АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 88ц/790/23/16 Головуючий 2 інст. - Карімова Л.В.
Справа № 2-308/11 Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

19 жовтня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Трішкової І.Ю.

за участю секретаря - Сементовськ О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право особистої приватної власності, визнання права власності на житловий будинок в порядку забудови;

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом;

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом;

за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

01 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року у цивільній справі №2-308/11 за її позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі по тексту - КП «ХМБТІ») про визнання недійсним свідоцтва про право особистої приватної власності, визнання права власності на житловий будинок в порядку забудови; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, вважаючи, що такою обставиною є постанова Київського районного суду м.Харкова від 23.05.2016 року у справі за її адміністративним позовом до Харківської міської ради про визнання рішень виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м.Харкова №104/16 від 01.06.1993 року та №149/95 від 03.08.1993 року недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 проти задоволення заяви заперечувала, вказуючи, що дійсно, 23.05.2016 року Київським районним судом м.Харкова було прийнято постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_3, суду першої інстанції, на яку посилається ОСОБА_3, однак ця постанова не набрала законної сили, а ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 року ця постанова Київського районного суду м.Харкова скасована і закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання рішень недійними.

ОСОБА_3 заяву підтримала, факт скасування Харківським апеляційним адміністративним судом постанови Київського районного суду м.Харкова від 23.05.2016 року не заперечувала, однак продовжувала наполягати на задоволенні її заяви про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року, вказуючи, що незаконність рішень виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м.Харкова №104/16 від 01.06.1993 року та №149/95 від 03.08.1993 року підтверджується зазначе5ними судовими рішенням у справі за її адміністративним позовом та матеріалами цивільної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставини підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 звернулася до суду у липні 2009 року з позовом, який неодноразово уточнювала і в остаточному варіанті своїх позовних вимог просила визнати її власником індивідуального будинку АДРЕСА_1 як забудовника; визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_1 від 27 вересня 1993 року про право особистої власності ОСОБА_10 на вказаний будинок. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що постановою виконавчого комітету Сталінської районної ради депутатів трудящих від 19 жовтня 1947 року її батькові ОСОБА_10 була відведена земельна ділянка під забудову площею 600 кв. м по АДРЕСА_1. За життя батько побудував флігель, який не був прийнятий до експлуатації, не був зареєстрований та за своїми характеристиками не вважався придатним для проживання в ньому. ОСОБА_10. помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений флігель успадкувала її мати ОСОБА_11 шляхом фактичного прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла. Після її смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися вона, позивач ОСОБА_3, її брат ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_5, однак оформити свої спадкові права вони не змогли, оскільки житлового будинку не існувало, а на момент відкриття спадщини існував непридатний для проживання флігель. Для переведення цього приміщення у житловий фонд та оформлення правовстановлюючих документів на нього вона у 1987 році звернулася до Харківського БТІ, викликала техніка, після чого був виготовлений технічний паспорт на будинок. Натомість комісією Московського райвиконкому м. Харкова будова не була прийнята в експлуатацію, оскільки це був глиняно-дерев'яний флігель, де протікав дах, стіни зруйновані, дошки підлоги згнили, будова потребувала капітального ремонту чи перебудови. У зв'язку з цим КП «Харківське міське БТІ» не зареєструвало це приміщення як житловий будинок, оскільки за технічним станом воно таким не було. Для введення в експлуатацію флігеля вона (позивач) разом з чоловіком ОСОБА_7 з 1987 року до 1993 року перебудовували флігель. Після завершення перебудови за її звернення Харківським БТІ був виготовлений технічний паспорт на перебудований будинок, а виконавчим комітетом Московської районної ради м. Харкова складений акт прийому в експлуатацію індивідуального будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, який затверджено рішенням за № 104/16 від 01 червня 1993 року. В цьому акті категорія «забудовник» була викреслена, а власником будинку був зазначений померлий ОСОБА_10 Свідоцтво про право власності на будинок було видано на ім'я ОСОБА_10 на підставі доповнення до рішення виконавчого комітету №104/16, затвердженого рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 03 серпня 1993 року № 149/95. Отже, незважаючи на те що на час смерті ОСОБА_10 спірного будинку ні юридично ні фактично не існувало, право власності все ж було закріплено за померлим. Підставою для такого визнання стало надане у 1947 році ОСОБА_10 право забудови земельної ділянки. Тому після смерті батька мати могла успадкувати лише право забудови земельної ділянки. Відповідно, після смерті матері вона, її брат та сестра також могли успадкувати лише право забудови. Здійснення будівельних робіт на залишеній земельній ділянці призвело до створення індивідуального будинку з надвірними спорудами. Вважала, що вказаний будинок є новоствореним, який до спадкового майна ні після смерті батька, ні після смерті матері не входив, а тому будь-якого правового зв'язку між будинком I ОСОБА_10 не існує. Зазначала, що згідно технічного паспорту загальна площа індивідуального будинку на цей час складає 55,0 кв. м.

У травні 2010 року до суду звернувся ОСОБА_14 з самостійним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., та після смерті матері ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, подалі доповнивши цей позов.

У лютому 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду iз зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_14 про визнання права власності на частину спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_14, його діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залучені до справи у якості його процесуальних правонаступників. У зв'язку з зазначеним ОСОБА_5 уточнила свої вимоги, заявивши їх до ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_6, і посилалася на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батьків, які під час шлюбу збудували спірний будинок. Після смерті матері ОСОБА_11, якій належало 3/4 частиниспірного будинку, вона звернулася до Третьої Харківської державної нотаріальної контори ззаявою про прийняття спадщини. Просила визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_11

ОСОБА_6 також звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкової трансмісії права власності на 1/4 частину вказаного жилого будинку в порядку спадкування за законом і вказувала, що після смерті її діда ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований у КП «Харківське МБТІ» на його ім'я на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.09.1993 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів. Оскільки вищезазначений будинок було збудовано в період шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, та є їх спільною сумісною власністю подружжя, кожному з них належало по 1/2 частини домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після смерті діда ОСОБА_10 є дружина померлого ОСОБА_11 та її батько ОСОБА_14, які фактично прийняли спадщину, оскільки на час смерті ОСОБА_10 проживали та були зареєстровані за адресою спірного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_11, після її смерті фактично прийняли спадщину ОСОБА_13,ОСОБА_3., ОСОБА_5 (по 1/4 частини кожний). Отже, спадщина після смерті її батька становить 1/2 частини спірного будинку з надвірними будівлями, яку вона та ОСОБА_4 прийняли у рівних частках по 1/4 частини кожний.

ОСОБА_4 звернувся до суду з самостійним зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/4 частини спірного будинку в порядку спадкування за законом. Він посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_10, після смерті діда відкрилася спадщина у виді 1/2 частини вказаногобудинку,зареєстрованого у КП «Харківське МБТІ» на його ім'я на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.09.1993 р. виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м. Харкова. Оскільки цей будинок був збудований під час шлюбу ОСОБА_10. та ОСОБА_17, є їх спільною сумісною власністю подружжя, то належав їм по 1/2 частині. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 є дружина померлого ОСОБА_11 та його батько ОСОБА_14, які фактично прийняли спадщину, оскільки на час смерті діда проживали та були зареєстровані за адресою місця знаходження спірного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_11, після її смерті фактично прийияли спадщину ОСОБА_13, ОСОБА_3. ОСОБА_5 Отже, спадщина після смерті його батька становить 1/2 частини спірного будинку з надвірними будівлями, яку він та ОСОБА_6 прийняли у рівних частках по 1/4 частини кожний.

Справа тривалий час знаходилася в провадженні, по ній ухвалювалися судові рішення різних інстанції.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, задоволено. Вказаним рішенням суд визнав за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частини житлового будинку№ АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10; залишено відкритою 1/4 частини житлового будинку № АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 (т.4 а.с.80-84).

З таким рішенням не погодилася ОСОБА_3 і звернулася з апеляційною скаргою, наполягаючи на задоволенні її позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково.

