Ухвала

іменем україни

22 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційними скаргами заступника прокурора Одеської області та ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з прокуратури Одеської області на свою користь 253 грн 80 коп. на відшкодування майнової шкоди та 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що прокуратурою Одеської області порушено її громадянські права. Зазначила, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013 року було задоволено її скаргу на неправомірні дії, бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, зобов'язано прокурора Одеської області розглянути її заяви від 26 лютого 2010 року, 28 лютого 2010 року, 01 березня 2010 року, 29 червня 2011 року, 03 жовтня 2010 року, 10 грудня 2010 року 12 травня 2010 року, 13 квітня 2012 року та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по її заяві щодо кримінальних правопорушень працівниками Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області та працівників прокуратури Березовського району Одеської області. Також зазначила, що через неправомірні дії працівників прокуратури вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав, які були відновлені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013 року, а грошові кошти, які витратила на поїздки до суду та до прокуратури, вона могла б витратити на утримання сім'ї.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_4 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року змінено рішення суду першої інстанції у частині відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_4 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

В інший частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій у частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заступник прокурора Одеської області просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, із підстав порушення судами норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

За правилами ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 61, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із їх доведеності та обґрунтованості, оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність посадової особи прокуратури Одеської області, таким чином, наявні правові підстави для відшкодування прокуратурою моральної шкоди позивачу.

Зменшуючи розмір грошової суми на відшкодування моральної шкоди із 1 тис. грн до 500 грн, апеляційний суд обґрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог, адже квитки на автобуси та чеки, які надала ОСОБА_4 на підтвердження цих позовних вимог, не містять інформації щодо особи, яка їх придбала, і не доказують, що їх придбання пов'язане з розглядом заяви ОСОБА_4 у цій справі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційні скарги - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги заступника прокурора Одеської області та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.В.Маляренко

І.К.Парінова