі був залучений як третя особа ОСОБА_4, який в судовому засіданні неоднозначно висловив свою думку щодо заявленого позову, пояснивши, що винесену Деснянським районним судом м.Чернігова постанову та постанову слідчого про закриття кримінального провадження не оскаржував та не заперечував, що він також порушив Правила дорожнього руху.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, зясувавши усі обставини, на які сторони посилаються та дослідивши докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, судом встановлено наступне.

Як слідує з постанови про закриття кримінального провадження, що було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000679 від 25 червня 2013 року, у цей день, близько 11 год. ОСОБА_4 керував мікроавтобусом марки «Daimler Chrysler 312» д.н.з. НОМЕР_1 по автомобільній дорозі сполученням «Київ Чернігів ОСОБА_6» і рухаючись по другорядній дорозі зі сторони с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, в районі 145 км + 353 м, при перетині головної дороги, з автобусом скоїв зіткнення автомобіль марки «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012, яким керував Хейр ОСОБА_5 Реза. Слідчий за результатами досудового розслідування встановив, що у діях водія Хейр ОСОБА_5 Реза наявні порушення п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.6 «г» ПДР, а водієм ОСОБА_4 порушено п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР. ( т.1 а.с.10-12)

Згідно постанови судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2013 року справу про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП провадженням закрито на підставі ст.38 КУпАП, у звязку з закінченням строків накладення стягнення. (т.1 а.с.9)

Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова( ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватись та оцінюватись судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до приписів ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ст.ст.1187, 1188 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є, крім іншого, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до висновку №662 від 21 січня 2015 року судової автотехнічної експертизи величина мінімальної швидкості автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012 перед застосуванням гальмування, виходячи з закону збереження імпульсу, дорівнює 171 км/год. В умовах місця події, викладених в ухвалі суду та матеріалах справи, водій автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012, як з моменту фактичного застосування гальмування, так і з моменту виникнення небезпеки для руху, за умов не перевищення гранично допустимої швидкості 110 км/год, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування мав технічну можливість уникнути зіткнення з мікроавтобусом «Daimler Chrysler 312» р.н. НОМЕР_1, тобто шляхом виконання вимог п.12.6, п.12.3 ПДР. З технічної точки зору, дії водія автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012 щодо вибору швидкості керованого автомобіля не менше ніж 171 км/год, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.6 ПДР щодо гранично допустимої швидкості 110 км/год, є причиною виникнення події ДТП. В наданих матеріалів справи та в умовах місця події, викладених в ухвалі не виявилось можливим визначити чи є дії водія мікроавтобуса необхідною умовою виникнення події даної ДТП. (т.1 а.с.236-242)

У відповідності до приписів п.п.2.3. б, 12.3, 12.6 «г`» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов»язаний:бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. За приписами п.п.10.1,16.11 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Оцінюючи в сукупності винесену постанову про закриття кримінального провадження у зв»язку з відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, постанову про закриття справи у зв»язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_4, матеріали автотехнічної експертизи № 662, пояснення сторін та третьої особи, суд приходить до висновку, що Хейр ОСОБА_5 Реза керуючи 25 червня 2013 року автомобілем марки «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012 не дотримався вказаних вище вимог ПДР, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, що є гранично допустимою 110 км/год, внаслідок чого не зміг застосувати екстреного гальмування для уникнення зіткнення з мікроавтобусом під керування ОСОБА_4, у наслідок чого автомобіль Хейр ОСОБА_5 Реза здійснив зіткнення з транспортним засобом позивача, в свою чергу водій мікроавтобуса «Daimler Chrysler 312» ОСОБА_4, рухаючись по другорядній дорозі при наближенні до головної дороги з метою її перетину для подальшого руху не впевнився та не в повній мірі переконався в безпечності даного маневру, чим створив небезпеку для руху, внаслідок чого автомобіль марки «Volkswagen Jetta» здійсним зіткнення з його транспортним засобом.

Враховуючи характер і обставини вчинення правопорушення, що дії водія Хейр ОСОБА_5 Реза знаходяться у причинно-наслідковому звязку з порушенням правил дорожнього руху водієм позивача ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що у процентному співвідношенні їх вина у заподіянні шкоди є рівною по 50 %.

Отже, суд погоджується з позицією позивача про недотримання обома водіями ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження його майна.

З полісу серії №АС/1608300 від 13 квітня 2013 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що Хейр ОСОБА_5 Реза застрахував свою відповідальність у ПАТ «СК»Українська Страхова група», з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у 50000 грн, розмір франшизи 510 грн. (т.1 а.с.16)

Власником мікроавтобусу марки «Daimler Chrysler 312» р.н. НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, який 02 вересня 2013 року звернувся з письмовою заявою про страхове відшкодування до ПАТ «СК» Українська Страхова група». (а.с.17, 18)

Відповідно до п. 12 Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в України, затвердженого Указом Президента України від 10 червня 1993 року № 198/93, глава дипломатичного представництва і члени дипломатичного персоналу користуються особистою недоторканістю і не можуть бути заарештовані або затримані.

Згідно п. 13 вищевказаного Положення, глава дипломатичного представництва і члени дипломатичного персоналу користуються імунітетом від кримінальної, адміністративної юрисдикції України та юрисдикції судів України у цивільних справах.

Імунітет від юрисдикції України не поширюється на випадки, коли глава дипломатичного представництва і члени дипломатичного персоналу вступають у цивільно-правові відносини як приватні особи у зв'язку з позовами про належне їм нерухоме майно на території України, спадкування, а також у зв'язку з позовами, що випливають з їх професійної або комерційної діяльності, що здійснюються ними за межами службових обов'язків.

Пунктом 1 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п. 11.4 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС №77 від 26.02.2009 року, при порушення правил дорожнього руху особою, яка має імунітет, після перевірки документів, що посвідчують її особу і підтверджують статус (дипломатичний паспорт, дипломатична картка, консульська картка), уповноваженою особою ДАІ МВС складається рапорт, а документи повертаються власнику.

Згідно до п. 11.6 вказаної Інструкції, рапорт та інші матеріали щодо порушення ПДР особами, які мають дипломатичний імунітет, у п'ятиденний строк надсилається до УДАІ МВС України з подальшою передачею їх до Міністерства закордонних справ України, про що особа, яка має дипломатичний імунітет, попереджається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п. 2.4 рекомендацій дирекції МТСБУ щодо вирішення питань у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Додаток до п. 1 протоколу Президії МТСБУ № 153 від 27. 04. 2006 року), вбачається наступне.

Відповідно до п. 35.2 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву, до якої додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, а також інші документи. Примушування особи, яка має право на відшкодування, до надання постанови суду про накладання адміністративного стягнення на особу, відповідальність якої застрахована, не є виправданим з наступних підстав.

1. На особу, яка має право на отримання страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не може бути покладений обов'язок по доказуванню вини особи, відповідальність якої застрахована за таким договором, оскільки такий обов'язок не покладений чинним цивільно-процесуальним законодавством України на позивача. І у випадку судового вирішення спору судом буде застосовуватися принцип презумпції вини.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, лише з питань: чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (об'єктивна сторона правопорушення). Питання вини заподіювача шкоди (складової суб'єктивної сторони правопорушення) досліджується судом на рівні інших доказів по цивільній або господарській справі.

3. Відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка спричинила ДТП, може бути звільнена від притягнення до адміністративної відповідальності у зв'язку із закінченням строку накладання адмінстягнення в той час, як строк притягнення до цивільної відповідальності не сплине.

На підставі зазначеного МТСБУ в рекомендаціях зазначає, що постанова суду про накладання адміністративного стягнення не може розглядатися страховиком як єдиний та обов'язковий доказ існування підстав для притягнення особи, відповідальність якої застрахована, до цивільно-правової відповідальності. Цей документ суду має оцінюватися страховиком на рівні із іншими документальними доказами.

Відсутність такого документа не може свідчити і про відсутність страхового випадку.

На підставі зазначеного в рекомендаціях, дирекція МТСБУ зазначає, що страховик має право прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування без наявності рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Таким чином, водій автомобіля «Volkswagen Jetta» р.н. D 021012, користується імунітетом від адміністративної юрисдикції, а отже його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, не зважаючи на те, що відповідальність виникає внаслідок порушення ним правил дорожнього руху. Матеріали стосовно Хейр ОСОБА_5 Реза ДДАІ МВС листом від 27.09.2013 за № 4/3-9059 надіслано до Міністерства закордонних справ України.

Відповідно до зазначених вище рекомендацій, відповідач за відсутності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності особи повинен прийняти рішення на підставі інших документів, а саме довідки про дорожньо-транспортну пригоду.

При цьому в судовому засіданні сторонами не оспорюється, що в дійсності подія дорожньо-транспортної пригоди мала місце.

Враховуючи вищенаведене посилання відповідача на відсутність вини особи, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а у зв»язку з цим відсутність підстав для виплати страхового відшкодування є безпідставною.

Згідно положень ст. 9 ЗУ «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страховику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ст. 20 ЗУ «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Аналізуючи доводи представника відповідача щодо того, що транспортний засіб позивача є відремонтованим, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

У відповідності до приписів ст.29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Так дійсно, у відповідності до п. 33.3 ст.33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Однак слід зауважити, що даним пунктом також передбачено, що особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

За положеннями п. 33.4 ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

02 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, повідомив про обставини події, що сталася, при цьому слід зазначити, дана подія зафіксована працівниками правоохоронних органів, повідомив свої контакти. Однак, як раніше зазначалось, ОСОБА_1 не повинен був доводити вину особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а розмір шкоди мав визначати відповідно аварійний комісар, як то передбачено п.34.4 ст.34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Додатково слід зазначити, що у відповідності до п. 35.3 ст.35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні, після подання заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування з боку ПАТ «СК «Українська страхова група» не було вчинено протягом визначених 10 робочих днів жодних дій по огляду транспортного засобу позивача і дана обставина не доведена в судовому засіданні представником відповідача. Надані тільки пояснення начальника відділу страхування Чернігівського управління продаж, датовані 30 жовтня 2013 року ( том 1 а.с.225) про те, що позивач відмовився надати автомобіль для огляду і повідомив, що останній відремонтовано, при цьому не надано доказів, що дійсно представники страхової компанії протягом десяти робочих днів намагались оглянути транспортний засіб позивача, а останній ухилявся від його огляду.

З наданих позивачем актів виконаних робіт, товарних чеків, квитанції та накладної встановлено, що витрати на ремонт пошкодженого мікроавтобуса загалом становлять 103771 грн. (т.1 а.с.20-27, т.2 а.с.2), при в вересні тільки купувалися деталі для мікроавтобуса, а у відповідності до актів виконаних робіт ремонт проводився в листопаді 2013 року.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та на обґрунтування своїх заперечень представником відповідача не надано належних та допустимих доказів, що мікроавтобус «Daimler Chrysler 312» р.н. НОМЕР_1 на день звернення 02 вересня 2013 року з заявою про виплату страхового відшкодування був відремонтований.

Відсутність банківських реквізитів заявника в поданій заяві не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Отже, порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено викладеними вище положеннями, відповідно до яких умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними, що безпосередньо встановлено в судовому засіданні та підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Стаття 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Не відшкодовується страховиком втрата товарної вартості.

Згідно висновку судового експерта №309 від 15 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту пасажирського мікроавтобусу «Daimler Chrysler 312» р.н. НОМЕР_1, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом цін на дату ДТП 25 червня 2013 року складає 91426,57 грн, а на дату проведення експертизи 15 листопада 2014 року становить 134225,05 грн. (т.1 а.с.127-176)

Оскільки судом встановлена вина Хейр ОСОБА_5 Реза у вчиненні ДТП і відповідно у пошкодженні транспортного засобу позивача, а він не є субєктом цивільно-правової відповідальності на території України і застрахував свою відповідальність у ПАТ «СК» Українська Страхова група», то лише з останнього необхідно стягнути на користь позивача, за мінусом франшизи - 510 грн страхове відшкодування у розмірі 45203,28 грн, для відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, з розрахунку 50 % від вартості відновлювального ремонту, визначеної експертом станом на 25 червня 2013 року (91426,57 грн : 2 510 грн).

Суд погоджується з позицією представника відповідача про те, що вартість відновлювального ремонту слід визначати саме на дату пошкодження транспортного засобу, а не на дату проведення судової експертизи, при тому, що як вбачається з матеріалів справи і підтверджено самим позивачем, свій мікроавтобус він відремонтував у листопаді 2013 року, а висновок експерта датований 15 листопада 2014 року.

Необґрунтованою є позиція позивача і у тій частині, що необхідно визначати відшкодування з суми 104371 грн, які позивач фактично витратив на ремонт, адже такі витрати позивач довів лише частково, оскільки акти виконаних робіт не є платіжним документом.

За таких підстав, суд приходить до часткового задоволення заявлених позовних вимог, а саме щодо відшкодування з ПАТ «СК «Українська страхова група» 45 203 грн 28 коп. на користь ОСОБА_1

З квитанцій №72 за 01.08.14 р. та №119 від 29.11.14 р. встановлено, що позивачем сплачено судовому експерту за проведення автотоварознавчої експертизи 1964 грн. (т.1 а.с.185, 186)

З платіжного доручення №541093368 від 29 грудня 2014 року встановлено, що позивачем сплачено судовому експерту за проведення автотехнічної експертизи 675,36 грн. (т.2 а.с.3)

Вищенаведені експертизи у справі були призначені за клопотанням позивача, на обгрунтування заявлених ним позовних вимог і порядок розподілу понесених витрат сторонами регулюється цивільно-процесуальним кодексом. Те ж стосується і понесених витрат позивачем по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Згідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До числа останніх відносяться витрати на правову допомогу та витрати повязані із проведенням судових експертиз.

Частиною1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких підстав посилання представника відповідача, що відшкодування зазначених витрат не передбачено чинним законодавством є безпідставним.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню мають бути розподілені пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по експертизі в сумі 2 386 грн 15 коп. ( 2639,36(1964+675,36)х45203,28/50000)

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1. в суді представляв адвокат ОСОБА_2, за послуги якого позивачем сплачено 4000 грн.( том 1 а.с.28-31, 51)

Відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи викладене, компенсації підлягають не будь-які види правової допомоги, а ті, що визначені вищевказаним законом.

В судове засідання надано акт виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг, у відповідності до якого адвокатом затрачено 2 години юридичної консультації та ознайомлення з матеріалами, 6 годин правовий аналіз, підготовка документів та оформлення позовної заяви. Також, адвокат приймав участь у розгляді справи 24.06.2014 1 год. 9 хв., 08.07.2014 1 год. 19 хв, 09.10.2014 1 год. 57 хв, 04.12.2014 14 хв, 24.02.2015 17 хв, 12.03.2015 2 год, 24.02.2016 1 год 30 хв..

Таким чином, враховуючи акт та кількість годин, затрачених адвокатам в судовому засіданні загалом кількість витраченого часу адвоката протягом 2014-2015 р.р. складає 14 год. 56 хв., у 2016 році 1 год. 30 хв..

За годину участі особи, яка надавала правову допомогу, витрати у 2014-2015 р.р. складають 487 грн 20 коп. (1218 грн х 40%). Загальна вартість складає 7275,52 грн (487,20 х 14 год 56 хв), у 2016 р. витрати складають 551 грн 20 коп. (1378 х 40%) і загальна вартість витраченого часу складає 826,80 грн ( 551,20 х 1 год. 30 хв). загалом понесені витрати складають 8102,32 грн ( 7275,52+826,80), однак, враховуючи, що позивачем сплачено у відповідності до квитанції за послуги адвоката з надання правової допомоги 4000 грн, то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог в сумі 3 616,26 грн ( 45203,28х4000/50000).

При зверненні до суду з позовом позивач мав би сплатити 500 грн судового збору, однак в судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи встановлено, що позивач сплатив 37 грн судового збору, що підтверджується наданими чеками ( том 2 а.с.3), за таких підстав, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та сплату останнім тільки 37 грн з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33,45 грн понесеного судового збору ( 37х45203,28/50000), з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких йому було відмовлено виходячи із суми 4796,72, судовий збір складає 47,97 за мінусом сплаченого судового збору 37 грн, загалом до сплати сума 17 грн 97 коп.. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до частини задоволених позовних вимог за мінусом вже сплаченого судового збору в сумі 37 грн, а саме 418 грн 58 коп ( 463х45203,28/50000).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 61, 74, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218, 293-294 ЦПК України, ст.ст.22-23, 979, 988, 1166-1167, 1187-1188, 1190, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди, третя особа - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 45 203 ( сорок п»ять тисяч двісті три) 28 коп., у рахунок страхового відшкодування за страховим полісом №АС/1608300 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 3 616 ( три тисячі шістсот шістнадцять) грн 26 коп у відшкодування витрат на правову допомогу, 2 386 ( дві тисячі триста вісімдесят шість) грн 15 коп у відшкодування витрат за проведення судових експертиз.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 33 грн 45 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 17 грн 97 коп. судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави 418 грн 58 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_7