Справа № 642/6738/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретаря - Канаїєвої К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Ленінський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що 04.08.2016 року померла його мати ОСОБА_2 в м. Краснодон Луганської області на тимчасово окупованій території. Заявник звернувся до Ленінського РАЦС, щоб зареєструвати факт смерті, проте йому було відмовлено, оскільки видане Краснодонською центральною багатопрофільною лікарнею Луганської області медичне свідоцтво про смерть не відповідає встановленій законодавством України формі. Визнання особи померлою необхідно для оформлення соціальної допомоги, оскільки заявник тяжко хворий на рак осадочної кишки.

Заявник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Зацікавлена особа Ленінський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану заперечень проти заяви не подало.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження ГД №234170, складеного російською мовою, ОСОБА_1 народився, 08 листопада 1956 року, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 була громадянином України, зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією її паспорту серії ЕК689558, виданого Молодогвардійським МВМ УМВС України в Луганській області 16.12.1997 року.

Факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується завіреною копією лікарського свідоцтва про смерть №182 від 05.07.2016 р., яке видано на тимчасово окупованій території Краснодонською центральною міською багатопрофільною лікарнею Луганської області, в якому зазначено, що ОСОБА_2, 20 липня 1929 року, померла 04 липня 2016 року в м. Краснодон Луганської області. Причиною смерті вказано внутрішньомозковий крововилив.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію факту смерті ОСОБА_2. Однак, в.о. начальника Ленінського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 було відмовлено у державній реєстрації факту смерті ОСОБА_2, з підстав невідповідності медичного документу формі затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документа ції, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до розяснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р, місто Краснодон Луганської області відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За вимогами ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері та отримання свідоцтва про смерть.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасово окупованій території, що дасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Відповідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Ленінський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнавши датою її смерті 04 липня 2016 року та місцем смерті - м. Краснодон Луганської області.

Відповідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Проценко