Справа № 314/4946/15-ц Провадження № 2/314/133/2016
Повний текст рішення виготовлений 18.01.2016 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

- головуючого судді Надворної О.С.,

- при секретарі - Якубовській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 8,2401 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0075. Право власності на земельну ділянку набуто на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 024915, виданого 20 жовтня 2006 р. Вільнянською районною державною адміністрацією.

Також позивач в своєму позові зазначила, що 26 вересня 2011 р. між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки на строк 5 років. З метою укладення і посвідчення договору оренди позивач і ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, але, зважаючи на відсутність документів, які мають складати невідємну частину договору оренди, договір між ними укладений не був. ОСОБА_2 запропонував позивачу видати йому довіреність, якою остання уповноважила ОСОБА_2 отримати документи, необхідні для укладення, посвідчення та реєстрації договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

У вересні 2015 р. ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 примірник договору оренди землі, з якого дізналась, що Договір оренди землі укладено не у вересні 2011 р., а лише 18 вересня 2013 р., терміном дії на 5 років, відповідно до п. 43 Договору він набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації, при цьому відомості щодо реєстрації Договору оренди землі відсутні, а сам Договір, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (без дати його складання) та акт прийому-передачі обєкту оренди (земельної ділянки) від 18 вересня 2013 р. як від імені Орендодавця, так і від імені Орендаря підписано був підписаний однією особою ОСОБА_2 Позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки від 18 вересня 2013 р., укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_2, який діяв в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, є недійсним, бо відповідач не мав права укладати договір оренди земельної ділянки з самим собою. Отже посилаючись на те, що вказана обставина суперечить Цивільному Кодексу України, та порушує інтереси позивача, ОСОБА_1 прохає суд визнати зазначений договір недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому пояснив суду, що дійсно в 2011 році позивач ОСОБА_1 надала йому довіреність строком на 5 років, згідно якої уповноважила його користуватися належною їй земельною ділянкою, а також розпоряджатися цією ділянкою ( укладати договори оренди). При цьому ОСОБА_1 передала йому всі документи, що підтверджували її право власності на земельну ділянку, площею 8,2401 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району. Також відповідач в судовому засіданні підтвердив, що землю в користування ОСОБА_1 фактично передала 26.09.2011 року. Пізніше, 18 вересня 2013 року був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки від імені ОСОБА_1 ( як орендоваця) з відповідачем ФОП ОСОБА_2 (орендарем) строком на 5 років. Згідно пояснень відповідача, він не мав можливості укласти договір оренди землі раніше, оскільки тільки в 2013 році він був зареєстрований як фізична особа-підприємець. При цьому відповідач пояснив в суді, що вказаний договір оренди від 18.09.2013 року був підписаний ним одноособово і від імені «ФОП ОСОБА_2М.» (орендара), і від імені ОСОБА_1М.(орендодавця). Відповідач зазначив, що всі примірники оспорюваного договору містять тільки його підписи, жоден з примірників договору позивач не підписувала. Пізніше, а саме в вересні 2015 року він передав позивачу один з примірників вказаного договору для ознайомлення, отже саме тоді ОСОБА_1 і дізналась про існування договору оренди. Відповідач вважає, що він мав право укладати та підписувати оспорюваний договір від імені позивача, оскільки у нього була відповідна довіреність ОСОБА_1, і тому, на його думку, відсутні підстави для визнання договору недійсним. Також, заперечуючи проти позову, позивач посилається на те, що оскільки ОСОБА_1 земельна ділянка була фактично передана йому в користування 26.09.2011 року, а він, в свою чергу, сплатив позивачу орендну плату за 5 років, то вважає, що має право користуватися належною позивачу земельною ділянкою до 26.09.2016 року.

Отже, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків:

Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва, площею 8,2401 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, (кадастровий номер: :02:001:0075) підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 024915, виданим 20.10.2006 року Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області на підставі Розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації № 792 від 07.11.2005 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 54 (а.с.8).

26 вересня 2011 р. ОСОБА_1 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, зареєстрованою в реєстрі за № 2635, уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси, зокрема користуватися (обробляти з метою вирощування сільськогосподарських культур) та розпоряджатися (укладати договори оренди, на свій розсуд розпоряджатися вирощеним врожаєм) належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, площею 8,2401 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер: :02:001:0075 (а.с.7).

18 вересня 2013 р. відповідач, діючи від імені ОСОБА_1, уклав з ФОП ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки, який підписав власним підписом, як від імені орендодавця, так і від імені орендаря. Договір зареєстровано у встановленому Законом порядку. (а.с.5,6).

Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні відповідачем був визнаний факт того, що вказаний договір був укладений ним від імені позивача ОСОБА_1 (на підставі наявної довіреності) у своїх власних інтересах (тобто з ним же самим), та відповідно підписаний одноособово і за ОСОБА_1, і за ФОП ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто, з метою захисту цивільних прав та інтересів особи, яку представляє представник, законом встановлена заборона укладання правочину представником відносно себе особисто.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, представляючи одночасно інтереси ОСОБА_1 як фізична особа, уклав від імені останньої договір оренди землі відносно себе особисто та у власних інтересах.

Такі дії відповідача прямо заборонені положеннями ч.3 ст. 238 ЦК України.

Отже, суд вважає, що договір оренди землі від 18 вересня 2013 року дійсно не відповідає передбаченим ч.1 ст. 203 ЦК України загальним вимогам, необхідним для чинності правочину, оскільки його укладено з порушенням законодавства, всупереч нормам Цивільного Кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України вищезазначена обставина є підставою для визнання оспорюваного позивачем договору оренди землі недійсним.

Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недісним з моменту його вчинення.

Отже, встановлені судом обставини вказують на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 8,2401 га, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер :02:001:0075, який був укладений 18 вересня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.С.Надворна

14.01.2016