Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/32/16-ц
Провадження по справі № 2/514/88/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді М.В. Козирєва

за участю секретаря О.В.Терзі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувшись 11 січня 2016 року до суду з вищеназваним позовом вказав, що він і відповідач, ОСОБА_2, є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В зв'язку з припиненням шлюбних відносин між батьками дитини остання проживає з матір'ю ОСОБА_2, яка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі в її вихованні.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив зобовязати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою та зобовязати відповідача надати йому можливість спілкуватись з донькою у суботу та неділю з 09.00 до 18.00 годин, в святкові дні та в її день народження 1-го липня.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що батько дитини має заборгованість зі сплати аліментів і взагалі вона не перешкоджає позивачу в спілкуванні з дитиною, він неодноразово приїздив до неї та, не попередивши заздалегідь, забирав доньку ОСОБА_3, окрім того, під час таких зустрічей з батьком дитина починає хворіти.

Також, відповідач зазначила, що вона сама працює повний робочий тиждень і також має право спілкуватись з донькою у вихідні дні, а тому згодна, щоб дитина бачилася з батьком тільки раз у два тижні та у її присутності за місцем проживання дитини та в громадських місцях, оскільки позивач хворіє на Гепатит С і може заразити доньку.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно хворіє на Гепатит С, проте він знає, як себе поводити, щоб не зашкодити своїй єдиній дочці, це захворювання не передається повітряно-крапельним шляхом, а тільки через кров, а тому його спілкування з дитиною ніяким чином їй не зашкодить.Також, відповідач зазначив, що дбає про свою доньку, хоче з нею спілкуватись, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, більше того, рішенням органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації від 04 квітня 2016 року визнано доцільним, щоб він приймав участь у вихованні та спілкуванні зі донькою ОСОБА_3.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_4 підтвердила доводи позивача та пояснила, що питання можливості спілкування батька з донькою ОСОБА_3 з огляду на його хворобу також досліджувалось при прийнятті зазначеного рішення від 04 квітня 2016 року, зокрема на засіданні органу опіки та піклування був заслуханий Тарутинський районний педіатр, який пояснив, що дана хвороба не передається повітряно-крапельним шляхом та при дотриманні правил безпеки не може створювати загрози здоровю дитини. Також, як пояснила представник органу опіки та піклування, наявність такої хвороби не є перешкодою для заборони позивачу бачитися з донькою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Так, встановлено, що рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 03 грудня 2012 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 35).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 (а.с. 6).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що 2012 році подружжя припинило шлюбні відносини, а дитина проживає з матір'ю.

Згідно висновку органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 є доцільним (а.с. 48).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року N 789-XII, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Неперебування батьків у шлюбі, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ст.150 СК України).

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст.151 СК України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування (ст.153 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психологічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами тощо (ч.ч. 1,2 ст.159 СК України).

Також, відповідно до ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходить з рівності прав і обов'язків батьків щодо дитини та на участь у його вихованні.

Зокрема, батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають рівні права та обов'язки щодо доньки ОСОБА_3. Вони зобов'язані особисто виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний стан. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов'язків не ухиляється, незважаючи на те, що проживає окремо, він бажає спілкуватися з дитиною, проводити спільно час, піклуватися про фізичний, духовний та моральний стан доньки, однак в реалізації батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків йому чиняться відповідачем ОСОБА_2 перешкоди, що є порушенням ст.ст. 151, 153 СК України.

В справі відсутні докази того, що позивач ОСОБА_1 негативно характеризується, має шкідливі звички, зловживає алкогольними напоями чи наркотичними засобами, притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності (а.с. 50).

Не надано суду доказів, які б вказували на те, що спілкування батька з дитиною суперечить інтересам дитини. Наявність між подружжям спорів про виконання обов'язку по утриманню дитини, про поділ майна подружжя тощо не впливає на реалізацію права та на виконання обов'язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження.

Окрім того, обов'язкової присутності особисто матері при спілкуванні дитини з батьком законом не передбачено і обставини справи не вказують на те, що таке спілкування має бути виключно в присутності матері та за місцем її проживання, а наявність хвороби у батька не може бути безумовною підставою для обмеження його у батьківських правах, якщо це не загрожує дитині.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 159 СК України суд дійшов висновку, що слід визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини, зокрема шляхом періодичних побачень та спільного відпочинку та, з огляду на викладене, надати можливість батьку це робити і за місцем його проживання та без присутності відповідача ОСОБА_2

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що вона працює повний робочий тиждень і у випадку, якщо батько буде бачитися з дитиною щосуботи та щонеділі, її права, як матері, на проведення часу з дитиною у вихідні дні будуть порушені (а.с. 51).

Тому, виходячи з встановленого ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини суд дійшов висновку про необхідність визначити час систематичних побачень та спільного відпочинку батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години і в святкові дні та 01 липня кожного року з 09.00 години до 15.00 години.

Слід зазначити, що перешкоджання в спілкуванні порушує не лише права батька, а й права дитини, яка в силу віку сама не може дати оцінку необхідності та важливості такого спілкування, правом дитини на побачення з батьком фактично розпоряджається мати на власний розсуд, створюючи перешкоди у спілкуванні. Оскільки сторони не дійшли згоди у вирішенні питання участі кожного у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, то спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Окрім того, позивач надав суду копію рішення органу опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації від 08 лютого 2016 року щодо визначення часів відвідування малолітньої ОСОБА_3 її бабою по батьківській лінії ОСОБА_5 та дідом по батьківській лінії ОСОБА_6, зокрема два рази на місяць в суботу з 10.00 години до 18.00 години за попередньою домовленістю з матірю (а.с. 49).

На думку суду, визначена участь батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки не порушує прав матері дитини, її бабусь та дідів, позаяк дитина проживає з матір'ю ОСОБА_2, яка не перешкоджає бабусі та діду по материнській лінії спілкуватися з онукою, а бажання батька ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною в суботу в силу визначеного ст. 151 СК України переважного права батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини має пріоритет над бажанням бабусі та діда по батьківській лінії спілкуватись з онукою теж в суботу.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не сплачує аліментів на утримання дитини, оскільки тільки сама по собі нерегулярна сплата аліментів і наявність боргу по їх сплаті не може слугувати підставою для заборони батькові бачитися з дитиною (а.с. 34).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у спілкуванні з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, час на спілкування з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години і з 09.00 години до 15.00 години в святкові дні і 01 липня кожного року, без присутності ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 надати можливість ОСОБА_1 спілкуватись з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години і з 09.00 години до 15.00 години в святкові дні і 01 липня кожного року, без присутності ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а якщо сторони не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.В. Козирєв