Справа № 681/1725/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Полонський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Дідек М.Б,

при секретарях Богданевич О.О., Сироті І.І.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, та його представника ОСОБА_4

представник третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Полонська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди

встановив:

28 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з додатковими позовними вимогами про зобовязання ОСОБА_3 вчинити дії по усуненню перешкод в користуванні земельною ділянкою та відновити в попередній стан дренажну канаву.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що проживає по сусідству з ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_2, яка притягнута у справі як співвідповідач, які є суміжниками земельної ділянки, яку розділяє дренажна канава.

За час проживання ОСОБА_3 порушуючи правила добросусідства та санітарних норм на відстані сім метрів від його колодязя для питної води, що знаходиться у дворі спорудив господарські приміщення з яких скидає нечистоти та побутові відходи в дренажну канаву .

Згодом став поглиблювати канаву зміщуючи її до межі його земельної ділянки внаслідок чого стала осипатись земля. Для ліквідації він поклав шиферні листки, а згодом укріпив откіс канави бетонними плитами, які у 2012 році ОСОБА_3 їх демонтував та переніс в інше місце.

В серпні 2015 року відповідачі з членами своє сімї перед його огорожею, що розташована на межі дренажної канави, викопав траншею у яку став скидати фекальні відходи, а також зрізав дерева вербу та ясен вартістю 350грн., що росли неподалік дренажної канави і будь-яких перешкод для відповідачів не завдавала, а на відстані 6 метрів від будинку спорудив гноярку.

На вимогу комісії Полонської міської ради, яка виїжджала на місце за його зверненням, та зафіксувала допущені ОСОБА_3 порушення земельного законодавства та будівельно-санітарних норм, припинити протиправні дії та відновити вчинене у попередній стан, не відреагував.

Після того ОСОБА_3 продовжив копати траншею, змінивши її напрямок до його земельної ділянки, з якої самовільно використав біля 17,80куб.м. ґрунту для укріплення откосу межі з боку своєї земельної ділянки.

В результаті самовільного використання ґрунту йому спричинена матеріальна шкода на суму 2142грн. Він також зіслався на те, що в результаті протиправних дій відповідачів щодо нього та його майна йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у тому, що отримав серцево - судинне захворювання від якого лікувався та переніс операцію, на що поніс витрати в розмірі 20000грн.

Посилаючись на наведені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 22492грн. та грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 80000грн., а також зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відновити дренажну канаву до первісного стану, відновити та укріпити бетонні плити, що знаходились на межі його земельної ділянки, забетонувати відірваний ОСОБА_3 від огорожі розташованої на вул. Мануїльського камінь, перенести компостосховище та кострище на відстань відповідно до санітарних норм, провести санітарні роботи по вивезенню твердих відходів, що знаходяться біля будинку відповідачів, а також узгодити з місцевим органом самоврядування питання щодо законності спорудження господарських споруд.

Відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов визнали частково погодившись з тим,що компостний майданчик (гноєсховище) побудований на відстані меншій ніж передбачено санітарно та будівельними нормами. ОСОБА_3 також визнав, що укладені позивачем бетонні плити перешкоджали стоку води в дренажну канаву, тому він їх перемістив в інше місце. Господарські споруди спорудженні відповідно до вимог закону, щодо матеріальної та моральної шкоди відповідачі заперечували про їх заподіяння.

Представник Полонської міської ради позов не визнав, зіславшись на його безпідставність, поскільки позивач належних доказів про заподіяння йому діями відповідачів матеріальної та моральної шкоди не надав.

Суд заслухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих обєктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших обєктів зобовязані дотримувати санітарного законодавства.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно державних актів на право приватної власності, виданих Полонською міською радою відповідно 13 травня 1997 року та 10 лютого 2003 року, ОСОБА_1 являється власником земельних ділянок площею 0,19 та 0,465га розташованих по вул. Мануїльського, 139 та 137 в м. Полонному, а ОСОБА_2 відповідно до державних актів на право приватної власності виданих Полонською міською радою 16 січня 2008 року являється власником земельних ділянок площею 0,1000 та 0,2666га розташованих по вул. Мануїльського,135 в м. Полонному.

Земельні ділянки є суміжними та розділяються дренажною канавою на земельній ділянці комунальної власності.

Судом встановлено, що не оспорюються сторонами, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та на належній їй присадибній ділянці на вул. Мунуїльського,135 в м. Полонному побудовано майданчик для компосту (гноєсховище), який розташований на відстані 11 метрів 70 см. від будинку ОСОБА_1, що знаходиться по вул. Мануїльського,139 в м. Полонному.

