печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем ОСОБА_4 Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони не підтримують сімейних відносин.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шевченко Л.М. підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві позивачем обставини та подала заяву від позивача якою він вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 вимоги не визнала, при цьому зазначила про те, що з травня 2013 року вона та позивач проживають окремо, наміру відновлювати сімейні стосунки вона не має, при цьому бажає, щоб позивач відчужив належне йому майно на користь своєї повнолітньої дитини .

Суд вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено наступне.

Сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 1982 року . Від спільного життя мають повнолітню дитину.

Сторони проживали однією сім'єю , проте як зазначає позивач та визнає відповідач - з травня 2013 року сторони припинили сімейне життя, як подружжя не підтримують відносин, проживають окремо. Позивач зазначає, що відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем, про що також зазначила і відповідач під час надання своїх пояснень.

Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує.

Не згода відповідача з вимогами позивача розірвати укладений між ними шлюб мотивована бажанням відчуження майна на користь повнолітньої дитини. При цьому суд виходить з того, що питання поділу спільного майна подружжя можу бути вирішено як в позасудовому порядку так і в судовому, у разі наявності спору про це.

Встановлено, що ні позивач, ні відповідач не мають наміру відновлювати сімейні відносини, не проживають спільно більше двох років.

Відповідно до ст..110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст..112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З часу припинення шлюбних відносин , окремого проживання та часу знаходження позову в суді , примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї.

При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін.

Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 110,112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8,10,60,208,212,213,214,215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 серпня 1982 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом №3675, розірвати. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.