У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, обґрунтовуючи вимоги тим, що 1981 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 та вів з нею спільне господарство. За цей час вони за спільні кошти здійснили будівництво житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, який у 2004 році було оформлено на ОСОБА_7 З 1989 року по 2007 рік він був зареєстрований у будинку, розташованому по АДРЕСА_2, але фактично проживав зі ОСОБА_7 в її будинку - по АДРЕСА_1, в якому зареєструвався лише 07 квітня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є її діти - відповідачі по справі, які не визнають його право на майно. Посилаючись на вищевказане, позивач просив встановити факт його спільного проживання зі ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 1981 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, який йому необхідний для реалізації спадкових прав, визнати домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_7 та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 квітня 2015 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання за ОСОБА_4 права на частину домоволодіння скасовано й ухвалено нове рішення. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Так, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи та вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що Сімейний кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, свою дію на спірні правовідносини з приводу права власності на будинок не поширює, оскільки чинне до вказаної дати законодавство не передбачало визнання факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач разом із ОСОБА_7 спільно проживали, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, набували спільну власність, мали взаємні права та спірне майно придбали внаслідок спільної праці.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова