Справа №473/4360/15-ц 28.03.2016 28.03.2016
Провадження №22-ц/784/834/16
Єдиний унікальний номер 473/4360/15-ц
Категорія 27 Номер провадження 22-ц/784/834/16
Головуючий першої інстанції: Вуїв О.В.
Доповідач Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

Головуючого Прокопчук Л.М..

Суддів Маляренко І.Б., Темнікової В.І..

Із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року, постановленого по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа Відділ Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з майна, який згодом уточнило, предявивши вказані вимоги до ОСОБА_2 Посилалось на те, що в забезпечення укладеного 03 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 кредитного договору між цими ж особами цього ж дня було укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку належний їй магазин по вул. Синякова, 6/195-а в м. Вознесенську Миколаївської області та земельну ділянку площею 25 кв. м. за цією ж адресою. 10 грудня 2010 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю за яким банк відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за зобовязаннями, що виникли з кредитного договору та договору іпотеки. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 квітня 2011 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 37 654, 78 доларів США, що еквівалентно 299 073 грн. 09 коп. При проведенні виконавчих дій з примусового виконання даного судового рішення постановами державного виконавця ВДВС Вознесенського МУЮ Миколаївської області був накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_2, зокрема, на іпотечне майно.

За твердженням позивача, накладений постановами державного виконавця арешт на майно ОСОБА_2 перешкоджає реалізації права іпотекодержателя та ОСОБА_2 на добровільний продаж предмету іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості. Позивач звертався до ВДВС із заявою про зняття арешту з іпотечного майна, але відповіді не отримав. Також посилалось на те, що арешт заставленого майна неможливий, оскільки відсутнє рішення суду або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. Просив скасувати арешти, накладені постановами про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 01.11.2011 року та від 12.11.2014 року, видані ВДВС Вознесенського МРУЮ (а.с. 2-6, 80-83).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року відповідно до уточненого позову первісного відповідача Відділ ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області - було замінено на належного ОСОБА_2, а Відділ ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог (а.с. 92).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 130-132).

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати вищевказане рішення і ухвалити нове про задоволення позову (а.с. 137-138).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не зявилась, надіслала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено та не доведено наявність законних підстав для зняття арешту з майна.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 03 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір N СМ-SMEOCA/125/2008 на суму 38 тис. доларів США на строк до 02 вересня 2013 року зі сплатою 16 процентів річних (а.с. 7-11).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором 03 вересня 2008 року між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір N РМ-SMEOCA/125/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міськрайонного нотаріального округу Миколаївської області, згідно з яким в іпотеку банку було передано магазин, що знаходиться по вул. Синякова, 6/195-а в м. Вознесенську Миколаївської області, що належить іпотекодавцю на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03 вересня 2008 року та земельну ділянку площею 25 кв. м. за цією ж адресою, яка стане власністю іпотекодавця у майбутньому після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 12-15).

10 грудня 2010 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю за яким банк відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за зобовязаннями, що виникли з кредитного договору та договору іпотеки (а.с. 27-36).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 квітня 2011 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 37 654, 78 доларів США, що еквівалентно 299 073 грн. 09 коп. (а.с. 16-18).

За заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню зазначеного вище рішення суду та накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника від 28.10.2014 року (а.с. 118), третя особа Відділ ВДВС Вознесенського МУЮ Миколаївської області 03 листопада 2014 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 117), а постановою від 12 листопада 2014 року в інтересах позивача наклав арешт на все майно боржника (а.с. 23). Крім того по раніше заведеному виконавчому провадженню по виконанню того ж рішення суду була винесена постанова Відділом ДВС Вознесенського МРУЮ від 01 листопада 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 20-22).

В силу частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Однак, ухвалюючи рішення, суд не встановив факт порушення особистих прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до відповідача боржника ОСОБА_2, якою ніяких дій щодо накладання арешту на майно не скоєно.

На стадії апеляційного провадження відповідно до вимог ст. 304 ЦПК України апеляційний суд не має право змінювати процесуальний стан осіб, що приймають участь у справі.

Аналіз тексту позовної заяви свідчить про те, що позивачем по суті оспорюються дії відділу ДВС Вознесенського МУЮ Миколаївської області щодо накладання арешту на іпотечне майно, оскільки арешт на думку позивача перешкоджає реалізації його прав як іпотекодержателя та ОСОБА_2 на добровільній продаж предмету іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК, припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК, тощо).

Та обставина, що відповідачем визнана апеляційна скарга відповідно до положень ч.5 ст. 300 ЦПК України не враховується апеляційним судом, оскільки вона не стосується фактів, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року скасувати, в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа Відділ Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з майна відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді