АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/2601/16
Провадження № 22-ц/792/1587/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» про стягнення заробітної плати і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У лютому 2016 році ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що з 04 червня 2015 року по теперішній час він працює водієм тролейбуса у Хмельницькому комунальному підприємстві «Електротранс». Відповідач виплачує заробітну плату у значно меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України, що підтверджується результатами перевірки, проведеної Управлінням Держпраці у Хмельницькій області. Оплата праці мала би проводитись згідно з умовами Галузевої угоди, відповідно до якої мінімальна тарифна ставка водія пасажирського тролейбуса за годину роботи до 01 вересня 2015 року становила 16,57 грн, з 01 вересня 2015 року 18,90 грн, з 01 травня 2016 року 20,65 грн. Підприємство проводило оплату праці, виходячи з меншого розміру погодинної тарифної ставки. За червень 2015 року не проведено оплату за 7,97 відпрацьованих ним годин. Тому, позивач просив стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» заробітну плату у сумі 8493,81 грн і 5000 грн на відшкодування моральної шкоди, оскільки він є переселенцем із зони АТО, позбавлений житла, звичного способу життя, заробітної плати не достатньо для задоволення життєвих потреб (а.с. 154,180).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» невиплачену заробітну плату у сумі 8425,63 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі Хмельницьке комунальне підприємство «Електротранс», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Судом невірно визначено: метод розрахунку оплати праці за роботу у святкові дні за червень, серпень, жовтень 2015 року і понаднормові часи роботи у березні 2016 року, тарифну ставку за травень 2016 року. Помилково нараховано оплату за січень 2016 року за час знаходження у резерві, оскільки відповідно до первинних документів обліку праці, які були досліджені судом, у цей час позивач у резерві не перебував. Рішення суду не містить обґрунтування чому не прийняті до уваги заперечення відповідача. Не взято до уваги те, що Хмельницьке комунальне підприємство «Електротранс» не перебуває у сфері дії сторін, які підписали Галузеву угоду між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010 - 2012 роки, а її положення діють безпосередньо і є обовязковими лише для всіх субєктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Позивач і його представник визнали апеляцію не обґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з Хмельницьким комунальним підприємством «Електротранс». Відповідно до наказу № 114-к від 03 червня 2015 року прийнятий на посаду водія пасажирського тролейбуса з 04 червня 2015 року. За результатами перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, проведеної у січні 2016 року Управлінням Держпраці у Хмельницькій області, виявлено факти порушення Хмельницьким КП «Електротранс» законодавства про працю щодо оплати праці позивача. Частина порушень усунута відповідачем і ОСОБА_2 донараховано у січні 2016 року кошти за стажування у червні 2015 року, доплату середнього заробітку за донорські дні. Не вирішеним є спір щодо застосування при оплаті праці визначеного Галузевою угодою коефіцієнта 1,9 співвідношення мінімальної тарифної ставки водіїв пасажирських тролейбусів до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва.

Наведене підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями листа Управління Держпраці у Хмельницькій області № 22-Г-004-01 від 22 січня 2016 року, акта та припису Управління Держпраці у Хмельницькій області від 26 січня 2016 року, детальних звітів підприємства по водію, розрахункових листів за червень 2015 року травень 2016 року, розрахунками сторін.

Задовольняючи частково позов про стягнення заробітної плати, суд виходив з того, що оплата праці водія пасажирського тролейбуса повинна проводитись із застосуванням визначеного Галузевою угодою коефіцієнта 1,9 співвідношення мінімальної тарифної ставки водіїв пасажирських тролейбусів до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці» визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до п. 1 та розділу ІV Колективного договору Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на 2006 2007 р.р., схваленого конференцією трудового колективу 27 квітня 2006 року, порядок оплати праці працівників визначається на основі КЗпП України, Закону України «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», інших актів законодавства, Генеральної, галузевої і регіональної угоди.

На підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі).

В силу ч. 1 ст. 9 цього Закону положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Статтею 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором.

Разом з тим, при вирішенні спору суд першої інстанції помилково послався на Галузеву угоду між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010 - 2012 роки, яка втратила чинність у 2013 році.

Проте, застосуванню підлягає Галузева угода між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014 - 2015 роки, зареєстрована Міністерством соціальної політики 19 лютого 2014 року, реєстраційний № 5 (далі Галузева угода).

Відповідно до п. 3.1 цієї Галузевої угоди сторони встановили такі мінімальні обовязкові гарантії в оплаті та нормуванні праці: мінімальну тарифну ставку робітника І розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом; коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва згідно з додатком 2 до цієї угоди.

Додатком 2 до Галузевої угоди визначено коефіцієнт 1,9 співвідношення мінімальної тарифної ставки водіїв пасажирських тролейбусів до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва.

З урахуванням зазначеного коефіцієнта погодинна тарифна ставка водія пасажирського тролейбуса становить до 01 вересня 2015 року 16,57 грн, з 01 вересня 2015 року 18,90 грн, з 01 травня 2016 року 19,81 грн.

Хмельницьке комунальне підприємство «Електротранс» перебуває у сфері дії сторін, які підписали угоду, оскільки відповідно до Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12 травня 2011 року № 581/2011 з послідуючими змінами, підпорядковується цьому Міністерству. Первинна профспілкова організація Хмельницького КП «Електротранс» є членською організацією Хмельницької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення - територіальної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України.

Тому, безпідставним є посилання апелянта на те, що підприємство не перебуває у сфері дії сторін, які підписали Галузеву угоду, якою визначені мінімальні обовязкові гарантії в оплаті праці працівників міського електротранспорту.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач проводив оплату праці ОСОБА_2, виходячи із погодинної тарифної ставки водія пасажирського тролейбуса 12,70 грн у червні листопаді 2015 року; 14,00 грн у грудні 2015 року; 14,65 грн у січні-березні 2016 року; 15 грн у квітні 2016 року; 15,50 грн травні 2016 року.

Отже, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виходячи із погодинної тарифної ставки водія пасажирського тролейбуса 16,57 грн за період з 04 червня 2015 року по 01 вересня 2015 року і 18,90 грн з 01 вересня 2015 року по квітень 2016 року включно, з урахуванням заявлених позивачем вимог на його користь підлягає стягненню з відповідача заробітна плата: за 2015 рік: червень у сумі 893,87 грн, липень 856,79 грн, серпень 894,53 грн, вересень 701 грн, жовтень 588,61 грн, листопад 1077,55 грн, грудень 539,93 грн; за 2016 рік: лютий 584,21 грн, березень 556,28 грн, квітень 710,13 грн. При цьому у судовому рішенні зазначено відповідні розрахунки наведених сум заробітної плати.

Проте, суд припустився помилки при визначенні розміру заробітної плати, що підлягає стягненню за січень і травень 2016 року. У звязку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у цій частині.

За січень 2016 року ОСОБА_2 безпідставно нараховано оплату у сумі 11,04 грн за перебування у резерві, оскільки відповідно до первинних документів обліку праці, які були досліджені судом, у січні 2016 року позивач у резерві не перебував.

З урахуванням цього за січень 2016 року необхідно стягнути заробітну плату у сумі 449,90 грн.

При визначенні розміру заробітної плати за травень 2016 року суд помилково визначив погодинну тарифну ставку водія пасажирського тролейбуса у сумі 20,65 грн.

На підставі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з травня 2016 року установлена мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі 8,69 грн. Відповідно до Галузевої угоди погодинна тарифна ставка водія пасажирського тролейбуса становитиме 19,81 грн (8,69 грн х 120% х 1,9), з урахуванням якої необхідно проводити нарахування заробітної плати позивачу за травень 2016 року.

Встановлено, що у травні 2016 року ОСОБА_2 відпрацював 72,83 год., отримав заробітну плату у сумі 1128,87 грн за тарифною ставкою 15,50 грн за годину. За умовами Галузевої угоди тарифна ставка складає 19,81 грн, відповідно заробітна плата - 1442,76 грн (19,81 грн х 72,83 год.) Стягненню підлягає 313,89 грн. (1442,76 грн - 1128,87 грн).

За роботу у вечірній час у травні 2016 року за 14,27 год. виплачено 44,24 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 56,54 грн (19,81 х 14,27 год. х 20 %), відповідно стягненню підлягає 12,30 грн (56,54 грн - 44,24 грн).

За роботу у нічний час у травні 2016 року за 1,91 год. виплачено 11,84 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 15,13 грн (19,81 грн х 1,91 год. х 40 %), тому стягненню підлягає 3,29 грн (15,13 грн - 11,84 грн).

Позивачу у травні 2016 року виплачена премія у сумі 59,25 грн за виконання виробничих показників до 5%. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягло 75,72 грн (1442,76 грн + 56,54 грн + 15,13 грн х 5%), відповідно стягненню підлягає 16,47 грн (75,72 грн - 59,25 грн).

Виплата за інструктаж у травні 2016 року склала 7,75 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 9,91 грн (19,81 грн : 2), тому стягненню тому на користь позивача підлягає 2,16 грн (9,91 грн - 7,75 грн).

За роботу у святкові дні у травні 2016 року виплачено 294,66 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 753,18 грн (19,81 грн х 19,01 год. х х 2), недоплачена сума становить 458,52 грн (753,18 грн - 294,66 грн). Проте, у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України) стягненню підлягає 97,90 грн.

За простій у травні 2016 року виплачено 26,04 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 33,28 грн (19,81 грн х 1,68 год.), відповідно стягненню підлягає 7,24 грн (33,28 грн - 26,04 грн).

У травні 2016 року за понаднормові роботи виплачено 24,03 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 30,71 грн (19,81 грн х 1,55 год.), тому стягненню підлягає 6,68 грн (30,71 грн - 24,03 грн).

За підготовчий час у травні 2016 року виплачено 69,44 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 88,75 грн (19,81 грн х 4,48 год.), відповідно стягненню на користь позивача підлягає 19,31 грн (88,75 грн - 69,44 грн).

У травні 2016 року за час знаходження у резерві виплачено 24,80 грн. За умовами Галузевої угоди виплаті підлягало 31,70 грн (19,81 грн х 1,60 год.), тому стягненню підлягає 6,90 грн (31,70 грн - 24,80 грн).

Всього за травень 2016 року стягненню на користь ОСОБА_2 підлягає заробітна плата у сумі 486,14 грн.

З урахуванням наведеного розрахунку заробітної плати за травень 2016 року і зазначених вище сум заробітної плати, правильно визначених судом першої інстанції, загальна сума заробітної плати за період з червня 2015 року по травень 2016 року, що підлягає стягненню з відповідача, складає 8338,94 коп (893,87 грн + 856,79 грн + 894,53 грн + 701 грн + 588,61 грн + 1077,55 грн + 539,93 грн + 449,90 + 584,21 грн + 556,28 грн + 710,13 грн + 486,14 грн).

Крім того, резолютивна частина рішення суду не містить зазначення, що сума заробітної плати визначена без утримання податків та інших обовязкових платежів.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку оплати праці за роботу у святкові дні за червень, серпень, жовтень 2015 року і понаднормові часи роботи у березні 2016 року, з чим погодився представник апелянта у засіданні апеляційного суду.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшивши суму стягнутої з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_2 заробітної плати до 8338 грн 94 коп і зазначенням в резолютивній частині рішення, що сума заробітної плати визначена без утримання податків та інших обовязкових платежів.

Згідно з ч. 3 і ч. 5 ст. 88 ЦПК України зміні підлягає також рішення в частині стягнення судового збору. Пропорційно до задоволеної частини вимог судовий збір підлягає зменшенню до 541 грн 17 коп.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2016 року змінити, зменшивши суму стягнутої з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_2 заробітної плати до 8338 грн 94 коп (вісім тисяч триста тридцять вісім грн. 94 коп) (сума вказана без утримання податків та інших обовязкових платежів) і стягнутого на користь держави судового збору до 541 грн 17 коп (пятсот сорок одна грн 17 коп).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_4

Суддя/підпис/ОСОБА_5

Суддя /підпис/ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/1587/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія 53, 55