Справа № 454/36/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс-Духнич Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 районної державної адміністрації та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач, ФГ «ОСОБА_1В.» звернулося до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 РДА та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь 10 000 000 (десять мільйонів) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій посадових осіб ОСОБА_2 РДА, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. В обґрунтування вимог зазначає, що дії ОСОБА_2 РДА при прийнятті розпорядження голови №385 від 30.08.1999р. являються незаконними. Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.04.2014р., зокрема визнано недійсним розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №385 від 30.08.1999р. «Про затвердженя проектів відведення земельних ділянок для утримання (розширення) селянських (фермерських) господарств» в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1, передачі ОСОБА_1 згідно розробленого проекту в постійне користування з земель ВАТ «ОСОБА_2 завод хімічного волокна» земельну ділянку для розширення селянського (фермерського) господарства загальною площею 18,7974га. та видачі ОСОБА_1 державного акту на право постійного користування землею. Визнано недійсним Державний акт на право постійного користування землею від 15.12.1999р. серії ЛВ 1041, виданий ОСОБА_1. Вважає, що грубим порушенням норм Конституції України з боку ОСОБА_2 РДА, фермерському господарству спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у звязку з порушенням прав, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності для забезпечення діяльності фермерського господарства. Зазначає, що для відновлення попереднього стану вимагає для відшкодування 10 000 000грн. тому, що дане право на відшкодування моральної шкоди та не може бути обмежене, адже основний принцип органів державної влади це виконання вимог законів і в даному випадку посадові особи ОСОБА_2 РДА вчинили незаконні дії, що підтверджується рішенням Господарського суду Львівської області від 03.04.2014р..

В запереченні на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 РДА зазначив, що позивач предявивши вимоги про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів. Обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться у позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяну йому моральну шкоду та відповідно її розмір компенсації в сумі 10 000 000грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи проводити без участі представника ОСОБА_2 РДА.

В судове засідання представник позивача ФГ «ОСОБА_1В.» - ОСОБА_1 не прибув, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 РДА у наданому суду запереченні на позовну заяву просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Із змісту позову та доданих до нього матеріалів, зокрема рішення Господарського суду Львівської області від 03.04.2014р. в справі за позовом Поторицької сільської ради до Сокольської РДА, з участю третіх осіб ФГ «ОСОБА_1В.», Відділу Держземагенства у ОСОБА_2 районі про визнання частково недійсним розпорядження ОСОБА_2 РДА №385 від 30.08.1999р. та визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею від 15.12.1999р., встановлено, що таким визнано недійсним Розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №385 від 30.08.1999р. «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок для утримання (розширення) селянських (фермерських) господарств» в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1, передачі ОСОБА_1 згідно розробленого проекту в постійне користування з земель ВАТ «ОСОБА_2 завод хімічного волокна» земельну ділянку для розширення селянського (фермерського) господарства загальною площею 18,7974га. та видачі ОСОБА_1 державного акту на право постійного користування землею. Визнано недійсним Державний акт на право постійного користування землею від 15.12.1999р. серії ЛВ 1041, виданий ОСОБА_1.

Згідно приписів ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В ході розгляду справи встановлено, що підставою звернення в суд із даним позовом позивач наводить перевищення повноважень при прийнятті розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №385 від 30.08.1999р. в результаті чого порушено гарантовані Конституцією України права позивача, внаслідок того, що вказане розпорядження в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1, а також Державний акт на право постійного користування на дану земельну ділянку скасовані вищевказаним рішенням господарського суду.

Що стосується тверджень позивача про спричинення йому відповідачем такими діями моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Однак, в ході розгляду справи з представлених представником позивача доказів не встановлено, в чому полягає спричинена на його думку моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Також, представник позивача в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув.

З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 районної державної адміністрації та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Т. В. Струс-Духнич