Справа № 377/237/15-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/94/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 23.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02. 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Дмитрієвої Л.Д.

Суддів: Мельника Я.С.,Волохова Л.А.

при секретарі : Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 28.07.2015 року по справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,3-ті особи Управління Державної міграційної служби у Київської області, Славутицька міська Рада, Служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Славутицької міської Ради про виселення мешканців з предмету іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,3-ті особи Управління Державної міграційної служби у Київської області, Славутицька міська Рада, Служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Славутицької міської Ради про виселення мешканців з предмету іпотеки.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28.07.2015 року в задоволенні позову ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» відмовлено.

Позивач ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішенняСлавутицького міського суду Київської області від 28.07.2015 року про виселення мешканців з предмету іпотеки та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.04.2008 року між ВАТ "ОСОБА_2 Аваль", в особі Чернігівської обласної дирекції і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/13-9999/6927 про надання споживчого кредиту в сумі 60 420 доларів США, зі сплатою 15% річних строком на 84 місяці до 14.04.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 014/13-9999/69272 між ВАТ "ОСОБА_2 Аваль", в особі Чернігівської обласної дирекції, і Тамілко ОСОБА_7 був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, іпотечний договір за реєстровим №1572. 29 листопада 2011 року був укладений посвідчений нотаріусом договір про внесення змін №1 до іпотечного договору від 17.04.2008 року за реєстровим № 3426. Іпотечний договір укладений з метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника перед Кредитором, що випливають з кредитного договору № 014/13-9999/69272 від 15.04.2008 року та додаткових угод до нього. Предметом іпотеки згідно п. 1.2. іпотечного договору є нерухоме майно: квартира №1 у будинку № 15, загальною площею 116,4 кв.м., жилою площею 55,1 кв.м., що знаходиться в Різькому кварталі міста Славутич Київської області та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, 30 березня 2007 року за реєстровим №1453. Обтяження предмету іпотеки було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек 17.04.2008 року, що підтверджується витягом №18173812 та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом №18173970. Згідно п.п. 3.1.7, 5.1 іпотечного договору, у випадку невиконання іпотекодавцем (ОСОБА_3В.) зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель (ОСОБА_2) має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання терміну виконання іпотекодавцем цих зобов'язань. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог -іпотекодержателя. Рішенням загальних зборів ВАТ "ОСОБА_2 Аваль" від 14.10.2009 року була змінена назва відкритого акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" на Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Аваль", яке є правонаступником за всіма правами і обов.язками ВАТ "ОСОБА_2 Аваль". У зв'язку з неналежним виконанням позичальником договірних зобов'язань 27.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Славутицького міського суду з позовом про стягнення за рахунок предмета іпотеки заборгованості за кредитним договором №014/13-9999/69272 від 15.04.2008року. Рішенням Славутицького міського суду від 01.11.2013 року по справі №377/722/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_9, солідарно, на користь ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/13-9999/69272 від 15.04.2008 року в сумі 279 802,88 грн., звернувши стягнення на предмет іпотеки - квартиру №1 у будинку №15, що знаходиться в Ризькому кварталі міста Славутич Київської області та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом проведення публічних торгів.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 року рішення Славутицького міського суду від 01.11.2013 року по справі №377/722/13-ц залишено без змін. Виданий судом 14.03.2014 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3, 279 802.88 грн., заборгованості по кредиту за рахунок предмета іпотеки 31.03.3014 року був пред'явлений до виконання. 17.04.2014 року на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Славутицького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №43029103.Згідно довідки ЖКЦ від 05.12.2014 року №1872 в квартирі, власником якої є ОСОБА_3, яка є предметом іпотеки зареєстровані: ОСОБА_4 - мати, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 19.04.2007 року; ОСОБА_5 - невістка, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 25.04.2014 року; ОСОБА_6 - онук,ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований з 25.04.2014 року.

В інформаційній довідці з Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності налележить квартира №58 що знаходиться у будинку №5 Ленінградського кв-лу м.Славутича Київської області, а також на праві приватної власності квартира №1 у будинку №15 Ризького кв-лу м. Славутича Київської області.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 43 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Вирішуючи спір, суд на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначені положення вимог закону уваги не звернув, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», не врахував, дійшовши передчасних висновків щодо відсутності підстав для виселення відповідачів із спірної квартири.

Із матеріалів справи вбачається, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, вираженому у виконавчому листі який 31.03.2014 року був пред»явлений до виконання та на підставі якого 17.04.2914 було відкрито виконавче провадження № 43029103. 19.02.2015 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» направив передбачені ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України вимогу про виселення № 140-3-3-00/179 .

Виходячи із вищенаведених норм, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Платинум Банк» про виселення відповідачів не ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивачем в повному обсязі доведені обставини, на які він посилався при обґрунтуванні позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи із вищевикладеного, судова колегія вважає достатньою мірою захисту прав позивача задоволення позовних вимог в частині виселення відповідачів, оскільки Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає позасудову процедуру зняття з реєстрації місця проживання, яка не може підмінюватися судовим рішенням.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову про виселення відповідачів.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 28.07.2015 року скасувати, ухвалити нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги ПАТ«ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,3-ті особи Управління Державної міграційної служби у Київської області, Славутицька міська Рада, Служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Славутицької міської Ради та виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 які мешкають в квартирі № 1 у будинку № 15 що знаходиться в Ризькому кварталі міста Славутич Київської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційній інстанції протягом двадцяти днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: