Справа № 363/4752/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/5482/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 33 17.11.2016

РІШЕННЯ
Іменем України
17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення суми матеріального збитку , -
встановила:
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.
14 серпня 2015 року у м. Вишгород на пр. Шевченка, з вини ОСОБА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ДОДЖ КАЛІБЕР» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та за участі автомобіля «КРАЗ 5233Н2» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить в/ч НОМЕР_1 , під керуванням солдата-водія ОСОБА_2 .
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - в/ч НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Київський страховий дім», які 19 жовтня 2015 року виплатили позивачеві 43 922,40 грн.
ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес-Бенц» для визначення матеріального збитку.
Відповідно до наданих рахунків, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 176 916,09 грн., а в подальшому сума зросла до 187985,38 грн.
Оскільки страхова компанія не у повному обсязі відшкодувала завдані збитки, позивач просила суд стягнути із в/ч НОМЕР_1 як з володільця джерела підвищеної небезпеки на її користь завдані матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 144 062,98 грн.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 144 062,98 грн. матеріальних збитків, 3 072 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та 1 449,95грн. витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач військова частина № НОМЕР_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги вказали, що у справі проведено експертизу щодо визначення розміру спричиненого позивачеві матеріального збитку, однак суд першої інстанції не узяв до уваги вказаний належний доказ, при цьому безпідставно виходив з розміру майнової шкоди, визначеної довідкою рахунком.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з вимог ст.1187 ЦК України та дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. При цьому, визначаючи розмір такої шкоди, суд виходив з рахунку ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес-Бенц» №211633873 від 07.07.2016 року.
Колегія суддів із вказаними висновками погоджується не в повній мірі з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2015 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «КРАЗ 5233 Н2» д.н.з. НОМЕР_3 , що належить військовій частині № НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «DODGE CALIBER» Д.Н.З. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 11.09.2015 року № 586 за порушення вимог п. 10.1. та п. 3.5. Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, водія ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
На момент ДТП цивільна відповідальність, пов`язана з використанням автомобілем марки «КРАЗ 5233 Н2» д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», які 19 жовтня 2015 року виплатили позивачеві 43 922,40 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 р. ( в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 1994 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з наявних доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та дійшов правильного висновку про те, що цивільну відповідальність по відшкодуванню майнової шкоди, завданої позивачеві в результаті пошкодження її автомобіля, повинна нести військова частина № НОМЕР_1 як володілець джерела підвищеної небезпеки у розмірі, який є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 144062 грн. 98 коп., суд першої інстанції виходив з різниці між розміром шкоди, визначеним рахунком ТОВ «Автомобільний дім Мерседес Бенц» від 7 липня 2016 року у сумі 187985 грн. 38 коп. ( а.с.188-189) та страховою виплатою у розмірі 443922 грн.

Разом з тим, колегія суддів не згодна з розміром завданої позивачеві шкоди, визначеної судом першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України з урахуванням справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і також ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За результатами огляду пошкодженого транспортного засобу позивача сертифікованим аварійним комісаром ОСОБА_3 на замовлення страхової компанії відновлювальний ремонт вказаного автомобіля без урахуванням експлуатаційного зношення деталей складає 85389, 59 грн. ( а.с.170-181)
Згідно рахунку № НОМЕР_4 від 07.07.2016 року наданого СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес-Бенц», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДОДЖ КАЛІБЕР» д.н.з. НОМЕР_2 склала 187 985,38 грн.
Разом з тим, колегія суддів враховує той факт, що по справі проведена судова автотоварознавча експертиза, згідно висновку №1507/16-54 від 10 червня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 109427,18 грн.
Вказані документи містять різний розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції в порушення вказаних вимог процесуального закону безпідставно невмотивовано надав перевагу одному доказу над іншим, зокрема, поклав в основу визначення розміру відновлювального ремонту автомобіля саме рахунок, а не висновки сертифікованих експертів.
Оскільки вказане порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, на підставі ч.3 ст. 308 ЦПК України судове рішення, що переглядається, підлягає зміні в частині визначення суми матеріального збитку.
Так, висновок експерта №1507/16-54 від 10 червня 2016 року містить інформацію щодо предмета доказування, він проведений сертифікованим судовим експертом у складі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, в ході проведення експертизи було оглянуто пошкоджений автомобіль позивача і надано висновок №1507/16-54 про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у розмірі 109427,18 грн.(а.с.98-103). Разом з тим наданий рахунок №211633873 від 07 липня 2016 року СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес-Бенц» на суму 187 985,38 грн., вказаних ознак не має ( а.с.188-189).
Оцінюючи докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що саме вказаний висновок експерта щодо розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 109427,18 грн., який містить докладний опис проведених експертних досліджень є належним та допустимим, достовірним та переконливим доказом щодо розміру відновлювального ремонту автомобіля, який не спростований іншим експертним висновком.
Разом з тим, як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення від 16 жовтня 2015 року № 8346, від ПрАТ «Київський страховий дім» сплачено страхову виплату ОСОБА_1 у розмірі 44143 грн. 12 коп. ( а.с.67, 183).
Таким чином, з врахуванням страхової виплати ПрАТ «Київський страховий дім», стягненню на користь позивача підлягає сума 65284,06 гривні. ( 109427,18 грн. - 44143 грн. 12 коп.).
На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 072 гривні .
За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, рішення суду в частині підлягає зміні в частині стягнення суми матеріального збитку та судового збору.
Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:
Апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року змінити в частині стягнення суми матеріального збитку та судового збору.
Викласти перший та другий абзац резолютивної частини рішення суду в такій редакції:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 65284 гривень 06 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди, 3 072 гривні - витрати проведення автотоварознавчої експертизи та 1000 грн. - витрати по сплаті судового збору.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: