АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар: Вівчарик Н.В.

з участю сторін: представника позивачів - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 окремо один від одного звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Ухвалами Хотинського районного суду Чернівецької області від 30.09.2015 року та 01.10.2015 року вказані вище позови обєднанні в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧВ № 067994 від 14 червня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів він являється власником земельної ділянки загальною площею 0,73 га., яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/160/2016 р. Головуючий у І інстанції:Єфтеньєв О.Г.

Категорія: 19 Суддя-доповідач: ОСОБА_8

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 116462 від 16 листопада 2007 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів вона являється власником земельної ділянки загальною площею 0,66 га, яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилався на те, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 116463 від 16 листопада 2007 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів він являється власником земельної ділянки загальною площею 0,66 га., яка розташована в адміністративних межах Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Мотивуючи свої позовні вимоги ОСОБА_6 посилалася на те, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧВ № 067995 від 14 червня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів вона являється власником земельної ділянки загальною площею 0,70 га., яка розташована в адміністративних межах Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх позовних заявах зазначали, що в 2009 році до них звернувся відповідач по справі ОСОБА_7 з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки які належать їм на праві власності.

На дану пропозицію позивачі погодилися і 21.01.2009 року вони уклали між собою договори оренди земельних ділянок, які 06.02.2009 року зареєстрували в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що в державному реєстрі земель вчинено запис.

Згідно із договорами оренди земель, від 21.01.2009 року, зареєстрованими 06.02.2009 року в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що державному реєстрі земель вчинено запис, земельна ділянка була передана ними відповідачу ОСОБА_7

Позивачі зазначають, що пунктом 6 договору оренди передбачено, що договір укладено на 49 років, але при підписанні вони домовлялися укласти даний договір на 10 років. Пізніше після підписання договору оренди, вони неодноразово зверталися до ОСОБА_7 для дачі останнім пояснення, чому було виготовлено договір зі строком дії на 49 років, а не на 10 років, як вони домовлялися, на що відповідач відповів, що даний строк вказано ним у договорі

оренди помилково і умови договору можливо змінити, а у разі необхідності припинити його дію.

Крім того, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вказують що вони не мали наміру укладати з Відповідачем договір оренди на 49 років. Договір оренди Позивачами було підписано лише на 2 сторінці «Реквізити сторін», після підписання договору оренди 1,2 сторінки договору були не заповнені, тому вважають, що Відповідач фактично ввів їх в оману, також в договорі оренди відсутні істотні умови договору та екземпляр договору оренди надався їм лише з одним додатком.

Посилаючись на викладене просили, визнати недійсними договори оренди землі, укладеним між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачем по справі ОСОБА_7 від 21 січня 2009 року, які зареєстровані 06.02.2009 року відповідно за №01, №04, №02, №03 в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Зобов'язати відповідача ОСОБА_7 повернути їм земельну ділянку загальною площею відповідно 0.73га, 0,66га., 0,66га., 0,70 га розташованих в адміністративних межах Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, що належить їм на праві приватної власності.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій вважають, що рішення Хотинського районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилаються на те, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовів, зв'язку з тим, що позови предявлені з порушенням строків давності та жодних клопотань про їх поновлення позивачами не надано та застосував положення 256,257,261,267 ЦК України та Постанову Пленуму ВСУ «Про судові рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14.

Але якщо позов по своїй суті є підставним, обгрунтованим та доведеним, то суд під час винесення рішення у справі у мотивувальній частині вказує про обґрунтованість позову, однак відмовляє у його задоволенні у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Судом першої інстанції в порушення положень ЦПК України оминув питання обґрунтованості позову взагалі, а також, у рішенні суду першої інстанції не міститься обгрунтувань та висновків щодо часу початку перебігу строку давності по позовам та відповідно терміну його завершення.

Крім того, факт підписання ними договорів оренди земельної ділянки 21.01.2009 року не свідчить про отримання ними одноразово орендної плати за договорами. Жодні квитанції, розписки які б могли бути доказами отримання ними орендної плати від відповідача відсутні та не оформлялись. Таким чином, орендна плата не є сплаченою відповідачем по сьогоднішній день та спірні договори в пій частині останнім не виконуються, а факт наявності дописок до п.7 спірних договорів оренди земельної ділянки став їм відомий із отриманих копій договорів оренди, наданих відділом Держгеокадастру у Хотинському районі Чернівецької області у відповідь на адвокатський запит від 11.08.2014 року.

Тобто про наведені обставини, що також стали підставою для позову вони дізнались лише в серпні-вересні 2014 року, а тому строк звернення до суду ще не завершено, тому судом першої інстанції невірно застосовано ч.1 ст.261 ЦК України.

Просили рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.12.2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позови ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними задовольнити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно зясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позови подані з порушенням строків позовної давності, жодних клопотань про їх поновлення позивачами не надано, а тому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем є підставою для відмови у позові.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Постановою Пленуму ВСУ «Про судові рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, п.11 передбачено, що встановивши строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, якщо позов по своїй суті є підставним, обґрунтованим та доведеним, але позивам пропустив строк позовної давності, суд під час винесення рішення у справі у мотивувальній частині вказує про обґрунтованість позову, обставин та підстав зазначених у позові, однак відмовляє у його задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Якщо ж позов по своїй суті є безпідставним та необґрунтованим, то суд відмовляє у його задоволенні по суті а не виходячи зі строків давності.

У спірному рішенні суд першої інстанції оминув питання обґрунтованості позову взагалі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧВ № 067994 від 14 червня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки загальною площею 0.73 га., яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

21.01.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали між собою договір оренди земельної ділянки, який 06.02.2009 року зареєструваний в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що в державному реєстрі земель вчинено запис.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 116462 від 15 листопада 2007 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів ОСОБА_4 являється власником земельної ділянки загальною площею 0.66 га., яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

21.01.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали між собою договір оренди земельної ділянки, який 06.02.2009 року зареєструваний в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі земель вчинено запис.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серіяї ЧВ № 116263 від 16 листопада 2007 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів ОСОБА_5 являється власником земельної ділянки загальною площею 0.66 га., яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

21.01.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали між собою договір оренди земельної ділянки, який 06.02.2009 року зареєстрували в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі земель вчинено запис.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 067995 від 14 червня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки загальною площею 0.70 га., яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

21.01.2009 року сторони уклали між собою договір оренди земельної ділянки, який 06.02.2009 року зареєстрований в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі земель вчинено запис.

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Хотинському районі Чернівецької області договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладені на 49 років ніж ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, пройшли державну реєстрацію 06.02.2009 року, до договору додавались додатки, передбаченні ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних права, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, у справі про визнання недійсним договору оренди землі з указаних підстав суд повинен установити: чи дійсно порушуються права орендодавця у звязку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав.

Натомість суд першої інстанції, хоча й не послався на частину першу статті 15 ЦК України, частину першу статті 3 ЦПК України, але дійшов висновку про наявність достатньої інформації щодо об'єкта оренди, яка дозволяє ідентифікувати предмет договору, тобто про відсутність порушення прав позивачки та погодження між позивачами та відповідачем при укладенні договору оренди землі всіх істотних умов.

Посилання апелянтів щодо введення їх в оману щодо строку укладення даних договорів, щодо розміру орендної плати, обставин їх підписання та оскільки в матеріалах справи знаходяться тільки копії даних договорів, є безпідставними та спростованими в судовому засіданні при огляді оригіналів договорів оренди земельних ділянок, які були ідентичні та відповідали наявним у справі копіям цих договорів.

Крім того позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення їх права як орендодавців, які полягають у відсутності у спірних договорах істотних умов, визначених у ст..15 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі

Відповідно до ст. 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору землі є: об'єкт оренди(кадастровий номер,місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки,яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог ст. ст. 4-6,11,17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, також для визнання договору оренди недійсним відповідно до закону.

Виходячи з того, що відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених ст..15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що 21 січня 2009 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали з ОСОБА_7 договори оренди земельних ділянок, які 06 лютого 2009 року були зареєстровані в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі земель вчинено запис.

На виконання умов договору позивачами було надано відповідачу вказані земельні ділянки, про що були складені акти прийоми-передачі земельних ділянок в натурі (на місцевості), від 21 січня 2009 року.

Колегію суддів також встановлено, що у тексті вказаних договорів оренди зазначено: місце та дата його укладення, сторони договору, предмет договору оренди, строк дії договору, встановлена орендна плата, зазначено, що його невідємними частинами є державний акт та акт приймання-передачі об'єкта оренди, а також інші необхідні умови договору оренди.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що відсутності істотних умов договору то вони спростовуються наступним, щодо пені - у звязку із одноразовою виплатою ОСОБА_7 орендної плати позивачам ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, що передбачено п.7 договору в розділі Орендна плата, тому відсутні умови стягнення пені за порушення строків внесення орендної плати; щодо отримання коштів - то сплата ОСОБА_7 орендної плати здійснилася позивачам в момент укладання договорів, одноразово, за весь строк оренди земельних ділянок (49 років) та і при підписанні даних договорів оренди 21.01.2009 року, що і передбачено умовами даного договору, зокрема п.7 Орендна плата в присутності свідків; щодо порушення п. 19 договору оренди - відповідно до п.п.8 та 9 «Умови використання земельної ділянки» договору оренди передбачено, що дана ділянка є сільськогосподарського призначення та передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції та п.28 «Зміна умов договору і припинення його дії» передбачено, що орендодавцем, сплачуються орендарю виплати понесені за закладку та догляд за багаторічними насадженнями за весь період оренди, а також компенсують не одержаний прибуток», тобто позивачі знали умови та цільове призначення використання земельних ділянок; щодо кадастрових номерів - відповідно до п.34 «Прикінцевих положень» договору оренди визначено, що невідємною частиною договору є копія державного акту на право власності на земельну ділянку, в якому і зазначено кадастровий номер, тому жодних підстав для звернення до суду з метою захисту порушеного права у позивачів не було, оскільки такого порушення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні позову у звязку із пропуском позовної давності, оскільки в даному випадку слід відмовити у позові за безпідставністю заявлених позовних вимог.

Таким чином рішення суду першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року, скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: