Справа № 415/3864/16-ц
Провадження № 2/415/1752/16
25.10.16 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря - Нескородової Г.А.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала у повному обсязі, факти, викладені у позовній заяві, підтвердила, просила суд позов задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 и.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, факти, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання відкладення розгляду справи до суду не надходило.
В судовому засіданні представники третьої особи - ОСОБА_5, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Підтримала подання ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши позивача, дитину, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.
Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 23.05.2006 року Новодружеською міською радою м. Лисичанська Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4, про що зроблено відповідний запис № 22. Батьком дитини записаний ОСОБА_3, матір'ю дитини записана ОСОБА_2.
Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17.08.2010 р. у цивільній справі № 2-5690/10, шлюб зареєстрований 02.12.2005 р. Новодружєеською міською радою м. Лисичанська Луганської області актовий запис № 32 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. При розірванні шлюбу залишено ОСОБА_2 шлюбне прізвище «ОСОБА_2».
Згідно з довідкою № 46 від 25.05.2016р., виданої Лубенською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів № 1 Полтавської області ОСОБА_2, ОСОБА_4 дійсно навчається в Лубенській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 1 в 4-В класі. Батько ОСОБА_3, у вихованні дитини участі не бере, до школи не з'являється, батьківські збори не відвідує у зв'язку з проживанням в іншому місті.
Згідно з довідкою № 96 від 05.07.2016р., наданою КП «ЛЖЕК № 6», ОСОБА_2 дійсно проживає після розлучення із чоловіком за адресою: АДРЕСА_1, разом із сином ОСОБА_4. Син перебуває на утриманні матері, батько не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні сина, підтверджено підписами управдома та сусідів.
Згідно з актом обстеження побутових умов проживання проведеного депутатом Новодружеською міської ради ОСОБА_7, в присутності ОСОБА_8, ОСОБА_12., ОСОБА_9 провели обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2. Встановлено, що вона виховує сина ОСОБА_4, 2006 року народження. Проживають разом із своїми родичами: батько - ОСОБА_10, мати - ОСОБА_11. Характеристика матеріально-побутових умов і склад сімї - проживають у трьохкімнатній квартирі, дитина має окрему кімнату, в якій знаходиться ліжко, стіл, шафа для одягу, комп'ютер, шкільні приналежності. Умови проживання відповідають нормам і для нормального розвитку дитини. Склад сімї: 4 особи, квартира має газове опалення.
Згідно з характеристикою з місця навчання, ОСОБА_4 є учнем 5-А класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25 Лисичанської міської ради. Батько ОСОБА_6: не відвідує батьківськи збори, не зявляється до школи, не долучається до шкільних та класних заходів.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 № 334/01-16 від 29.01.2016 року, Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції»(Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії»(Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., ст.ст. 150, 164-167, 181-183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про судовий збір», суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА