АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/61/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_10, Монастирищенський районний відділ РАЦС про визнання батьківства та внесення змін до Державного реєстру актів цивільного стану про народження,

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ОСОБА_8 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_6 про визнання батьківства та внесення змін до Державного реєстру актів цивільного стану про народження, мотивуючи тим, що її мати ОСОБА_10 у 1981 -1983 роках проживала із ОСОБА_11 у незареєстрованому шлюбі. Під час проживання однією сім'єю вони вели спільне господарство, мали спільні кошти від трудової діяльності, проявляли турботу один до другого. Проживали вони на квартирі у ОСОБА_12 по АДРЕСА_1. Відповідачі та їх родичі не сприймали ОСОБА_10 як дружину ОСОБА_5., всілякими засобами намагались їх розлучити і як наслідок в червні 1983 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5. розсталися. З цього часу разом не проживали.

В період проживання однією сім'єю у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_8. Батько став проживати в АДРЕСА_2, а мати, після її народження, в с. Попудня Монастирищенського району, заяву про реєстрацію її народження мати подавала сама, оскільки з батьком вже не проживала і під час реєстрації ім'я та по батькові, батьком було вказано - ОСОБА_11, а прізвище матері - ОСОБА_8.

Не зважаючи на це, ОСОБА_5. періодично, тайком від своїх родичів, приїздив до них в гості в с. Полудня Монастирищенського району, надавав матеріальну допомогу. У 1985 році мати переїхала на постійне місце проживання в с. Родниківка, де також періодично зустрічалася з батьком. ОСОБА_5. визнавав ОСОБА_8 за свою доньку, мав намір оформити на неї заповіт і свої наміри не від кого не приховував. Останнім часом батько тяжко хворів і за його проханням вона взяла відпустку по місцю своєї роботи та приїхала наглядати за ним. В цей час він проживав сам по АДРЕСА_3, а тому вона мала змогу приходити до нього додому та мала ключ від вхідних дверей будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5. помер.

Просила суд визнати її, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, дочкою ОСОБА_5.

Зобов'язати Монастирищенського районного відділу РАЦС управління юстиції внести зміни до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження до актового запису № 18 від 30 січня 1984 року про народження дитини ОСОБА_8, де у відомості про батьківство вказати батьком ОСОБА_8 - ОСОБА_11, виключивши відомості про ОСОБА_11.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року позов задоволено. Ухвалено визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженку смт. Монастирище Черкаської області, громадянку України, зареєстровану по АДРЕСА_4, дочкою ОСОБА_11.

Зобов'язано Монастирищенський районний відділ РАЦС управління юстиції внести до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження до актового запису № 18 від 30 січня 1984 року про народження дитини ОСОБА_8, де у відомості про батьківство вказати батьком ОСОБА_8 - ОСОБА_11, виключити відомості про ОСОБА_11.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Також, не погоджуючись з рішення суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки неповно і неправильно встановлені обставини справи, які мають значення для її вирішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які суд першої інстанції дослідив з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

СК набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Пленуму Верховного Суду України в п. 3 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз»ясним, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги підстави визнання батьківства, зокрема : докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, спільне проживання і ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини, спільне виховання та утримання ними дитини.

Встановлено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому суд першої інстанції при вирішенні питання про встановлення батьківства правильно керувався саме нормами КпШС.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було допитано ряд свідків, з показів яких вбачається, що їм відомий факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_5. і ОСОБА_10 (матір ОСОБА_8.), також відомо про народження дочки ОСОБА_8, і ОСОБА_5. при житті визнавав ОСОБА_8 своєю дочкою.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2014 року, за клопотанням ОСОБА_8 було призначено судову генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань.

З підсумків висновку експерта № 151 вбачається, що молекулярно - генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5. відносно ОСОБА_8 складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_5. відносно ОСОБА_8 практично доведено /а.с. 95-98/

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при задоволенні позову були правильно взяті до уваги покази свідків, які підтверджують спільне проживання померлого та матері позивачки в певний період часу, ведення ними в цей період спільного господарства та визнання померлим позивачки як дочки, а також висновок експерта щодо молекулярно-генетичного дослідження.

Твердження апелянтів про те, що висновок суду про батьківство був зроблений тільки на підставі висновку молекулярно - генетичного дослідження, колегія суддів оцінює критично, оскільки він спростовується матеріалами справи.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердженням апелянтів про те, що зразок крові померлого наданий на експертизу був замінений та не належав померлому, оскільки із матеріалів справи вбачається, що біологічні зразки трупа ОСОБА_5. надані на експертизу були отримані ОСОБА_8 для проведення експертизи у слідчому відділі Уманського РВ УМВС України в Черкаській області, про що свідчить розписка ОСОБА_8, і були отримані експертом в пакеті заклеєному та опечатаному круглою печаткою з відбитком МВС України Уманський районний відділ Головного управління МВС України в Черкаській області № 1і цілісність упаковки не пошкоджена, про що є відповідний запис в самому тексті експертизи /а.с. 96/.

Із висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_5. №240 /а.с. 122-124/ вбачається, що кров від трупа, зразок крові на марлі та зразок марлі були вилучені начальником СВ Уманського РВ УМВС, про що є відповідний запис у протоколі огляду трупа в морзі.

Докази того, що в діях працівників слідчого відділу Уманського РВ УМВС України в Черкаській області мають місце грубі порушення кримінально-процесуального законодавства, що певні слідчі дії були проведені незаконно, що зразки крові трупа були відібрані незаконно, про що вказують в апеляційних скаргах апелянти, в матеріалах справи відсутні. Дані про те, що з цього приводу були проведені службові перевірки чи певні особи були притягнуті до відповідальності також суду не надані.

А тому твердження апелянтів про те, що висновок молекулярно - генетичного дослідження є доказом, одержаним з порушенням порядку отримання доказів , колегія суддів оцінює критично.

Відповідно до сит. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Головуючий :

Судді :