Суд апеляційної інстанції вирішив рішення Московського районного суду м.Харковав івд 17.11.2014 року змінити, виклавши резолютивну частину в зміненій редакції: а саме: визнав за ОСОБА_5 право власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11; визнав за за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14; визнав за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14; залишив відкритою 1/4 частини спадщини у вигляді житлового будинку № АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. (т.4 а.с.169-177).

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, з чим погодився і апеляційний суд, Московський районний суд виходив з того, що ОСОБА_10 будував спірний житловий будинок на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, однак помер, не забезпечивши його прийняття в експлуатацію та оформлення права власності.

Так, суд в своєму рішенні вказував, що будинок літ. А-1 житловою площею 29,6 кв.м. по АДРЕСА_1 був збудований на земельній ділянці, виділеній йому для будівництва житлового будинку. Комісією виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова складений акт прийому в експлуатацію індивідуального будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, який затверджено рішенням цього ж органу за № 104/16 від 01 червня 1993 року, яким також зобов'язано спадкоємців ОСОБА_10 провести ремонт зазначеного будинку. Рішенням виконавчого комітету Московської районної ради депутатів м. Харкова від 03 серпня 1993 року № 149/95 у зв'язку з тим, що договір забудови від 06 грудня 1949 року на ім'я ОСОБА_10 не був нотаріально посвідчений i міг бути зареєстрований в міському БТІ, виконавчий комітет доповнив рішення виконкому від 01 червня 1993 року № 104/16 «Про затвердження акта прийомки будинку літ. А-1 по АДРЕСА_1» та зобов'язав ЖКО-1 видати свідоцтво про право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_10

Суд виходив з того, що згідно свідоцтва на право особистої власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів від 03 серпня 1993 року № 149/95, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 на праві особистої власності.

Відповідно до цих висновків суд визначав і обсяг спадкового майна, коло спадкоємців, набуття права на спадщину. У задоволенні позову ОСОБА_3 суд відмовив у зв'язку з недоведеністю нею того, що спірний будинок на законних підставах збудований нею за рахунок її коштів, а не ОСОБА_10, що саме за нею має буди визнано право власності на спірний будинок в порядку забудови.

Згідно ст.319 ЦПК України рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року набрало законної сили з моменту його проголошення.

В касаційному порядку рішення не змінено і не скасовано.

Звертаючись до апеляційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року і направлення справи на новий розгляд ОСОБА_3 посилалася як на підставу її вимог на постанову Київського районного суду м.Харкова від 23.05.2016 року, якою був задоволений її адміністративний позов і визнано недійсним рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м.Харкова №104/16 від 01.06.1993 року та рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м.Харкова №149/95 від 03.08.1993 року.

Однак вказана заява ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки постанова Київського районного суду м.Харкова від 23.05.2016 року скасована ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 року, а відтак вказані в ній обставини, тобто визнання судом недійсними рішень Московської районної ради народних депутатів м.Харкова №104/16 від 01.06.1993 року та №149/95 від 03.08.1993 року, не можуть вважатися такими, що встановлені іншим судовим рішенням та має преюдиційний характер у розумінні ч3 ст.61 ЦПК України.

Інші доводи ОСОБА_3, в тому числі і її посилання в судовому засіданні апеляційної інстанції по даній справі на висновок Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 року про визначення заявлених ОСОБА_3 у адміністративному позові позовних вимог підвідомчими для вирішення судам загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства, не свідчать про наявність передбачених частиною 2 статті 361 ЦПК України підстав для перегляду рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015 року за нововиявленими обставинами.

Згідно частини 1 ст.3 ЦПК України кожна особам має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, однак реалізовувати це право особа може лише в тому порядку, який встановлено цим Кодексом.

Суд першої і апеляційної інстанції розглядав цивільну справу №2-308/11 у відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України за зверненням фізичних осіб, в тому числі і ОСОБА_3, в межах заявлених ними вимог, серед яких не було позовної вимоги про визнано недійсним рішень виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м.Харкова №104/16 від 01.06.1993 року та №149/95 від 03.08.1993 року.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 209, 210, 304, 317, 319, 324, 365 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з ново виявленими обставинами рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

І.Ю. Трішкова