ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Маляренка А.В., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що 29 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно з яким останній отримав у борг 26 000 грн, які мав повернути рівними щомісячними платежами у строк до 29 вересня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу у встановлений у розписці строк не виконав, позивач просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з нього борг у розмірі 26 000 грн та інфляційні втрати у розмірі 6 760 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 29 травня 2013 року у розмірі 26 000 грн та інфляційні втрати у розмірі 6 760 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 29 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно з яким останній отримав у борг 26 000 грн, які мав повернути рівними щомісячними платежами у строк до 29 вересня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою.

У зв'язку із невиконанням позичальником умов договору позики, ОСОБА_3 03 липня 2014 року направив на адресу ОСОБА_4 претензію про повернення боргу у десятиденний термін з моменту отримання претензії.

Однак відповідач умови претензії не виконав та борг за договором позики у визначений в розписці строк не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, визначив характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягала застосуванню, з'ясувавши, що ОСОБА_4 факт написання розписки не заперечує, дійшов правомірного висновку про те, що відповідач взяті на себе зобов'язання в обумовлений у розписці строк не виконав, грошові кошти не повернув, а тому наявні підстави для стягнення із нього на користь ОСОБА_3 суми боргу з урахуванням інфляційних втрат.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при вирішенні питання про призначення судової почеркознавчої експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції правильно виходив із того, що поставлені представником відповідача для проведення дослідження судовим експертом питання не мають значення для вирішення справи та не стосуються предмета позову.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд правомірно виходив із того, що надані відповідачем квитанції про поповнення карткового рахунку позивача не є належними доказами, які б свідчили про повернення ним боргу за договором позики від 29 травня 2013 року, оскільки вони не місять даних щодо платника та призначення платежу.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 333, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді:В.П. Гончар Т.П. Дербенцева А.В. Маляренко Д.О. Остапчук