Справа № 351/1075/15-ц
Провадження № 22-ц/779/523/2016
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Снятинського дитячого будинку-інтернат про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку за апеляційною скаргою представника Снятинського дитячого будинку-інтернат - в особі директора Гордашко Наталії Володимирівни на рішення Снятинського районного суду від 09 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 березня 2014 року він був прийнятий на роботу в Снятинський дитячий будинок-інтернат на посаду інструктора з праці, а 30.04.2015 року наказом №22 його було звільнено з займаної посади за ст. 40 ч.3 КЗпП України.

Рішенням Снятинського районного суду від 06.07.2015 року в задоволенні його позову про поновлення на роботі відмовлено.

Посилаючись на те, що при звільненні з роботи з ним не проведено повного розрахунку, просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за період 2014-2015 роки та середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Рішенням Снятинського районного суду від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Снятинського дитячого будинку-інтернат на користь позивача 2173 грн. 16 коп. компенсації за невикористану відпустку та 15529 грн. 84 коп. середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а всього 17703,00 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Представник Снятинського дитячого будинку-інтернат на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що за період роботи ОСОБА_2 в будинку інтернат з березня 2014 року по 30.04.2015 року нараховано та виплачено відпускні за 50 робочих днів, а саме: за 2014 рік - 9 днів основної та 9 днів додаткової відпустки, виплачено відпускні в серпні 2014 року в розмірі 996, 12 грн.; за 2015 рік 16 днів основної відпустки та 16 днів додаткової відпустки. Виплачено відпускні в серпні 2015 року 2021,95 грн.

Заробітну плату за квітень виплачено повністю.

Снятинським дитячим будинком-інтернат при звільненні позивача з роботи проведено повний розрахунок.

Суд при ухвалення рішення керувався Законом України «Про освіту», разом з тим Снятинський будинок-інтернат не є освітньою установою, а соціально-медичною установою для постійного проживання дітей з вадами фізичними, розумового розвитку і психічними розладами, які потребують стороннього догляду, побутового та медичного обслуговування.

Посилаючись на вказані обставини, апелянт просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Представник апелянта - Снятинського дитячого будинку-інтернат в судове засідання апеляційного суду не з»явився.

Позивач ОСОБА_2 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно наказу №18 від 13.03.2014 року позивач ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в Снятинський дитячий будинок-інтернат на посаду з інструктора праці (а.с33)

Наказом №22 від 30.04.2015 року (а.с3) та трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.17) ОСОБА_2 звільнено з посади інструктора з праці на підставі ч.3 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_2, звертаючись із позовом до суду про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку та середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні посилався на те, що рішенням Снятинського районного суду від 06 липня 2015 року у задоволенні його позову про поновлення на роботі відмовлено.

Разом з тим встановлено, що 09 грудня 2015 року, в день ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду - ухвалою Вищого спеціалізованого суду України скасовано ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року якою залишено без зміни рішення Снятинського районного суду від 06 липня 2015 року про відмову в позові ОСОБА_2 про поновлення на роботі, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2, скасовано рішення Снятинського районного суду від 06 липня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_2 з 30 квітня 2015 року поновлено на роботі на посаді інструктора з праці Снятинського дитячого будинку-інтернат та стягнуто на його користь 18936,26 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно пояснення ОСОБА_2 в засіданні апеляційного суду відповідач на підставі рішення апеляційного суду поновив його на роботі.

Таким чином, станом на час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_2 поновлений на роботі з 30 квітня 2015 року на посаді інструктора з праці Снятинського дитячого будинку-інтернату, а тому його вимоги про виплату відповідачем сум належних при звільненні з роботи 30 квітня 2015 року є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення.

У зв»язку з наведеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Снятинського дитячого будинку-інтернат - задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 09 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Снятинського дитячого будинку-інтернат про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

Г.П. Мелінишин