Справа № 758/6169/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника відповідача - Золоткова Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про захист прав споживачів, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.02.2014 року між нею, як Страхувальником і Вигодонабувачем з одного боку, та Відповідачем, як Страховиком з іншого боку, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 45913Га/14л, предметом якого відповідно до розділу 4 є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5,6 цього Договору. Застрахованим транспортним засобом, відповідно до розділу 5, є автомобіль Страхувальника, який належить їй на праві приватної власності, марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1. Страховим ризиком, відповідно до п. 9.2. Договору є зокрема «Збитки внаслідок ДТП (дорожньо-транспортна пригода)», що тлумачиться в п.24.2.2. Договору, як будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Зазначає, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Посилається на те, що 05.08.2014 року в АР Крим, Україна, мав місце страховий випадок за участю застрахованого автомобіля «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_1, а саме дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок страхової події, застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а Страхувальник відповідно зазнала збитків.

Звертає увагу суду на те, що керуючись умовами Договору страхування Страхувальник повідомила Страховика про настання страхового випадку та подала усі необхідні від неї документи для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування. Однак, незважаючи на свій обов'язок, Страхова компанія замість виплати належного страхового відшкодування, надіслали Лист від 31.10.2014 року, яким повідомили про відмову у виплаті страхового відшкодування мотивуючи тим, що дорожньо-транспортна пригода трапилась на тимчасово окупованій території, на місце події були викликані компетентні органи іноземної держави, висновки яких не визнаються Україною, а тому страховик не має правових підстав для виплати страхового відшкодування.

Вважає обґрунтування Страховика таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, а тому на її думку є незаконним та не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. У зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 157 000, 00 грн.

Позивачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, від її представника надано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивачки не визнає, обгрунтуваши запереченнями просить суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2014 року між АТ «СК «АХА Страхування» (надалі - Страхувальник) та ОСОБА_2 (надалі - Страховик) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 45913Га/14л, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього Договору. Застрахованим транспортним засобом, відповідно до розділу 5, є автомобіль Страхувальника, який належить їй на праві приватної власності, марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7-17).

14.08.2014 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СК «АХА Страхування» із Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та Заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування ТЗ, в яких вказала про те, що 05.08.2014 року в АР Крим, Україна, мав місце страховий випадок за участю застрахованого автомобіля «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_1, а саме дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження (а.с. 70-73).

04.09.2014 року АТ «СК «АХА Страхування» своїм Листом № 7508/26ЦВ повідомило ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для визнання події страховим випадком та здійснення виплати страхового відшкодування (а.с. 66).

Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна внести відповідні зміни до договору страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Згідно ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується; 4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника.

Зі змісту вказаних норм чинного цивільного законодавства вбачається, що законодавцем на Страхувальника та Страховика прокладено ряд обов'язків, перелік яких не є вичерпним, оскільки сторони в договорі можуть погодити і інші обов'язки, які покладаються на кожного із них.

Сторони в укладеному Договорі добровільного страхування наземного транспорту № 45913Га/14л в п. 27 погодили, що Страхувальник до заяви на виплату страхового відшкодування зобов'язаний надати, зокрема довідка ДАІ про ДТП встановленої форми.

Судом встановлено та не заперечується позивачкою, що нею при зверненні до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування не було надано довідки ДАІ про ДТП встановленого зразка, який визначений Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року, який був чинним на день виникнення правовідносин.

Суд не приймає до уваги надану нею «Справку о дорожно-транспортном проишествии» від 05.08.2014 року, оскільки вона складена не органом влади України, до компетенції якого належить фіксація ДТП та надання відповідних довідок, а складена «ОГИБДД ОМВД РФ по Симферопольскому району» відповідно до законодавства РФ, створення якого не визнається Україною, відповідно до вимог ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки територія АРК та міста Севастополя є тимчасово окупованою територію України і рішення прийняті таким органом, відповідно до вимог ст. 9 вказаного закону, є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом…..

Судом встановлено, що одним із виду правових наслідків, які настають у випадку порушення зобов'язань за договором страхування, є відмова у виплаті страхового відшкодування.

Так згідно ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

З викладеного вбачається, що законодавцем визначено ряд підстав за яких Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, а також вказано, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для такої відмови, якщо це не суперечить закону.

Як вбачається з п. 28.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45913Га/14л, сторони погодили, що страхове відшкодування сплачується Страхувальнику тільки після того як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку. Страхувальник зобов'язаний надати Страховику усі необхідні документи та/або інформацію, що підтверджують причини та розмір збитку, перелік яких наведено в розділі 27 Договору. Ненадання вказаних документів та/або інформації дає Страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами та/або інформацією.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що п. 27 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45913Га/14л на Страхувальника покладається обов'язок із надання Страховику довідки ДАІ про ДТП встановленої форми, що останньою зроблено не було у зв'язку з чим суд приходить до висновку про порушення нею умов договору та визнає правомірною відмову відповідача у виплаті їй страхового відшкодування.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом встановлено порушення саме позивачкою умов укладеного Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45913Га/14л, суд приходить до висновку про відсутність порушення, невизнання або оспорювання відповідачем її прав, свобод та інтересів, що є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивачки не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 979, 988, 989, 990, 991 ЦК України, ЗУ «Про страхування», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко