УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л. , Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Таврія» до ОСОБА_5, Фермерського господарства ОСОБА_6 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації, визнання договору поновленим та зобов'язання вчинити дії щодо укладання додаткової угоди, за касаційною скаргою Ярошенко Наталії Григорівни, яка діє в інтересах Приватного підприємства «Таврія», на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року приватне підприємство «Таврія» (далі - ПП «Таврія») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, фермерського господарства «ОСОБА_6» (далі - ФГ «ОСОБА_6»), про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем та зобов'язання вчинити дії щодо укладення додаткової угоди.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 19 лютого 2007 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір оренди, згідно з яким останній передав у користування належну йому земельну ділянку площею 9,3272 га строком на п'ять років. Маючи намір скористатись переважним правом перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, позивач більш як за місяць до закінчення строку його дії (13 лютого 2012 року та 19 квітня 2012 року) надіслав ОСОБА_5 лист-повідомлення з проектами додаткових угод. Однак протягом місяця після закінчення строку договору відповідач не надсилав на адресу ПП «Таврія» лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, тому відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У подальшому ПП «Таврія» стало відомо про те, що 29 травня 2012 року, в порушення передбаченого законом переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_5 уклав договір оренди із ФГ «ОСОБА_6.», тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року, в позові відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Ярошенко Н.Г., яка діє в інтересах ПП «Таврія» просить зазначені рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено випадки продовження орендарем користування земельною ділянкою за відсутності заперечення-повідомлення орендодавця у поновленні договору оренди землі в місячний строк після закінчення договору оренди, а в даному випадку ОСОБА_5 згоди на продовження договору оренди з ПП «Таврія» не надавав, що підтверджується заявами-попередженнями відповідача та укладенням договору оренди з іншим орендарем.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів з огляду на наступне.

Судом установлено, що 19 лютого 2007 року між ПП «Таврія» та ОСОБА_5 укладений договір оренди належної останньому земельної ділянки загальною площею 9,3272 га, строк дії якого з урахуванням його державної реєстрації 29 травня 2007 року закінчився 29 травня 2012 року (а. с. 3).

06 червня 2010 року, 04 травня 2011 року та 10 січня 2012 року ПП «Таврія» отримало від ОСОБА_5 повідомлення, в якому зазначалось про відсутність у власника земельної ділянки наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії договору та просив не проводити посівні роботи, залишивши земельну ділянку в належному стані.

19 квітня 2012 року ПП «Таврія» надіслало ОСОБА_5 лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на оренду земельної ділянки, додавши проект додаткової угоди.

ОСОБА_5 договору оренди земельної ділянки на новий строк і на нових умовах із ПП «Таврія» не укладав, натомість 16 червня 2012 року уклав договір оренди вказаної земельної ділянки із ФГ «ОСОБА_6.» (а. с. 24).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У силу статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умовами дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-4цс15.

Пунктом 2.5 договору оренди землі від 19 лютого 2007 року передбачено, що по закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий термін.

Термін дії договору закінчився 29 травня 2012 року.

19 квітня 2012 року, тобто до закінчення дії вказаного договору, ПП «Таврія» направило ОСОБА_5 лист-повідомлення та проект додаткової угоди з пропозицією укласти договір на новий строк - поновити дію договору оренди землі (а. с. 7-9).

Протягом місяця після закінчення строку дії договору ОСОБА_5 не направив ПП «Таврія» заперечення щодо поновлення договору оренди землі.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій, на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не з'ясували фактичні обставини по справі а саме: факт належного виконання ПП «Таврія» умов договору оренди землі; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк та укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані ПП «Таврія», у зв'язку з чим прийшов до передчасного висновку про відсутність у ПП "Таврія" переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Крім того, виходячи з положень статті 11 ЦК України, статті 2 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких права і обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, та частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» суди не звернули уваги на те, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з ПП «Таврія», повідомлення про відсутність у нього , як власника земельної ділянки, наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії попереднього договоруз проханням після закінчення терміну дії договору не проводити посівні роботи, залишивши земельну ділянку в належному стані не створює будь-яких прав та обов'язків для сторін у розумінні статті 33 Закону України «Про оренду землі».

За таких обставин, визнати ухвалені судові рішення законним і обґрунтованим не можна, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Ярошенко Наталії Григорівни, яка діє в інтересах Приватного підприємства «Таврія», задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук