Справа № 524/4995/16-ц
Провадження № 2/524/1855/16
26.10.2016 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді - Рибалки Ю.В.,
при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що тривалий час проживав однією сімєю з відповідачем. Сторони спільну доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Донька проживає разом з матірю.
Відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не допускає до участі у її вихованні, та всіляко уникає спілкування з ним дитини.
Просив суд зобовязати ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкоди у його спілкуванні з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити способи участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а саме: побачення щопонеділка з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення щопятниці з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення щонеділі з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; спільний відпочинок влітку протягом 15 днів; спільний відпочинок взимку протягом 10 календарних днів.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в якій просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.
Представник третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справи без її участі, позовну заяву просила задовольнити в частині визначення способів участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а саме: побачення щопонеділка з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення щопятниці з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення щонеділі з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; спільний відпочинок влітку протягом 15 днів; спільний відпочинок взимку протягом 10 календарних днів.
Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язків відносно своїх дітей, зокрема, ст.155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 151 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов'язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Положеннями ст. 7, 155 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ст. 153 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право безперешкодне спілкуватися з нею, якщо таке право не обмежено законом або судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Судом встановлено, що сторони мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Донька проживає разом з матірю.
Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 21.12.2015 №503 «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою гр. ОСОБА_1» ОСОБА_1 визначено наступні способи участі у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення щопонеділка з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення щопятниці з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; побачення щонеділі з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; спільний відпочинок влітку протягом 15 днів; спільний відпочинок взимку протягом 10 календарних днів.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів того, що ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню доньки з батьком та не виконує рішення органу опіки та піклування суду не надано.

Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У судовому засіданні встановлено, що батьки проживають окремо, батько позитивно характеризується, має належні умови для проживання і виховання дітей та піклується про їх розвиток.

Суд вважає, що відмова у встановленні способу участі батька у вихованні доньки обмежить права позивача, передбачені ст.141, 153, 159 СК України, та це не відповідатиме інтересам дитини. Тому, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині визначення способів участі ОСОБА_4 у вихованні доньки.

Визначений органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні дитини є обґрунтованим та в повній мірі відповідає інтересам дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити ОСОБА_2, що відповідно до ч. 4 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Також, необхідно розяснити ОСОБА_1, що у майбутньому, в разі зміни відповідних обставин та умов, він може звернутись до суду із заявою про зміну встановленого способу його участі у вихованні дітей.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 150, 155, 160,161 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її вихованні, а саме:

-побачення щопонеділка з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

-побачення щопятниці з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

-побачення щонеділі з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

-спільний відпочинок влітку протягом 15 днів;

-спільний відпочинок взимку протягом 10 календарних днів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування сплаченого судового збору 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Автозаводським районним судом м. Кременчука за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Автозаводського районного суду м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд, якщо заяву не було подано.

Суддя Ю.В. Рибалка