Згідно п.3.26 та п.3.31 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Деркоммістобудування 18.04.1992 року№44, дворові майданчики для компосту (компостосховище), повинні знаходитися у глибині двору на ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. Компостосховище розміщується на відстані не менше 15 м. від житлових будинків і 20 м. від джерела водопостачання (колодязя), обовязково ураховуючи напрямок ухилу ділянки.

Ураховуючи наведене нормативне положення та встановлені обставини, суд вважає, що компостосховище відповідачами споруджене з порушенням вищезгаданих санітарно-будівельних норм відносно житлового будинку ОСОБА_1 та колодязя розташованого на його земельній ділянці, а тому позивач вправі вимагати усунення перешкод, які порушують його право на безпечне для життя і здоровя довкілля, створюють йому незручності неприємними запахами.

З огляду на ці обставини компостносховище підлягає перенесенню на відстань відповідно до санітарно-будівельних норм.

Крім того в судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 самоправно демонтував бетонні плити, що знаходились на межі земельної ділянки ОСОБА_6, чим позбавив останнього належним чином користуватись земельною ділянкою. Тому з урахування цього суд вважає, що на відповідача ОСОБА_3 слід покласти обовязок відновити місце знаходження демонтованих ним бетонних плит.

Позивач ОСОБА_1, крім вищезазначених вимог, також заявив вимогу про відшкодування йому матеріально та моральної шкоди.

При цьому він зіслався, що матеріальна шкода була завдана незаконними діями ОСОБА_3 та його зятем ОСОБА_7 шляхом зрізання дерев вартістю 350грн., а також використання ґрунту землі з його земельної ділянки в обсязі 17,85куб.м на суму 2142грн. та 20000грн. понесених ним лікування.

З приводу наведеного відповідач ОСОБА_3 стверджував, що дерева стояли на близькій відстані від межі його земельної ділянки корені і гілки яких проникали на їх земельну ділянку та призводили шкідливий вплив, тому в порядку правил добросусідства вимушені були їх ліквідувати.

Він також заявив, що ОСОБА_1 у 2007 році комісією Полонської міської ради попереджено і надано припис про ліквідування даних дерев. Проте від виконання припису він ухилився. Дана обставина підтверджується листом Полонської міської ради від 18.10.2007 року за №749 на звернення ОСОБА_2 (а.с.49)

З огляду на ці обставини суд вважає, що в даному випадку дії ОСОБА_3 не мають ознак протиправності.

Що стосується доводів позивача про використання ОСОБА_3 ґрунту з його земельної ділянки так вони свого підтвердження не зайшли, а належних доказів для спростування заперечень відповідачів, які узгоджуються з показаннями свідка начальника земельного відділу Полонської міської ради ОСОБА_8, позивачем не було надано.

Посилання ОСОБА_1, що отримане ним захворювання від якого він перебував на лікуванні та переніс операцію, було викликано внаслідок протиправних дій відповідачів свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Із наявної у справі виписки з історії хвороби №13454 вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні відділення кардіо та едоваскулярної хірургії з 22.06.2012 року по 30.07.2012 року із скаргами на задишку при фізичному навантаженні, болі в ділянці серця, запаморочення, загальну слабість. Під час лікування йому було здійснено протезування аортального клапану в умовах штучного крувообігу та виписаний з діагнозом комбінована аортальна вада з перевагою стенозу третьої ступені, коронарної артерії без патології. Протезування аортального клапану.(а.с.7).

Дані котрі б свідчили, що дане захворювання перебуває в причинному звязку з протиправними діями відповідачів у справі відсутні, а належних та допустимих доказів для їх підтвердження відповідно до ст.60 ЦПК України позивачем надані не були.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, яка за визначення позивача полягала у порушені нормальних життєвих стосунків із сусідами, порушення спокою та нервової атмосфери у сімї в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України про наявність такої шкоди і про її причинний зв'язок з протиправними діями відповідачів не довів, і доказів з приводу цих обставин суду не надавав.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача , що дренажна канава з вин відповідача перебувала у неналежному стані та що ОСОБА_3 був демонтований камінь від його огорожі, розташованої на вул. Мануїльського та про наявність кострища, яке він просив перенести відповідно до санітарних норм .

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача узгодити з місцевим органом самоврядування питання відносно законності спорудження господарських споруд відповідачами, крім його посилання на дану обставину не було предметом спору .

Керуючись ст.ст.103,152 Земельного кодексу України, ст..ст.10,60,212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди шляхом перенесення майданчику для компосту (гноярку) від будинку ОСОБА_1 на відстані не ближче 15м. згідно Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" 360-92.

Зобовязати ОСОБА_3 відновити у попередній стан земельну ділянку ОСОБА_1 шляхом встановлення та укріпленням бетонних плит.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили по закінченню строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги через суд, який ухвалив рішення, в 10-ти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча суддя Дідек М.Б