Справа № 750/4854/15-ц
Провадження № 2/750/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою від 14.03.2006 року в розмірі 39 150 доларів США та борг за розпискою від 08.04.2012 року в розмірі 361 276 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач та її представник позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач не писала та не підписувала розписок, на підставі яких позивач просить стягнути з неї кошти. Після перерви через проведення судової почеркознавчої експертизи, в судове засідання 13 жовтня 2016 року сторони не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов пітримує, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи судом залишено без задоволення через безпідставність.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 14.03.2006 року надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 40000 доларів США. Укладення договору позики підтверджується відповідною розпискою. Відповідачем було повернуто 750 доларів США.

08.04.2012 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 361276 доларів США, що підтверджується розпискою від 08.04.2012 року.

Листом - вимогою від 10.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою погасити борг за обома розписками протягом 10 днів з моменту отримання нею вимоги, 18.03.2015 року нею листа було отримано.

Таким чином, останній день строку для виконання зобов'язання є 28.03.2015 року, але відповідач позичені кошти до цього часу не повернула.

Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене вище позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за розпискою від 14.03.2006 року в розмірі 39 150 доларів США, що є еквівалентом 810 013 грн. 50 коп. та заборгованості за розпискою від 08.04.2012 року в розмірі 361 276 доларів США, що є еквівалентом 7 474 800 грн. 44 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 525, 610, 612, 1046 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 14.03.2006 року в розмірі 39 150 доларів США (еквівалентну 810 013 грн. 50 коп. за курсом НБУ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 08.04.2012 року в розмірі 361 276 доларів США (еквівалентну 7 474 800 грн. 44 коп. за курсом НБУ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: