Справа № 569/922/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання Герасимчук М.М.

за участі представника позивача - адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

його представника - адвоката ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 та

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та визначення частки у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5, звернувшись в січні 2015 року до суду, просить:

встановити факт проживання однією сімєю її та ОСОБА_6 в період з 1996 року по 07 березня 2003 року;

визнати майно, придбане ними в період з 1996 року по 07 березня 2003 року обєктом права спільної сумісної власності: квартиру АДРЕСА_1, легковий автомобіль ВАЗ-2103, предмети домашньої обстановки та вжитку;

визначити її частку у праві спільної сумісної власності в розмірі ? частки вказаного майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживали разом із ОСОБА_6 однією сімєю в період з 1996 року і до дня його смерті - 19 вересня 2014 року. Спочатку підтримували фактичні подружні стосунки, проживаючи в незареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 07 березня 2003 року. Разом з тим, ще до реєстрації шлюбу між ними склалися відносини, притаманні подружжю, а саме - турбувалися один про одного, проживали в одному помешканні, мали спільний побут та спільний сімейний бюджет. Так, 22 жовтня 2001 року за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в якій проживали з чоловіком до дня його смерті. В цій квартирі вона проживає по даний час, там же знаходяться набуті в шлюбі предмети домашньої обстановки та вжитку.

Разом з тим, в листопаді 2014 року, після смерті чоловіка, його мати - відповідач по справі ОСОБА_4 надіслала їй лист- попередження з вимогою звільнити житлову площу квартири, а у разі невиконання цієї вимоги - погрожувала вжити заходів щодо припинення постачання житлово-комунальних послуг та примусового виселення з квартири. Після отримання вищевказаного листа вона дізналася, що власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач, яка оформила право власності на житло на підставі рішення суду про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири від 22.10.2001 р. Проте вона (позивач) стверджує, що як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, має право на спадкування після смерті чоловіка, з приводу чого звернулася із заявою до Другої Рівненської державної нотаріальної контори, а також як дружина, яка пережила свого чоловіка, має право на ? частку спірної квартири, однак відповідачі, - батьки покійного ОСОБА_6, не визнають її право власності на квартиру як на майно, набуте подружжям за час шлюбу, тому змушена була звернутися до суду за захистом своїх невизнаних майнових прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача вимоги своєї довірительки підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити, за винятком позовної вимоги, яку просить залишити без розгляду, а саме - про визнання майном, придбаним за період фактичних шлюбних відносин з 1996 р. по 07.03.2003 р., рухомого майна, зазначеного в пункті другому резолютивної частини позовної заяви: легкового автомобіля ВАЗ-2103 і предметів домашньої обстановки та вжитку.

Співвідповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали, просять відмовити у його задоволенні, посилаючись на незаконність вимог позивачки, їх необґрунтованість, у звязку з чим просять суд відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Як слідує з копії Договору купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.12), 22 жовтня 2001 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_8 однокімнатну квартиру загальною площею 28,2 кв. м., житловою площею 16,1 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, за що сплатив їй грошові кошти в сумі 8801 грн., які повністю передав продавцю при оформленні договору купівлі-продажу.

07 березня 2003 року ОСОБА_6 одружився зі ОСОБА_9, що вбачається з копії Свідоцтва про одруження від 07 березня 2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне (а.с.10).

З копії витягу №38934209 від 18.11.2014 р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого Другою Рівненською державною нотаріальною конторою, вбачається (а.с.8), що ОСОБА_6 помер 19 вересня 2014 року.

На підставі показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 та нині покійний ОСОБА_6 ще до реєстрації шлюбу проживали у фактичних шлюбних відносинах, приблизно з кінця 1990-их років, й між ними склалися стосунки, притаманні подружжю.

Разом з тим, суд оцінює критично показання свідків ОСОБА_8 й ОСОБА_10 щодо обставини оплати вартості придбаної ОСОБА_6 в жовтні 2001 року спірної квартири АДРЕСА_3 батьком позивачки - ОСОБА_10, який нібито передав ОСОБА_8 за придбане житло 3200 доларів США, оскільки з пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Договору купівлі-продажу квартири від 22.10.2001 р. вбачається, що за домовленістю сторін продаж квартири було проведено за її балансовою вартістю (8801 грн.), які покупець ОСОБА_6 повністю передав продавцю ОСОБА_8 при оформленні договору, а продавець своїм підписом під договором підтвердила проведення зі сторони покупця повного розрахунку за продану квартиру та відсутність до нього претензій фінансового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеної норми процесуального права, показання свідків щодо підтвердження обставин вартості квартири й розрахунків за придбане житло не є допустимими засобами доказування, адже такі обставини підтверджені документально договором купівлі-продажу.

Як на правову підставу своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилається на норму ч.1 ст.17 Закону України від 07 лютого 1991 року №697-XII Про власність, чинного на час виникнення спірних правовідносин, згідно якої майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Однак, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті обставини, що спірна квартира була придбана внаслідок спільної праці членів однієї сім'ї - ОСОБА_6 й ОСОБА_5, та за їх спільні кошти, адже позивач не довела суду джерела походження затрачених ОСОБА_6 в жовтні 2001 року на придбання житла 8801 грн., що мало місце до реєстрації шлюбу.

Відтак, у задоволенні позову слід відмовити як за недоведеністю так і за безпідставністю позовних вимог, оскільки майнові права та інтереси позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, відповідачами порушені не були.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та визначення частки у праві спільної сумісної власності.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: