У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Демяносова М.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплату компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що з 17 червня 2015 року була прийнята на роботу до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова» на посаду медичної сестри та наказом від 20 серпня 2015 року була звільнена з займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору. На дану посаду позивач була прийнята на час декретної відпустки з випробувальним терміном до 24 серпня 2015 року, проте, як стверджує позивач, їй була гарантована постійна робота за умови сумлінного виконання посадових обов'язків. Оскільки нарікань на її роботу не було, свої звільнення остання вважає незаконним, а тому просила суд поновити її на посаді медичної сестри в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу; виплатити компенсацію за 5, 6 календарних днів невикористаної чергової відпустки.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, поданій представником ОСОБА_6., просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивача з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням дії строкового трудового договору є законним і проведено відповідно до вимог чинного трудового законодавства, оскільки із копії заяви ОСОБА_4 від 04 червня 2015 року, вбачається, що позивач просила прийняти її на роботу на період декретної відпустки медичної сестри ОСОБА_7, яка згідно з наказом № 02-02-02/1214-п від 12 серпня 2015 року медична сестра ОСОБА_7 приступає до роботи на 1,0 ставки після відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 25 серпня 2015 року. Крім того в матеріалах справи наявні акти та рапорти про неналежне виконання ОСОБА_4 своїх функціональних обов'язків.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

М.В.Демяносов