ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/68/16-ц
Провадження № 2/210/674/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" лютого 2016 р.

Дзержинський районній суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_4 (а.с.12) із вищевказаним позовом, який вмотивовано тим, що 08 травня 2013 року помер батько позивача, - ОСОБА_5, який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№34. Мати позивача, - ОСОБА_6, померла раніше свого чоловіка (батька позивача), 05 квітня 2006 року. На день її смерті разом з нею був зареєстрований її чоловік, - ОСОБА_5

Вказував на те, що заяви про відмову від спадщини після смерті дружини батько позивача не подавав. Після смерті батьків позивача залишилося спадкове майно, яке складається з трикімнатної квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Стрельникова, буд.№3, кв.№34. Вказана квартира належала померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане на їх імя Виконавчим комітетом Криворізької міської ОСОБА_6 народних депутатів 11 червня 1997 року №Дз285, та яке зареєстроване КП ДОР «Криворізьке БТІ» у реєстровій книзі №130п-113-113.

Зазначав, що 13 лютого 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо оформлення спадщини після смерті батьків, але у видачі такого документу йому було відмовлено, оскільки у встановлений законом термін із заявою про прийняття спадщини за законом він не звернувся, постановою від 13 лютого 2014 року для вирішення питання надання додаткового строку для прийняття спадщини позивача ОСОБА_3 було направлено до суду.

Як на підставу пропуску терміну подачі заяви про прийняття спадщини посилався на ту підставу, що позивач ОСОБА_3, у серпні 2013 року отримав тяжку травму правої ноги та перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Криворізької міської лікарні №11 більше трьох місяців, самостійно пересуватися не міг, і лише наприкінці листопада, а саме 26 числа його виписали з лікарні, тобто фактично вже після того, як сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька, - ОСОБА_5

На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким визначити позивачу ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті його батька, - ОСОБА_5, який помер 08 травня 2013 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, тривалістю в один місяць.

Присутня у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_2 (а.с.28), надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, - Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 ради, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Судом встановлено, що 08 травня 2013 року помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с.14), - ОСОБА_5, що підтверджується наданою копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №515517 від 10 травня 2013 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5), який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№34, що підтверджується копією відповідної довідки №924 від 10 липня 2008 року, виданої Комунальним житловим підприємством №3 (а.с.8).

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_3 та померлого, - ОСОБА_5, підтверджений копією свідоцтва про народження позивача серії ЯВ №964031, виданого 08 квітня 1957року (а.с.6).

Мати позивача, - ОСОБА_6, померла 05 квітня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №080892, виданого 05 квітня 2006 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7). На день її смерті разом з нею був зареєстрований її чоловік, - ОСОБА_5 (а.с.8).

Після смерті батьків позивача залишилося спадкове майно, яке складається з трикімнатної квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Стрельникова, буд.№3, кв.№34. Вказана квартира належала померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане на їх імя Виконавчим комітетом Криворізької міської ОСОБА_6 народних депутатів 11 червня 1997 року №Дз285, та яке зареєстроване КП ДОР «Криворізьке БТІ» у реєстровій книзі №130п-113-113 (а.с.9).

З пояснень представника позивача встановлено, що заяви про відмову від спадщини після смерті дружини батько позивача не подавав.

13 лютого 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо оформлення спадщини після смерті батьків, але у видачі такого документу йому було відмовлено, оскільки у встановлений законом термін із заявою про прийняття спадщини за законом він не звернувся, постановою від 13 лютого 2014 року для вирішення питання надання додаткового строку для прийняття спадщини позивача ОСОБА_3 було направлено до суду (а.с.11).

З довідки №2 від 05 січня 2016 року, виданої Комунальним закладом «Криворізька міська лікарня №11» Дніпропетровської обласної ради», вбачається, що позивач ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР» з 05 серпня 2013 року по 26 листопада 2013 року з діагнозом, - «закритий оскольчатий перелом н/3 правої гомілки зі зміщенням уламків» (а.с.26).

Саме на дану обставину представник позивача посилався у судовому засіданні як на підставу пропуску позивачем терміну зі зверненням із заявою про прийняття спадщини за законом.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця або день, з якого його оголошено померлим (ст.1220 ЦК). Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК).

Згідно з роз'яснень, викладених в п.2 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує повністю причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

На підставі наданих доказів, суд вважає, доведеними наявність поважних причин, з яких позивач пропустив строк на прийняття спадщини та надає йому додатковий строк на прийняття спадщини тривалістю в один місяць з моменту набрання рішенням суду законної чинності.

На стягненні судових витрат на свою користь позивач не наполягає.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.1217, 1220, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, - задовольнити.

Встановити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк в 01 (один) місяць з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька, - ОСОБА_5, який помер 08 травня 2013 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович