Справа № 739/175/16-ц
Провадження № 2/739/63/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивачка) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дітей і хоча проживає разом з ними, свої обов'язки щодо утримання дітей належним чином не виконує, участі в утриманні дітей не приймає, заробітну плату витрачає на власні потреби.

У судове засіданні позивачка не з'явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позові та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Третя особа у судовому засіданні висловилася проти задоволення позову та пояснила, що вона має спільну з відповідачем дитину на утримання якої останній сплачує їй аліменти. Позовні вимоги вважає необгрунтованими, оскільки їй відомо, що відповідач належним чином виконує свої обов'язки щодо утримання спільних з позивачкою дітей, при цьому заявила, що на її думку подання даної позовної заяви мотивоване бажанням позивачки та відповідача у подальшому домогтися зменшення розміру аліментів, які відповідач сплачує їй на утримання їхньої спільної з відповідачем дитини.

Заслухавши пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2011 року (а.с. 2). Під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 14 лютого 2012 року та серії НОМЕР_3 від 02 грудня 2014 року, в яких позивач вказаний батьком цих дітей, а відповідачка вказана їх матір'ю (а.с.3-4).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Кам'янсько-Слобідською сільською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області, позивачка та відповідач проживають разом зі своїми дітьми однією сім'єю (а.с. 6).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається відповідач повністю визнає позовні вимоги, зокрема щодо його ухилення від утримання спільних з позивачкою дітей, тому на підставі частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вказана обставина, як така, що визнається сторонами, доказуванню не підлягає.

Доводи третьої особи про те, що відповідач належним чином виконує свої обов'язки щодо утримання його спільних з позивачкою дітей жодними доказами не підтверджені, хоча саме на третю особу відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України покладається обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Припущення третьої особи про те, що поданням даного позову позивачка та відповідач мають намір в подальшому домогтися зменшення розміру аліментів, які відповідач сплачує їй на утримання їхньої спільної дитини суд вважає необгрунтованими, оскільки хоча статтею 192 СК України й передбачено право платника аліментів звернутися до суду з приовду зміни розміру аліментів, які він сплачує, однак підставою для цього, серед іншого, може бути зміна сімейного стану платника, зокрема збільшення кількості осіб, що перебувають на його утриманні, а не сам факт сплати ним аліментів на утримання таких осіб.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивачки суд враховує, що як вбачається відповідач має постійне місце роботи і відповідно постійний дохід, перебування на його утриманні ще однієї дитини на яку він вже сплачує аліменти, а також відсутність будь-яких даних про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачкою дітей захворювань, що потребують додаткових витрат.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 25 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 25 січня 2016 року по 24 лютого 2016 року.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, аліменти на утримання їхніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 січня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 25 січня 2016 року по 24 лютого 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко