У х в а л а

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту визнання батьківства та визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и л а :

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області рішенням від 16 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив. Установлено факт визнання батьківства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно ОСОБА_5, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_7. Зобов'язано відділ ДРАЦС РС Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області внести відповідні зміни в актовий запис про народження № 19, складений 4 червня 1953 року Лисецьким районним бюро ЗАГС Станіславської (тепер Івано-Франківської) області на ОСОБА_5, указавши ОСОБА_6 батьком дитини, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_5. Визнано частково недійсними видані ОСОБА_4 державним нотаріусом Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на Ѕ частину квартири, Ѕ частину земельної ділянки в частині успадкування ОСОБА_4 ј частини квартири АДРЕСА_1, ј частини земельної ділянки площею 0,0571 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційний суд Івано-Франківської області рішенням від 16 квітня 2015 року скасував рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково, ухвалив визнати недійсними видані ОСОБА_4 державним нотаріусом Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на Ѕ частину земельної ділянки в частині успадкування ОСОБА_4 ј частини квартири АДРЕСА_1 від 24 грудня 2012 року та ј частини земельної ділянки площею 0,0571 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, від 24 грудня 2012 року.

У задоволенні вимог ОСОБА_5 про встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_5, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_7, та про зобов'язання відділу ДРАЦС РС Тисменицького районного управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження № 19, складений 4 червня 1953 року Лисецьким районним бюро ЗАГС Станіславської (тепер Івано-Франківської) області на ОСОБА_5, указавши ОСОБА_6 батьком дитини, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_5, відмовлено.

Колегія суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року залишила без змін.

16 грудня 2015 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_10, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 4 частини першої статті 268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня і 7 жовтня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 17 вересня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім'я ОСОБА_4, з огляду на те, що позивачка має право на спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

-в ухвалі від 23 вересня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на допущені судом порушення норм процесуального права щодо встановлених фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та звернув увагу на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях;

-в ухвалі від 7 жовтня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про необхідність повного з'ясування дійсних обставин справи щодо наявності родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, кола спадкоємців та прийняття позивачем спадщини.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту визнання батьківства та визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін