РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18596/15-ц

пр. № 2/759/1415/16

18 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 11 березня 2011 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте сімейне життя подружжя виявилось невдалим через постійні непорозуміння та сварки на побутовому ґрунті, несумісність характерів у зв'язку з різними поглядами на життя. З серпня 2013 року подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства, та не має спільного бюджету, шлюбні відносини припинено, через що фактично сім'я розпалася, а її збереження стало неможливим.

Позивач в судове не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, шлюб просив розірвати.

Відповідач у судовому засіданні позов, пред'явлений до неї визнала, та не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 березня 2011 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 288. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

За час перебування у шлюбі між подружжям часто виникали непорозуміння та сварки на побутовому ґрунті, що зумовлені несумісністю їх характерів та різними поглядами на життя. Шлюбно-сімейні стосунки між ними фактично припинені, сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не зустрічаються. Сторони не ведуть спільного господарства, та не мають спільного бюджету. Почуття поваги і любові один до одного на ґрунті складених відносин у подружжя також відсутні, а подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Спорів матеріального характеру, а також спору щодо визначення місця проживання дитини сторони не заявили.

За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні відповідач заявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113, СК України, ст.ст. 10, 59, 60, 212-215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 березня 2011 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, за актовим записом № 288 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які були відсутні при його проголошенні - з дня отримання копії рішення.

Суддя