Провадження №2/200/4075/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 жовтня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпропетровську ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала на те, що від шлюбу з відповідачем, який вже розірвано, має неповнолітнього сина ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні та вихованні. З метою розвитку та оздоровлення дитини на сьогодні постало питання періодичного виїзду дитини за кордон. Однак оскільки станом на сьогодні звязатись із відповідачем с приводу отримання нотаріально посвідченого тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон до інших країн в позивачки змоги не має, позивачка звернулась до суду. Вважає, що з метою оздоровлення та всебічного розвитку син має право періодично виїздити за кордон.

Позивачка просить суд надати їй дозвіл, без згоди та супроводу відповідача, оформити проїзний документ дитини, паспорт для виїзду за кордон, отримати дозволи (візи) в консульських (дипломатичних) установах та усі інші необхідні документи для тимчасового виїзду за межі України сина сторін, а також надати дозвіл на виїзд за межі України сина сторін на строк до 13.03.2025 року включно в супроводі матері дитини або уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою осіб, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу відповідача.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду належним чином, в судове засідання з розгляду справи не з'явився, будь-яких письмових заяв, пояснень або заперечень не подав.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.

В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19.07.2008 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким мають спільну неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2014 року по цивільній справі №205/2476/14-ц, яке набрало законної сили 25.04.2014 року, шлюб сторін було розірвано.

Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дитиною за кордон.

Статтею 33 Конституції Українипередбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 Сімейного кодексу України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Таким чином, законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпропетровську ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, оформити проїзний документ дитини, паспорт для виїзду за кордон, отримати дозволи (візи) в консульських (дипломатичних) установах та усі інші необхідні документи для тимчасового виїзду за межі України громадянина України неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд за межі України неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 13.03.2025 року включно в супроводі його матері ОСОБА_1 або уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою осіб, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва