Справа № 645/35/16-ц
Провадження № 2/645/703/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

при секретарі - Момот О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, а також одноразово суму у розмірі 2428 грн. 35 коп., а також просила стягнути витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що дитина, відповідно до висновку Харківської міської дитячої лікарні № 15 перебуває на диспансерному обліку у фахівців поліклініки з діагнозом "вітіліго", гіперметропії середнього ступеня, вродженої ізотропії, а також часто хворіє отитом та гайморитом у зв'язку з чим потребує постійного лікування. Також позивач зазначила, що вона перебуває на обліку у центрі зайнятості, ніде не працює, тому не має можливості самостійно надати допомогу дитині.

У судовому засіданні позивач, а також її представник , адвокат Шилов Ю. П., підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, та пояснив, що він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу дитині у розмірі 1000 грн., яку почав надавати ще до рішення суду про стягнення з нього аліментів. Також зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження свого позову. Крім того, відповідач на цей час сплачує більше половини свого заробітку, і тому не має можливості сплачувати додаткові витрати, які позивач не обґрунтувала.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши надані сторонами пояснення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.07.2015 року. Від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження дитини, виданого - Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкова реєстраційної службу Харківського міського управління юстиції, батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитини проживає з позивачкою, на підтвердження чого надана Довідка з місця проживання № 4080 від 25.12.2015, видана Дільницею № 53 КП "Жилкомсервіс".

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні частково, та стягнуто на її користь на утримання малолітнього сина з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1000 грн. Зазначене рішення позивач не оскаржила. Як вбачається з змісту рішення суду позивач просила стягнути з відповідача 2000 грн. аліментів на утримання малолітнього сина.

30 грудня 2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно, по суті посилаючись на ті ж обставини, як і при розгляді справи про стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Судом вивчались медичні довідки № 93 від 09.02.2016 року, № 138 від 26.02.2016 року відповідно яких дитина ОСОБА_3 потребує спостереження лікарем-дерматологом з приводу вітіліго, на підставі наказу МОЗ України від 08.05.2009 року № 312 «Про затвердження клінічних протоколів надання допомоги хворим на дерматологічні захворювання» хлопчик не потребує спеціального лікування. Також зазначено, що дитина протягом 2015 року та січня 2016 року періодично хворіла рінофарингітом, бронхітом. Зазначені медичні довідки не свідчать про необхідність постійного лікування дитини та необхідності стягнення додаткових витрат, крім аліментів, з розміром яких погодилась позивачка.

Як встановлено у судовому засіданні, та не заперечується сторонами по справі, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується наданими квитанціями, як до так і після рішення суду про стягнення аліментів.

Судом вивчалась довідка Державної фіскальної служби України про суми доходів відповідача по справі, з яких вбачається що середньомісячний дохід відповідача дорівнює 1500 грн., 1000 грн. з яких він сплачує аліменти.

Також, позивач просить стягнуто одноразово суму у розмірі 2428 грн. 35 коп. за період з червня 2015 року по січень 2015 року у зв'язку з хворобою сина, але як встановлено у судовому засіданні позивач за цей час отримувала аліменти, та зазначена сума у розмірі 404 грн. 73 коп. на місяць (2428,35:6) не потребує додаткових стягнень.

Суд зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Суд вважає, що у порушення ст. ст. 11, 60 ЦПК України, ч.ч.1, 3 ст. 185 СК України позивачкою не надане належних та допустимих доказів того, що нею були фактично понесені будь-які додаткові витрати, а також того, що додаткові витрати у заявленому розмірі викликані особливими обставинами.

Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 р., компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною.

В зв*язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про стягнення додаткових витрат на дитину, витрати на правову допомогу суд не стягує.

Таким чином суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. Керуючись ст. 10,11, 60, ст. 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 185 СК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: