Справа № 487/1901/16-ц
Провадження № 2/487/1349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що її мати ОСОБА_3 - відповідач по справі, зареєстрована в зазначеному будинку, але в ньому ніколи не проживала та мешкає за іншою адресою; на даний час реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності на житло.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечила, посилаючись на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 був збудований відповідачем та її чоловіком ОСОБА_5 за спільні кошти подружжя та спільними зусиллями; в 2000р. на ім'я її чоловіка було видано свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок; після його смерті право власності на цей будинок було оформлено на їх доньку - позивача по справі; відповідач постійно проживає в спірному будинку та несе всі витрати по його утриманню.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є власністю позивача ОСОБА_1, набутою в порядку спадкування майна батька ОСОБА_5 та його розподілу між всіма спадкоємцями: дружини померлого ОСОБА_3, сина - ОСОБА_6 та дочки - ОСОБА_1, що підтверджується наявною в справі копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2001р. №3-1611, та угоди про розподіл спадкового майна від 26.12.2001р. №3-1613, зареєстрованого ММ БТІ 24.12.2001р. за №20756.

Відповідач ОСОБА_3 має реєстрацію свого місця проживання у спірній житловому будинку з лютого 2003р., постійно проживає в ньому та несе витрати по утриманню житла. На неї відкриті рахунки і вона здійснює оплату за комунальні послуги, податку на землю. Зазначене підтвердилося в судовому засіданні даними з показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 про користування спірним будинком, його утримання відповідачем, даними документів про оплату відповідачем платежів щодо утримання спірного житла.

Отже, твердження про непроживання у спірному житлі відповідача у суді не доведені, спростовуються вище зазначеними доказами. У позовних вимогах, законні підстави яких не доведені, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1

до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова