Справа № 203/6766/15ц
Провадження № 2/201/1100/2016р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 березня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016р. за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування (а.с. № 34). Позов надіслано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська поштою 14.12.2015р. (а.с. №28).

28.01.2016р. вищевказана цивільна справа передана у провадження судді Ткаченко Н.В. (а.с. № 35).

МТСБУ звернулось із позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти понесених витрат у сумі 50 840 грн. (а.с. № 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.09.2012р. о 19.25 год. в м. Запоріжжя по вул. Набережна магістраль в районі електрофор № 218, 219 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мітсубісі «Галант», державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху, не переконавшись в безпеці, допустив зіткнення з автомобілем «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На дату скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2012р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 Розмір збитків, згідно звіту № 84 від 19.10.2012р., завданих власнику автомобіля «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП становить 165 969 грн. 28 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5140565. Розглянувши заяву ОСОБА_2 дирекцією МТСБУ було прийнято рішення № 3776 від 20.12.2012р. про виплату ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 50 000 грн., як відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-18838 від 20.12.2012р. Також було сплачено послуги аварійного комісара на суму 840 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4996 від 12.12.2013р. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, перерахувало на рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 50 840 грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 25.05.2015р. - а.с. № 3) в судове засідання 28.03.2016р. не зявилась, подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Також просила розглянути справу без її участі та без фіксування процесу технічними засобами, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. № 53 54).

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання по справі, які призначалися на 23.02.2016р. та 28.03.2016р. повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений кожного разу належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. До суду з усіх відомих адрес поверталися конверти з позначками „адресат не розшукан та „за минуванням терміну зберігання(а.с. № 44, 45, 46, 50, 51-52).

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку з чим суд, вважає за можливе винести по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розгляд справи відбувався за правилами ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5140565 від 13.04.2012р., власником транспортного засобу ОСОБА_2 у страховій компанії «ОСОБА_3 - Січ» було застраховано автомобіль «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2. Строк дії даного договору до 13.04.2013р., страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоровю становить 100 000 грн., за шкоду, завдану майну 50 000 грн. (а.с. № 22).

Як вбачається із постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2012р., 18.09.2012р. о 19.25 год. в м. Запоріжжя по вул. Набережна магістраль в районі електрофор № 218, 219 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мітсубісі «Галант», державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху, не переконавшись в безпеці, допустив зіткнення з автомобілем «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.1 (г), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ст. 124 КпАП України було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. № 9).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу (а.с. № 21).

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, від 19.10.2012р. № 84, розмір збитків, завданих власнику автомобіля «RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП становить 165 969грн.28коп. (а.с. № 10 20).

На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована потерпілій особі не була.

Власник пошкодженого автомобіля, ОСОБА_2, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.35 п.35.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 23.10.2012р. звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5140565 від 13.04.2012р. (а.с. № 24).

Розглянувши заяву ОСОБА_2 дирекцією МТСБУ було прийнято рішення № 3776 від 20.12.2012р. про виплату ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 50 000 грн., як відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП (а.с. № 8).

У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-18838 від 20.12.2012р. (а.с. № 7).

Також було сплачено послуги аварійного комісара на суму 840 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 05.10.2012р. та платіжним дорученням № 4996 від 12.12.2012р. (а.с. № 5 6).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги Звіт про оцінку автомобіля RANGE ROVER», державний номер НОМЕР_2, від 19.10.2012р. № 84, проведений у відповідності до чинного законодавства (а.с. № 10 20).

Письмова пропозиція позивача, направлена листом від 24.12.2012р. на адресу відповідача (а.с. № 4) щодо вирішення справи в добровільному порядку була залишена ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Відповідно п. 1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та перерахувало на рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотньої вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 50 840 грн. (з урахуванням оплати послуг аварійного комісара).

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 50 840 грн. (у т.ч. витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 840 грн.), перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розгляді цієї справи, суд виходить з того, що строки позовної давності позивач не пропустив (позов датовано 24.11.2015р. та надіслано поштою - 14.12.2015р., а сума страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. була перерахована ОСОБА_2 платіжним дорученням від 20.12.2012р. (а.с. № 2, 5, 7, 28).

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування та оплатою послуг аварійного комісара.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1 218 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 40062 від 18.11.2015р. (а.с. № 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 35, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, ч. 3 ст. 61, 74-76, 88, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати на відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, повязані із виплатою страхового відшкодування в сумі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на оплату послуг аварійного комісару у розмірі 840 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.В.Ткаченко