Справа № 331/5901/15-ц
Провадження № 2/331/75/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.,

при секретарі: Чистяковій К.С.

за участю представника позивача : ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_2 «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 «Міські теплові мережі» 20 серпня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог , просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 за період з листопада 2011 року по жовтень 2015 року в сумі 8118,92 гривень, судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачі отримують послуги з теплопостачання квартири, однак не здійснюють їх оплату, через що позивач имушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 , приймаючи участь в судових засіданнях, позовні вимоги не визнавали в повному обсязі , в наданих суду клопотаннях зазначали, що директор філії ОСОБА_2 «МТМ» у Жовтневому районі м. Запоріжжя на підставі службового підроблення , після спливу позовної давності, подав позов до неналежного суду та неналежних відповідачів ОСОБА_4 про стягнення неіснуючої заборгованості за ненадані житлово-комунальні послуги у неіснуючу квартиру 20 8-квартирного будинку № 41 по вул. Ілліча в м. Запоріжжі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідачі та їх представник зазначали, що вони проживають у нежилому приміщенні 13 бараку 41-а по вул. Ілліча в м. Запоріжжі, філії ОСОБА_2 «МТМ» у Жовтневому районі м. Запоріжжя у Статуті ОСОБА_2 «МТМ» не значиться, що свідчить про незаконність наданого позову Малюкою , як директором відокремленної філії.

В подальшому, в ході розгляду справи, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до судового засідання не з»явилися, про причину неявки суд не повідомили, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача несуть з ним солідарну відповідальність за зобов'язаннями з договору найму жилого приміщення.

Судом встановлено відповідно до довідки ЗАТ «ЕМОНТ» від 05.05.2014 року , що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14 т.1).

Зазначена квартира не приватизована (а.с.231-232 т.2, а.с. 133 т.2) .

Факт проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_2 встановлений ухвалою Апеляційного суду Запорізької області у справі № 22-4000 від 22 жовтня 2009 року , якою зокрема підтверджується , що розпорядженням Голови Жотневої районної адміністрації м. Запоріжжя за № 1189 від 16.10.2006 року жилим будинкам 41-41 А по вул. Ілліча присвоєна нова адреса, квартирі АДРЕСА_3 а присвоєна адреса АДРЕСА_4 (а.с. 17-18 т.1).

Згідно вимог ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.

Крім того, судом встановлено , що ОСОБА_2 «МТМ» відповідачам до квартири АДРЕСА_5 надавалися послуги з централізованого опалення в період з листопада 2011 року по жовтень 2015 року. Зазаначені обставини підтверджуються заявою ЗАТ «ЕМОНТ» , в якій ліквідатор просив ОСОБА_2 «МТМ» виконувати обов»язки виконавця послуг з централізованого опалення для мешканців будинку 41 по вул. Ілліча (а.с.120 т.2) , актами про подачу теплоносія до будинку від 17.10.2011 року, 26.10.2012 року , 07.10.2013 року , 23.10.2014 року (а.с.33-36 т.1) та актом від 11.10.2015 року (а.с.169 т.2).

Згідно виписки з особового рахунку № 600386460 , відкритого на ім»я ОСОБА_3, за період листопад 2011 року по жовтень 2015 року в квартирі АДРЕСА_2 наявна заборгованість в розмірі 8118,92 гривень (а.с.126 т.2).

Суду не надано доказів , що відповідачі відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення , були відключені від мереж централізованого опалення у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

При цьому доводи відповідачів про те, що вони проживають у нежитловому приміщенні , де відсутнє теплопостачання, спростовуються актом обстеження квартири 20 житлового будинку 41 по вул. Ілліча ( до зміни адреси за Розпорядженням голови Жовтневої районної адміністрації № 1189 від 06.10.2006 року АДРЕСА_6) від 13.09.2011 року , яким встановлено, що будинок обладнаний , зокрема, системою теплопостачання (а.с.133 т.2).

Доводи відповідачів про те, що позивачем пропущений строк позовної давності , суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості (а.с.12-13 т.1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2014 року судовий наказ від 11 липня 2014 року виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за заявою ОСОБА_2 «МТМ» з вимогою про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості з листопада 2011 року по травень 2014 року було скасовано (а.с.11 т.1).

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розд. ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2015 р. у справі № 6-214цс14).

Зазначене дає суду підстави дійти до висновку, що позивачем у строк встановлений ст. 257 ЦПК України було надано до суду заяву про видачу судового наказу, а після цього , відповідно до вимог ст. ч.2 , ч.3 ст. 264 ЦК України , позовна давність була перервана та перебіг позовної давності почався заново.

Також, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що позовна заява надана до суду не уповноваженою на те особою він імені неіснуючої філії на підставі службового підроблення, оскільки позивачем по справі зазначена юридична особа ОСОБА_2 «МТМ» (а.с.103-106 т.2) , який є виконавцем послуг з централізованого опаленння згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року (а.с.19 т.1) .

Інші доводи відповідачів , викладені ними в письмових клопотаннях, долучених до справи , є необґрунтованими та не спростовують висновків суду.

Таким чином , встановлені судом фактині обставини справи та відповідні ним правовідносини, дають суду підстави дійти до висновку, що оскільки судом встановлено факт надання послуг з теплопостачання відповідачам , наявність заборгованості, то з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2011 року по жовтнь 2015 року в сумі 8 118 , 92 гривень.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 , ст. 99 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла до 01.09.2015 року , стягнувши з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в розмірі 121,80 гривень . Разом з тим , оскільки ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи по зору з дитинства (а.с.123 т.2), судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2011 року по жовтнь 2015 року в сумі 8 118 ( вісім тисяч сто вісімнадцять ) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 «Міські теплові мережі» судовий збір в розмірі 121 ( сто двадцять одна ) гривня 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

31.03.2016