Справа № 182/1238/16-ц
Провадження № 2/0182/1941/2016
У Х В А Л А

Іменем України

31.03.2016 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „Ваш Авто про визнання правочину недійсним , стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Лізингова компанія „Ваш авто про визнання недійсним договору та стягнення коштів.

30.03.2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ „Лізингова компанія „Ваш авто , що містяться на рахунку ПАТ „Райфайзен банк „Аваль в межах суми позову 49000 грн.

В обґрунтування заяви послався на те, що відповідач є недобросовісним лізингодавцем, порушує його права. Вважає, що відповідач має можливість вчинити дії, направлені на унеможливлення отримання у майбутньому від нього коштів.

Відповідно до ч. 3ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову . Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "розглядаючи заяву про забезпечення позову , суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, зі змісту заяви про забезпечення, висновок про наявність вищезазначених обставин зробити не можна.

Вказана інформація в заяві ОСОБА_1 про наявність справ в ЄДРСР за яким стороною є ТОВ „Лізингова компанія „Ваш Авто не свідчить про реальний майновий стан відповідача та ґрунтується на припущеннях, доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволення позову ОСОБА_1 не надано .

Крім того, на думку суду арешт коштів відповідача, які знаходяться на рахунку банку є порушенням нормального здійснення відповідачем господарської діяльності, у зв'язку з таким арештом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв'язку з відсутністю обґрунтованих доводів збоку позивача щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст. ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: ОСОБА_2