АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1155/15-ц Номер провадження 22-ц/786/513/16Головуючий у 1-й інстанції Хомінець І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі укладеного договору № НОМЕР_1 від 30.12.2013 року, ПАТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 20 200 грн. строком до 30.12.2016 року. Відповідач зобовязався щомісячно погашати заборгованість за кредитом у строки, передбачені кредитним договором, а також сплачувати відсотки та плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. Однак, в порушення умов договору відповідач належним чином його не виконує, у звязку з чим станом на 25.08.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 25 979,22 грн. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв на себе зобовязання за вказаним кредитним договором. У звязку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 25 979,22 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 19 078,33 грн., 1,53 грн. відсотки за користування кредитом, 6 899,36 грн. комісія, а також сплачений судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк» 30.12.2013 року укладено договір № НОМЕР_1 про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 20 200 грн. строком 36 місяців з 20.12.2013 р. по 30.12.2016 р. з процентною ставкою 0,01 % річних. За умовами договору позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати інші вимоги договору (а.с.5-8).

З копії договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 та додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту слідує, що договір укладено на строк 36 місяців, з 30.12.2013 року по 30.12.2016 року і ОСОБА_4 повинна погасити кредит до 30.12.2016 року.

Позивачем надано копію договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) ПАТ «ОТП Банк» передав, а фактор (новий кредитор) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається, складає 169 818 201 грн. 42 коп. станом на дату підписання договору (а.с.18-21).

Позивачем налано суду витяг з додатку № 1 до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р. в частині передачі кредитного договору № НОМЕР_1 від 30.12.2013 року укладеного з ОСОБА_4, який завірено в односторонньому порядку представником позивача за довіреністю ОСОБА_5 (а.с. 22).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що договір факторингу не містить конкретних даних про те, за якими саме кредитними договорами зобовязання ним передаються, а містить посилання на реєстр боржників, який є додатком до вказаного договору та акт приймання-передачі права вимоги до боржника, але вказані документи суду не надано в якості доказів, отже неможливо встановити чи було передано за договором факторингу право вимоги позивачу за договором № НОМЕР_2 від 22.12.2014 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у позовній заяві питання про дострокове стягнення заборгованості не ставить.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та обєктивного зясування фактичних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі права вимоги до боржника на підставі укладеного договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Дійсно, як вбачається із матеріалав спрви, позивач надав в якості доказу копію договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право грошової вимоги за кредитними договорами в розмірі портфеля заборгованості, загальний розмір якої складає 169 818 201,42 грн. на дату підписання договору. Із тексту цього договору не вбачається, що саме за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем по справі, передано право грошової вимоги у розмірі заборгованості, яка існувала на дату підписання вище вказаного договору.

Позивачем в якості доказу наданий витяг з додатку 1 до договору факторинга № 22/12/14 від 22.121.2014 р., в якому значиться боржник ОСОБА_4, за якою рахується загальна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 979,22 грн.(а.с. 22). Цей витяг підписаний представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за довіреністю ОСОБА_5 та не містить відтиску печатки позивача.

Колегія суддів бере до уваги той факт, що згідно довіреності на ім»я ОСОБА_5 від 26.03.2015 р.(а.с. 3), остання має право бути представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та, зокрема, засвідчувати копії документів своїм підписом без проставлення відтиску печатки ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Проте, наданий витяг з додатку 1 до договору факторинга № 22/12/14 від 22.12.2014 р. не є копією документа, оригінал якого повинен містити підпис відповідальної особи та відтиск печатки позивача, а його копія може бути посвідчена вказаним представником за довіреністю без проставлення відтиску печатки. Витяг з додатку 1 до договору факторинга № 22/12/14 від 22.121.2014 р., наданий позивачем як доказ по справі, не містить підпису відповідальної особи за інформацію, що міститься в ньому, та відтиск печатки позивача, а тому не є належним та допустимим доказом по справі.

Крім цього, із наданих позивачем копії договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р. та витягу з додатку 1 до договору факторинга № 22/12/14 від 22.12.2014 р. не вбачається взаємозв»язку між собою, договорів факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р. не ідентифікується з особою боржника ОСОБА_4, тому місцевий суд, виходячи із принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для завдоволення позову.

Доводи позивача про те, що додаток № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю міститься інформація про інших клієнтів, крім відповідача, не заслуговує на увагу, оскільки позивач повинен надати суду належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову, а саме надати витяг з реєстру боржників, який є додатком до вказаного договору та акт приймання-передачі договіру № НОМЕР_1 від 30.12.2013 р., такі докази суду позивачем не надані. Позивач не позбавлений процесуальної можливості надати ці докази суду в оригіналі для огляду, а приєднати до матеріалів витяг з них, що стосується лише відомостей щодо боржника.

Зідно ч.1 ст. 138 ЦПК України оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Згідно ч. 1 ст. 131 сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: