Справа № 399/882/15-ц
Провадження № 2/399/13/16
27 січня 2016 року селище Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників ввідповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї доньки ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Кіровоградської області та відділу Держгеокадастру у ОСОБА_10 районі Кіровоградської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності,
Представник позивачів ОСОБА_12 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що двоє позивачів та двоє відповідачів успадкували після смерті ОСОБА_11 земельну ділянку, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради. Вказаним особам нотаріусом було видано два свідоцтва про прийняття спадщини: одне свідоцтво позивачам по ? частини і одне свідоцтво про прийняття спадщини відповідачам по ? частині. Крім того, відповідачі у 2005 році подали свої документи, тобто свідоцтво про прийняття спадщини до ОСОБА_10 районної державної адміністрації, і ОСОБА_10 районна державна адміністрація 22.11.2005 року видала державний акт на імя ОСОБА_8 В даному державному акті зазначено, що він видається ОСОБА_8 на земельну ділянку загальною площею 3,57 га і в додатку до даного державного акту вказаний один співвласник - ОСОБА_9 з часткою ? на дану земельну ділянку. Позивач до 2013 року не зверталась про видачу державного акту до районної державної адміністрації. Вважає, що наявність даного державного акта перешкоджає їй та її неповнолітній дочці реалізувати своє право власності на дану земельну ділянку. Крім того, позивач вважає, що вони є власниками даної земельної ділянки в частинах по ? кожному. Право власності у позивача, її доньки та відповідачів виникло в силу прийняття спадщини. Тобто, у померлої особи був державний акт на цю земельну ділянку і в результаті реалізації права на спадкування як на обєкт спадщини, позивачі отримали свідоцтво про прийняття спадщини за законом на спільну земельну ділянку. На момент видачі відповідачам державного акту існував певний механізм, тобто, в разі коли видається державний акт на спільну часткову власність до державного акту додається список усіх співвласників, це зроблено було для того, щоб не порушувалися права інших співвласників на земельну ділянку. Більш того, районна державна адміністрація коли видавала державний акт повинна була зробити аналіз документів, які свідчать про існування підстав для виникнення права власності. Таким чином, коли відповідачі подавали заяву до районної державної адміністрації вони надали своє свідоцтво про прийняття спадщини за законом, в якому було вказано, що земельна ділянка належить їм не в цілому по ? на праві власності, а вони являються власниками кожен по ? частини. Відповідно вони подали документи на половину земельної ділянки, а районна державна адміністрація не повно проаналізувала дані документи та видала державний акт і в списку співвласників зазначили лише одного співвласника, а інші два співвласника, позивачі, в даному державному акті не зазначені як співвласники.
Представник відповідача ОСОБА_18 позов не визнав в повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_10 районної державної адміністрації Кіровоградської області ОСОБА_19 в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.
Представник відповідача відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Кіровоградської області ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та пояснила, що вважає, що задовольнити позов не можливо з тих причин, що державний акт виданий відповідачам згідно чинного законодавства, яке діяло на той час і тому підстав вважати його недійсним не має.
Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно спадкової справи № 244 на майно померлого 19 липня 2003 року ОСОБА_11 після його смерті заяви подали ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_8 (батько) та ОСОБА_13 (дружина), яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_7 /а.с. 31-32/.
Належність вищевказаних осіб до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_11 підтверджується відповідними документами /а.с. 8,33, 39/.
24 вересня 2004 року відповідачами ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом по ? частині спадкового майна, яке складається з земельної ділянки , розміром 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому ОСОБА_11 згідно державного акту серії Р2 № 475710 /а.с. 38/.
8 листопада 2004 року позивачем ОСОБА_13 та неповнолітньою ОСОБА_7 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом по ? частина спадкового майна, яке складається з земельної ділянки , розміром 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому ОСОБА_11 згідно державного акту серії Р2 № 475710 /а.с. 41/.
12 серпня 2005 року позивач зареєструвала шлюб зі ОСОБА_20, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Стець /а.с. 10/.
22 листопада 2005 року ОСОБА_10 РДА Кіровоградської області ОСОБА_8 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 010802, зареєстрований 22.11.2005 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1 /а.с. 132/.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
У разі порушення цього права власник має право на підставі ст.391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.86, п. «в» ч.1 ст.87, ст.88 ЗК України при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами виникає право спільної часткової власності на земельну ділянку, коли така земельна ділянка перебуває у спільній власності декількох осіб із визначенням частки кожного з учасників спільної власності. Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04 травня 1999 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №354/3647 від 04 червня 1999 року, якою також було врегульовано спірні правовідносини на момент видачі відповідачам ОСОБА_9І та ОСОБА_8С державного акту на право приватної власності на землю серії серії КР № 010802 від 22.11.2005 року, підготовчі роботи зі складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в обовязковому порядку включають в себе аналіз правовстановчого документа, що посвідчує перехід права власності на землю.
До державного акта на право власності на земельну ділянку, що видається товариствам всіх видів або співвласникам, обовязково додається затверджений список членів даного товариства або співвласників.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3, 57 га № 242, яка розташована на території Камбурліївської земельної ділянки, серії КР № 010802, зареєстрованого 22.11.2005 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1, він виданий на імя ОСОБА_8. В списку співвласників земельної ділянки зазначено ОСОБА_8 - 0,25 %, та ОСОБА_9 0,25 %. /а.с. 132/
Таким чином, як слідує з наведених вище приписів законодавства, при умові одержання декількома фізичними особами земельної ділянки у спільну часткову власність в порядку спадкування, відповідне право (право спільної часткової власності на земельну ділянку) для таких осіб посвідчується державним актом на право приватної власності на землю, виданим на імя всіх співвласників (згідно зі списком).
Окремий державний акт на котрогось із співвласників щодо належної йому частки може бути виданий тільки після виділення такої частки в окрему земельну ділянку згідно із вимогами Земельного кодексу України.
Таким чином, отриманий відповідачами ОСОБА_9І та ОСОБА_8С, як учасниками права спільної часткової власності на земельну ділянку розміром 3,57 га, державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 010802 від 11 листопада 2005 року на цілий обєкт права спільної часткової власності, а не на належну їм частку у цьому майні, є таким, що складений та виданий із грубим порушенням норм законодавства, діючого на момент його видачі, в звязку з чим підлягає визнанню недійсним.
Враховуючи докази надані сторонами по справі та те, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,57 га, серії КР № 010802, виданий ОСОБА_10 районною державною адміністрацією Кіровоградської області 22 листопада 2005 року на ім"я ОСОБА_8 в якому співвласником значиться ОСОБА_9 отриманий без достатніх на те правових підстав, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.
В задоволенні вимоги позивача про визнання права власності по ? частині за нею та її неповнолітньою донькою слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини.
Як вбачається з положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Крім того, Главою 86 ЦК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Пункт 23 даної Постанови вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З рішення про відмову у державній реєстрації від 21 листопада 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_21, реєстраційної служба ОСОБА_10 РУЮ Кіровоградської області видно, що підставою для відмови в державній реєстрації права власності на майно отримане в порядку спадкування, є те, що з даних, які містяться у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку наявні відомості про зареєстроване право за субєктами права (спадкоємцями) відмінними від відомостей щодо субєктів права (спадкоємцями), котрі є заявниками державної реєстрації прав та особами, що зазначеними у свідоцтві про право на спадщину, також містяться відомості про виданий правовстановлюючий документ державний акт на право власності на земельну ділянку КР № 010802 від 22 лютого 2005 року /а.с. 76/.
У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме: відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це вже є підставою для відмови у позові, проте, в матеріалах справи є свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_13 та ОСОБА_7 по ? частині спадкового майна, яке складається з земельної ділянки, розміром 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому ОСОБА_11 згідно державного акту серії Р2 № 475710, й факт прийняття спадщини позивачем і її донькою та отримання ними свідоцтва про право на спадщину ніким не оспорюється, та не позбавляє позивача зареєструвати його в установленому законом порядку за умови визнання недійсним спірного державного акту.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині визнання права власності по ? частині за нею та її неповнолітньою донькою слід відмовити, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону і не підтверджений належними та допустимими доказами. При цьому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог оскільки позивач до 2013 року до ОСОБА_10 районної державної адміністрації Кіровоградської області про видачу державного акту не зверталась.
Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своє доньки ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Кіровоградської області та відділу Держгеокадастру у ОСОБА_10 районі Кіровоградської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
З повним текстом рішення особи, що беруть участь у справі зможуть ознайомитись 29 січня 2016 року.
Суддя М.М. Лях