№ 207/1350/16-ц
№ 2/207/978/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Онищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що є власницею частини вказаної квартири, 25.04.2006 року зареєструвала своє право власності; квартирі зареєстровані двоє осіб вона та відповідачка у справі, яка є її донькою; остання виїхала і з 2010 року не мешкає у квартирі, що можуть підтвердити свідки; відповідачка має свідоцтво про тимчасовий притулок у Російській Федерації , тобто паспорт громадянина України нею зданий, вона одружилася, народила дитину і постійно мешкає у вказаній державі, самостійно приїхати до України та знятись з реєстраційного обліку не може; позивачка ж хоче продати квартиру та виїхати до доньки, але реєстрація доньки є перешкодою. У якості правового обгрунтування посилається на ст. ст. 15, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов з наведених підстав, пояснила, що звернутись з даним позовом їй порадив юрист, для того, щоб продати квартиру; відповідачка разом з нею є власницею вказаної квартири за результатом приватизації.

Від відповідачки на адресу суду електронними засобами звязку надійшла письмова заява, у якій вказано її адресу проживання: РФ м. Чебоксари, щодо визнання позову у повному обсязі та розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши позивачку, взявши до уваги заяву відповідача, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого згідно розпорядження від 16.11.2005 року № 5/1916-р Фондом комунальної власності Дніпродзержинської міської ради квартира по вул. Матросова, 25-19 у м. Дніпродзержинську належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (л.с.16). З наданих позивачкою копій сідоцтва про шлюб та посвідчення особи відповідачки вбачається, що остання змінила прізвище на Третьякова , зареєструвавши шлюб на території РФ.

У відповідності до ст. 131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання; згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню; доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наведеного вище вбачається, що ст. 405 ЦК України, на яку в обгрунтування позову посилається позивачка, не має жодного відношення до правовідносин між сторонами, оскільки відповідачка, як і позивачка є співвласницею спірного житла і від права власності на нього не відмовлялась, таким чином суд не має передбачених законом підстав для позбавлення її права користування спірним житлом, котре належить їй на праві власності, який би період часу вона там не була відсутньою.

Також суд враховує, що сторонами не надано будь-яких доказів звернення відповідачки до державних органів щодо скасування її реєстрації за вказаною адресою або відмови у такому скасуванні; наявність довіреності, виданої нотаріусом РФ за місцем мешкання відповідачки на ім`я позивачки не перешкоджає позивачці звертатись від імені доньки до компетентних органів з заявою про зняття тої з реєстрації, як і здійснювати відчуження спірної квартири.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати у справі віднести на рахунок позивача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 347 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі ОСОБА_4