Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Гощанського районного суду від 17 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Гощанської селищної ради, третьої особи на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Гощанського районного суду від 17 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено та в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено також.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликалася на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині відмови в задоволенні її позову до ОСОБА_4

Вказувала, що має переважне перед іншими можливими спадкоємцями право на спадкове майно її діда та батька, що фактично було визнано судом та не оспорене опонентами.

Доводила, що вона постійно проживає та зареєстрована в будинковолодінні за адресою смт. Гоща, вул. Шевченка, буд 49-А, що належить на праві приватної власності її діду ОСОБА_5, який помер 29.11.2004 року. За вказаною адресою постійно мешкав також її батько та син ОСОБА_5 - ОСОБА_6, який також помер 24.05.2006 року, не встигши оформити право на спадкове майно батька.

Вказувала на те, що на час смерті обох спадкодавців вона була неповнолітньою та проживала разом з ними в одному будинку, а після досягнення повноліття виявилась відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки ними заволодів ОСОБА_4 та й ці документи містили значну кількість недоліків.

З наведених підстав вона не зверталась до нотаріуса за оформленням спадщини та й вступила у справу по вже існуючому спорі.

Вважає, що має переважне право на спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем, а ОСОБА_4 не проживав і в оформленні спадщини нотаріус йому відмовив.

___________________________________________________________________________________________________

Справа № 557/1230/14-ц Головуючий в суді І інст. ОСОБА_7

Провадження № 22-ц/787/282/2016 р. Суддя-доповідач ОСОБА_8

З цих підстав просила рішення Гощанського районного суду від 17 грудня 2015 року в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, а рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно залишити в силі.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначив, що він не погоджується з рішенням Гощанського районного суду від 17 грудня 2015 року в частині відмови в позові ОСОБА_4 з через порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке полягає в не застосуванні норм закону, які необхідно було застосовувати.

Вказує, що судом не взято до уваги доводи позивача та подані докази того, що він звертався до нотаріуса, однак останній заяви від нього не прийняв, а надав лист розяснення, що ним не може бути відкрита спадкова справа в звязку з тим, що правовстановлюючі документи внаслідок плинності часу зазнали механічних пошкоджень та викликають сумніви в їх достовірності.

Зазначив також, що не відповідає дійсності покликання ОСОБА_9 на те, що вона проживала спільно з своїм батьком на час його смерті і підтвердженням слугує рішення Гощанського районного суду від 25.07.2005 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Згідно з вказаним рішенням їхня дочка ОСОБА_3 залишається проживати разом з матірю. Тобто це спростовує її твердження щодо проживання з батьком оскільки сімейні стосунки між батьками були розірвані за довго до смерті її батька.

З цих підстав просив рішення Гощанського районного суду від 17 грудня 2015 року в частині відмови ОСОБА_4 в задоволенні позову до Гощанської селищної ради, третьої особи на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, а рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до нього залишити в силі.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 подану ним апеляційну скаргу просив задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що він спадщини не прийняв, оскільки у встановлений законом строк, заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавав і з спадкоємцем разом не проживав на час його смерті.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у неї не втрачено право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_5 29 листопада 2004 року він був власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою смт. Гоща, вул. Шевченка, буд 45 (тепер 49-А) та вкладу в сумі 4953,51 грн. на компенсаційному рахунку в Гощанській філії Ощадбанку № 10017/0151 (а. с.3, 15, 4, 50, 126).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіт не склав.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з витягу із Спадкового реєстру від 6 грудня 2014 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався (а .с. 59).

Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 разом з ним проживав його син ОСОБА_12, який помер 24 травня 2006 року та внучка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає по даний час (а. с. 33, 35, 36).

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Від спадщини батько позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_12, ні вона сама після досягнення повноліття, не відмовлялись і будь-які відомості з цього приводу в Спадковому реєстрі відсутні.

Отже, ОСОБА_3 прийняла спадщину, а тому є власником спадкового майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про їх задоволення. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись п.2 та п.1 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гощанського районного суду від 17 грудня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 та її позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно ОСОБА_5, який помер 29 листопада 2004 року, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою смт. Гоща, вул. Шевченка, буд 49-А та вклад в сумі 4953,51 грн. на компенсаційному рахунку в Гощанській філії Ощадбанку № 10017/0151.

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: