Справа № 361/193/16-ц
Провадження № 2/361/879/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Харченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_7 року син позивача ОСОБА_3 помер. Колишня дружина ОСОБА_3 й відповідно невістка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишилася зареєстрованою за вказаною вище адресою місцезнаходження належного позивачеві будинку. Однак після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, відповідач ОСОБА_2, залишивши малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, покинула будинок та виїхала в невідомому напрямку. Місце перебування відповідача на даний час невідоме. З 2013 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, її речі у будинку відсутні. Реєстрація перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її права власності на вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з чим остання звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 надали аналогічні викладеному пояснення, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомлені.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,09 га, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18435691 від 28 лютого 2014 року (а.с. 7-8).

З копії довідки № 233 від 11 лютого 2015 року та довідки № 90 від 18 січня 2016 року, які видані Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, вбачається, що власником домоволодіння АДРЕСА_3 є позивач ОСОБА_1.

Згідно із наведеними вище довідками Требухівської сільської ради Броварського району Київської області у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, крім позивача також зареєстровані: ОСОБА_9 (чоловік позивача), ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_10 (дочка позивача), ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_4 (онук позивача, який не зареєстрований, але проживає), ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (сестра позивача); та відповідач ОСОБА_2 (невістка позивача, яка зареєстрована, але не проживає з 2013 року), ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер син позивача ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 9).

Судом також з'ясовано, що після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2, яка є його колишнього дружиною, за адресою: АДРЕСА_2, залишилася зареєстрованою, але фактично не проживає. За місцем реєстрації відповідач не з'являється, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_9 здійснюють догляд свого малолітнього онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Вказані обставини підтверджуються копією характеристики № 234, виданої 11 лютого 2015 року Требухівською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 10); копією акта обстеження житлово-побутових умов, що складений депутатом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Васильєвим Я.В. (а.с. 6); та копією акта обстеження житлово-побутових умов від 17 січня 2016 року, складеного депутатом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Васильєвим Я.В.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 дійсно за місцем реєстрації не проживає й не з'являється також підтвердили й допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року закріплено положення, згідно якого при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 дійсно більше одного року не проживає у спірному житловому будинку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами й допитаними у судовому засіданні свідками, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщення у будинку АДРЕСА_3 є обґрунтованими й підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її власністю, а саме житловим будинком АДРЕСА_3, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна