Справа № 2-38/09 Провадження № 22-ц/772/1199/2016Головуючий в суді першої інстанції Дєдов М.С.
Категорія 5 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Копаничук С.Г., Матківської М.В.,

при секретарі Сніжко О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Іллінецької міської ради Вінницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Іллінецької міської ради Вінницької області і визнання права власності на нерухомі об'єкти,

за апеляційною скаргою Іллінецької міської ради Вінницької області на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

24.03.2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом та змінивши позовні вимоги (а.с. 76 - 81), просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення 11 сесії 5 скликання Іллінецької міської ради, Іллінецького району Вінницької області від 01.11.2007 року в частині зобов'язання ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1 в семиденний термін знести тимчасову дерев'яну споруду, яка розташована по АДРЕСА_4 та в частині відмови у приватизації земельної ділянки;

- визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 право спільної сумісної власності подружжя на приміщення гаража розміром 3,5x5м, розташованого у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину приміщення гаража, розташованого у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 3,5x5 м. (площею 17 кв.м.), розташовану у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4, на якій розташований гараж.

Позовні вимоги мотивувала тим, що постійно з 1967 року проживає у квартирі АДРЕСА_4. 15.06.1967 року виконавчим комітетом Іллінецької районної ради її покійному чоловіку ОСОБА_6 було видано ордер на вказану квартиру. Одночасно з виділенням квартири кожному квартиронаймачеві виділялась споруда погреба, де зберігалися дрова та вугілля для опалення будинку, з часом після газифікації будинку, власники стали зносити тимчасові дерев'яні споруди і на їх місці будувати цегляні гаражі. За браком коштів позивачка не змогла побудувати та узаконити капітальну цегляну споруду, тому дотепер використовую тимчасову дерев'яну в якості гаража. Вважає, що оскільки будівництво гаража з дозволу Іллінецької міської ради здійснювалось в 1967 році, в період шлюбу з ОСОБА_6, за власні кошти, то таке майно є спільною власністю подружжя. Після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2), позивачка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння вказаним майном. 04.09.1992 року ОСОБА_3 викупила квартиру АДРЕСА_2, уклавши договір купівлі - продажу із виконкомом Іллінецької міської ради. 12.06.2007 року ОСОБА_3 звернулась до Іллінецької міської ради із заявою про виділення їй земельної ділянки площею 24 кв.м для будівництва гаража на місці сараю, в задоволенні якої їй було відмовлено, про що прийнято рішення Іллінецької міської ради 11-ї сесії 5-го скликання від 01.11.2007 року.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2009 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення 11 сесії 5 скликання Іллінецької міської ради, Іллінецького району, Вінницької області від 01 листопада 2007 року в частині зобов'язання громадянки ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1 в семиденний термін знести тимчасову дерев'яну споруду, яка розташована по АДРЕСА_4 та в частині відмови ОСОБА_3 у позитивному рішенні питання про виділення земельної ділянки для гаражного будівництва в АДРЕСА_4.

- визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 право спільної сумісної власності подружжя на тимчасову споруду гаража розміром 3,5x5 м, розташовану у дворі будинку АДРЕСА_4.

- визнано за ОСОБА_3 право власності на тимчасову споруду гаража розміром 3,5x5 м, розташовану у дворі будинку АДРЕСА_4.

- визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 3,5x5 м. площею 17,5 кв.м., розташовану у дворі будинку АДРЕСА_4, на якій розміщено приміщення гаража.

Не погодившись з таким рішенням суду, 26.01.2010 року Іллінецька міська рада Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі. Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним: суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що побудована позивачем споруда є самочинним будівництвом, так як вона побудована на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу і належно затвердженого проекту, а також з порушенням будівельних норм і правил, а тому не може бути визнана будь-чиєю власністю. Також вважає, що норми про набувальну давність на ці правовідносини не поширюються, оскільки про це може йтися лише з 01.01.2011 року, що вбачається із приписів ч.1 ст. 344 та п.8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

В ході розгляду справи в апеляційному суді в зв'язку із смертю позивачки ОСОБА_3, до участі в справі було допущено в якості правонаступника її доньку ОСОБА_2.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу не визнала, зазначила що рішення Іллінецького суду є вірним та просила залишити його без змін. Представник Іллінецької міської ради в судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність. Така ж заява надійшла від ОСОБА_4, в якій вона також зазначила що просить апеляційну скаргу задовольнити. ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений за адресою, зазначеною в матеріалах спарив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення правонаступника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що тимчасова дерев'яна споруда сараю гаража є допоміжною господарсько-побутовою спорудою збудованою законно (не самовільно, з дозволу Іллінецької міської ради) у 1967 році на земельній ділянці призначеній для обслуговування потреб квартири (головної речі), і є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті чоловіка позивачка ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину за законом, тому суд вважав позов доведеним та підставним..

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 11.10.1959 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 7);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що засвідчено свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

- Згідно довідки КП «Комунтеплосервіс» № 11 від 14.02.2008 року багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 введений в експлуатацію у 1966 році (а.с. 12).

- 15.06.1967 року виконавчим комітетом Іллінецької районної ради ОСОБА_6 було видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_4, (а.с. 9).

- ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_3 згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р. (який діяв на день смерті покійного) прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу у володіння вказаним майном (свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

- 04.09.1992 року ОСОБА_3 викупила двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, за ціною 6 587 руб., площею 53,9 кв.м., що складає 9/100 ідеальної частки житлового будинку, уклавши із виконкомом Іллінецької міської ради народних депутатів договір купівлі-продажу квартири який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_7, про що свідчить копія договору купівлі-продажу (а.с. 17-20).

12.06.2007 року ОСОБА_3 звернулась до Іллінецької міської ради із заявою № 518-02-25 про виділення їй земельної ділянки площею 24 кв.м. для будівництва гаража на місці сараю (а.с.72).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 Рішенням 11-ї сесії 5-го скликання від 01.11.2007 року (а.с. 98) вирішено:

«1. Зобов'язати громадянку ОСОБА_3 жительку АДРЕСА_4 в 7 - денний термін знести тимчасову дерев'яну споруду розташовану в АДРЕСА_4

2. Після виконання пункту 1 даного рішення, надати дозвіл нижче вказанимгромадянам на збір матеріалів попереднього погодження по відведенню земельних ділянок несільськогосподарського призначення у приватну власність для гаражного будівництва в АДРЕСА_4;

- ОСОБА_4, жителька АДРЕСА_4, земельна ділянка площею 18 к кв (3x6).

- ОСОБА_5 житель АДРЕСА_5., земельна ділянка площею 18 м. кв. (3x6).

3. У разі позитивного отримання всіх висновків та погоджень контролюючих служб - надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок.

4. Виготовлений проект землеустрою подати для розгляду та затвердження на сесію міської ради.

5. Громадянці ОСОБА_3 жительці АДРЕСА_4 відмовити у позитивному вирішенні питання.»

Про прийняття такого рішення ОСОБА_3 була повідомлена листом Іллінецької міської ради від 20.12.2007 року за № 1105-02.25 позивачку повідомили про те, що рішенням 11-ї сесії 5-го скликання від 01.11.2007 року її зобов'язано в 7-денний строк до 24.12.2007 року знести тимчасову дерев'яну споруду, на яку відсутні документи, що посвідчують право на землю, що є фактом самовільного зайняття землі, інакше матеріали будуть передані в прокуратуру району (а.с.99).

17.01.2008 року Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Вінницькій області було складено Акт перевірки вимог земельного законодавства (а.с.15), в якому було зафіксовано факт продовження користування земельною ділянкою на якій побудовано дерев'яну споруду, оббиту жестю , загальною площею 16,8 кв.м. (3,5х4,8) без оформлення відповідних документів, внаслідок чого ОСОБА_3 було вручено припис № 005663 про усунення виявлених порушень (а.с.85) та складено протокол про адміністративне правопорушення № 002312 (а.с.86) про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КупАП.

12.03.2008 року заступником начальника відділу земельних ресурсів у Іллінецькому районі винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення № 02.10/9 від 12.03.2008 року на ОСОБА_3, на яку прокуратурою Іллінецького району внесено протест (а.с.84) та на підставі цього протесту начальником відділу земельних ресурсів у Іллінецькому районі Вінницької області 09.04.2008 року за № 02.10/9 прийнято рішення про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 02.10/9 від 12.03.2008 року ( а.с.83).

Довідка виконкому Іллінецької міської ради від 01.12.2009 року № 3311 (а.с.54) підтверджує, що за ОСОБА_3 земельна ділянка для гаражного будівництва не рахується і земельний податок не сплачувався.

Отже, по справі встановлено, що ОСОБА_3 земельна ділянка під будівництво (встановлення) гаража не виділялася, доказів того, що приналежністю до будинку в момент надання квартир була господарська споруда для зберігання дров і вугілля, на місці якої вона зі своїм чоловіком побудувала гараж, як то стверджувала позивач, - по справі не здобуто. Натомість це твердження спростовується тим, що і в технічному паспорті (а.с.17 - 19), і в Договорі купівлі-продажу вказаної квартири (а.с.19) зазначено виключно квартиру, без будь-яких господарських споруд чи будівель.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

По справі встановлено, що земельна ділянка для будівництва гаража ОСОБА_3 не виділялася, споруда встановлена нею самовільно, а тому в суду першої інстанції не було підстав для твердження про те, що вказаний гараж не є самочинним будівництвом і такий його висновок є невірним.

Отже, позивач ставила вимогу про визнання за нею права власності на самочинно збудований гараж.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Оскільки Іллінецька міська рада як розпорядник земель територіальної громади м. Іллінці не надає згоди на розміщення споруди гаража, про що свідчить всі вище встановлені по справі факти, то в задоволенні позову слід відмовити.

Помилкове тлумачення судом норм закону та невірне встановлення обставин справи призвело до неправильного вирішення спору, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а подана апеляційна скарга, - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу Іллінецької міської ради Вінницької області задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2009 року скасувати та ухвалити нове:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Іллінецької міської ради Вінницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Іллінецької міської ради Вінницької області і визнання права власності на нерухомі об'єкти.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис С. Г. Копаничук

підпис М. В. Матківська

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета