Справа № 307/772/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кожух О.А., Джуги С.Д.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 18 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

11 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей, посилаючись на те, що з 22 квітня 2005 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано рішенням Тячівського районного суду від 7 липня 2015 року.

Від даного шлюбу народилося четверо дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. При розірванні шлюбу питання про місце проживання дітей не вирішувалось.

25 лютого 2016 року ОСОБА_2 незаконно забрав доньок ОСОБА_3 і ОСОБА_6, яких відвіз за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, з яким уже проживали сини ОСОБА_7 і ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_2 в даний час проживає з іншою жінкою, яка має на утриманні та вихованні четверо дітей. На даний час позивачка одружена з ОСОБА_8, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, де є умови для проживання та виховання всіх дітей.

Відповідач ОСОБА_2, який є інвалідом другої групи, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, ніде не працює і немає постійного матеріального доходу. Він не зможе довготривалий час забезпечити постійне харчування, медичний догляд та лікування дітей. Позивачка до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, немає хронічних захворювань, на обліку в психологічному та інших диспансерах не перебуває.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з їх матірю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою с. Угля, вул. Гагаріна, 20, Тячівського району.

Рішенням Тячівського районного суду від 18 квітня 2016 року позов задоволено.

Визначено місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з їх матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою: с. Угля, вул. Гагаріна, 20, Тячівського району.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, відповідач просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, в тому числі, посилається на те, що за місцем проживання позивачки в с. Угля, вул. Гагаріна, 20 Тячівського району немає належних умов для проживання дітей і що чоловік позивачки ОСОБА_8 зловживає алкогольними напоями.

Відповідач та його представник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу.

Позивачка та її представник ОСОБА_10 просилити відхилити апеляційну скаргу як безпідставну та необгрунтовану і залишити без змін законне та обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В той же час, ст. 161 цього ж Кодексу, яке регулює питання у випадку спору між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Як матеріалами справи так і судом встановлено, що з 22 квітня 2005 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано рішенням Тячівського районного суду від 7 липня 2015 року.

Від даного шлюбу народилося четверо дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серія І-ФМ №010032; син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серія І-ФМ № 043217; син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтво про народження серія І-ФМ № 124813; донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, свідоцтво про народження серія І-ФМ № 277219 (а.с.8-11).

При розірванні шлюбу питання про місце проживання дітей не вирішувалось, що вбачається з рішення Тячівського районного суду від 7 липня 2015 року. З вказаного рішення також вбачається, що на день звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про розірвання шлюбу двоє дітей, в поясненнях сторін уточнено, сини ОСОБА_7 і ОСОБА_2 проживали з батьком, а доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - проживали з мамою.

Під час розгляду справи встановлено, що сторони разом не проживають. Після фактичного припинення шлюбних відносин позивачка з дітьми проживала окремо у своїх батьків в с. Новоселиця Тячівського району. Згодом позивачка стала проживати у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8, з яким 3 березня 2016 року зареєструвала шлюб у виконкомі Углянської сільської ради Тячівського району, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ФМ № 138506 (а.с.86).

Сторони визнати, що більше двох років сини ОСОБА_7 і ОСОБА_2 проживають з батьком. Всупереч волі матері доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживають з батьком біля шести місяців і два місяці.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей, колегія суддів вважає, що районний суд вірно прийшов до висновку про визначення проживання малолітніх дітей саме з матірю.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розяснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Довідкою Углянської ЗОШ 1-111 ступенів № 234 від 29 лютого 2016 року та характеристикою стверджено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, систематично відвідувала навчальний заклад, зарекомендувала себе як старанна та сумлінна учениця.

Малолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні виразила бажання проживати з батьком стверджуючи, що її мама на Різдво вжила багато спиртного і негативно до неї ставилась, а також постійно заставляє її працювати.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Судом першої інстанції при розгляді справи враховано приписи Декларації про права дитини, міжнародні акти, що регулюють питання захисту прав та свобод дітей та національне законодавство. Виключних обставин які стали б підставою для розлучення матері з дітьми, в ході розгляду справи встановлено не було.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції аналізуючи усі обставини та матеріали справи, вік дітей, вірно не погодився при вирішенні зазначеного спору з висновком органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 30 березня 2016 року № 111 щодо визначення місця проживання синів ОСОБА_7 і ОСОБА_5 з батьком, а доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з мамою.

Так, з точки зору психології між дитиною та її матірю в ранньому віці існує дуже тісний звязок, розірвання якого накладає глибокий слід в майбутньому на психіці та фізичному розвитку дитини.

Враховуючи вік малолітніх дітей, забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дітей, як дівчаток так і хлопчиків колегія суддів вважає, що за даних обставин, позитивний приклад матері, її турбота, увага, розуміння є чи не найбільшою складовою гідного життя дітей в майбутньому.

З пояснення представника органу опіки та піклування Тячівської РДА в суді першої інстанції вбачається, що як батько, так і мати мають належні умови проживання і можуть забезпечити дітей, як матеріально, так і морально. Сини та старша дочка мають більшу прихильність чомусь до батька. На засіданні комісії з питань прав дитини при Тячівській РДА було вирішено рекомендувати залишити синів у батька лише тому, що на це погодилась мати.

Разом з тим, в суді першої та апеляційної інстанції позивачка наполягала на визначення місця проживання всіх чотирьох дітей разом з нею, і зазначила про наявність належних побутових умов для проживання дітей за її місцем проживання.

З акту обстеження умов проживання від 10 березня 2016 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Тячівської РДА, вбачається, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9. Житло складається з 4 жилих кімнат та підсобних приміщень, є газове опалення, обладнано електро- та водопостачання. Умови проживання добрі. Наявні ліжечка, шкафи з дитячим одягом, речі особистого вжитку та засоби гігієни. В будинку проживає, в тому числі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10 - вітчим. На момент обстеження малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у батька - ОСОБА_2.

З наданого апеляційному суду Акту обстеження побутових умов для проживання малолітніх дітей від 22 червня 2016 року, складеного депутатами Углянської сільської ради ОСОБА_11, ОСОБА_12, представником сільської ради ОСОБА_13 вбачається, що будинок за адресою с. Угля, вул. Гагаріна, 20 складається із 4 жилих кімнат площею 70 кв. м., загальна площа 105 кв. м., є вся побутова техніка, меблі, газове опалення, гаряча вода. Для виховання дітей створені всі необхідні умови.

Углянська сільська рада характеризує ОСОБА_8 як чесну, добросовісну людину, вимогливу до себе, який працює на будівництві по договору, інколи виїзжає на сезонні роботи, спиртними напоями не зловживає, що вбачається з характеристики.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність доказів, які б підтверджували, що мати дітей є недієздатною, її навчання в Солотвинській допоміжній школі-інтернаті цього не підтверджує, а довідкою КЗ «Тячівська районна поліклініка» № 219 від 4 квітня 2016 року стверджено, що ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення колегія суддів враховує і вимоги сімейного законодавства, зокрема: відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, в той же час відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аналіз обставин та матеріалів справи дає колегії суддів підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції на цьому етапі розвитку дітей буде відповідати повному і гармонійному розвитку дітей, потребі любові і розуміння саме від матері.

При визначені місця проживання дитини міськрайонним судом вірно враховано матеріали справи, які підтверджують, що позивачка забезпечена житлом з нормальними соціально-побутовими умовами, до відібрання відповідачем дітей піклувалась про їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Жодних фактів, ознак чи наявність інших випадків, які б давали підстави вважати, що залишення дітей з матір'ю є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, не встановлено. Наявність у малолітньої дочки ОСОБА_14 діагнозу недорозвиток мови цього не підтверджує .

Оскільки спори про визначення місця проживання малолітньої дитини можуть розглядатись неодноразово, так як умови виховання дітей можуть змінюватись в залежності від різних обставин (стан здоров'я матері і дитини, можливості догляду за дитиною, поява інших обставин), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказане рішення суду не є перешкодою для звернення іншої сторони, інших осіб з позовом про визначення місця проживання дитини за наведених обставин.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не можуть бути підставою для прийняття колегією суддів рішення щодо скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: