Єдиний унікальний номер 725/724/16-ц
Номер провадження 2/725/163/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши заяву ПАТ КБ «Приват Банк» про забезпечення позову в справі за позовом заяву ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій вказав що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором, та просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1, а саме: житловий будинок загальною площею 38,70 кв.м., житловою площею 30,10 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Заставнівський р-н., с. Баламутівка, вул. Буковинська, 14; нежитлову будівлю, телятник, загальною площею 745,30 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Баламутівка, пров. Першотравневий, 20, а також просив обмежити відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, та заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб видачу відповідачу паспорта (проїзного документа), а також зобовязати Адміністрацію державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів (проїзних документів), обмежити особу у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.

Дослідивши поданий позов та заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Частиною ст. 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, зазначеним вимогам заява про забезпечення позову не відповідає.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, ціна позову визначена позивачем у розмірі 6636,47 дол. США, що станом на 03.02.2016 року еквівалентно 171685,37 грн.

При цьому, зі змісту заяви про забезпечення позову убачається, що позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1, а саме: житловий будинок загальною площею 38,70 кв.м., житловою площею 30,10 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Заставнівський р-н., с. Баламутівка, вул. Буковинська, 14; нежитлову будівлю, телятник, загальною площею 745,30 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Баламутівка, пров. Першотравневий, 20.

Разом з тим, заявником у поданій заяві не обґрунтовано необхідності застосування такого виду забезпечення позову, а саме: якими доказами підтверджується можливість вчинення відвідачем відповідних дій щодо відчуження нерухомого майна на даний час та не доведено співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а саме не наведено доказів щодо визначення вартості нерухомого майна, на яке просить накласти арешт й відповідно не зазначено вартість майна на яке необхідно накласти арешт, що позбавляє суд можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами з вартістю майна, що підлягає арешту.

Щодо застосування до відповідача такого виду забезпечення позову як обмеження відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, та заборони відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб видачу відповідачу паспорта (проїзного документа), а також зобовязання Адміністрації державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів (проїзних документів), обмежити особу у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, то суд зазначає наступне.

Так, перелік видів забезпечення позову визначений в статті 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у статті 152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Випадки, в яких у громадян України може бути вилучено чи затримано паспорт, визначені у пунктах 22-26 постанови Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995 року Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення та в пунктах 1-9 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України.

Так, згідно із положеннями ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та пунктів 22-26 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, з наступними змінами і доповненнями, прийнятими на виконання вказаного вище Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або затримано паспорт, а громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово вилучено даний паспорт або йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, підставою тимчасового обмеження права виїзду з України та вилучення закордонних паспортів є випадок, коли громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Тому, враховуючи те, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, а також вилучення та затримання закордонного паспорту громадянина України на стадії розгляду справи, а також суперечить нормам процесуального законодавства, підстави для задоволення заяви та забезпечення позову у такий спосіб також відсутні.

Крім того, представником позивача всупереч вимогам ч. 2 ст.151 ЦПК України не надано відомостей, необхідних для виконання можливого забезпечення позову. Зокрема, ним не надано суду інформацію щодо наявного у відповідача паспорту для виїзду за кордон, який дає йому право виїзду за межі України, а також не вказано відомості про серію, номер, дату видачі таких паспортів, а також, що відповідач має відповідні візи на виїзд чи бажає їх отримати, як це випливає зі змісту вказаного законута відповідних Правил (п.п.10,12) і їм необхідно такий виїзд тимчасово обмежити, й відповідно не надано доказів можливого ухиляння відповідачів від виконання судового рішення.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, суд повертає її заявнику.

Разом з тим заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Таким чином, оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суддю можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України та ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України

УХВАЛИВ:

Заяву представника ПАТ КБ «Приват Банк» про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - повернути позивачу.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою самою заявою на будь-якій стадії судового розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало