Провадження № 22-ц/783/4654/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Копняк С.М., Мікуш Ю.Р.

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_3, заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4, за участю заінтересованих осіб Кредитної спілки «Християнська злагода», Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про зміну способу виконання рішення суду,-

встановила:

ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року задоволено позов ОСОБА_4 до КС «Християнська злагода» про стягнення на її користь 1183537,70 грн. Постановою державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 10.08.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1844/10, виданого 11.06.2010 року. На даний час рішення не виконано.

В свою чергу, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06.05.2011 року задоволено позов КС «Християнська злагода», ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованості у розмірі 439 635,84 грн. на користь КС «Християнська злагода» шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

З врахуванням заяви про уточнення вимог (т. 1 а.с. 120-122) просила змінити спосіб виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року у справі №2-1844/2010 року в частині стягнення коштів з КС «Християнська злагода» на її користь заборгованості в розмірі 439635,84 грн., що підлягають стягненню на користь КС «Християнська злагода» за рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06.05.2011 року у справі №2-646/11, шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року заяву ОСОБА_4, за участю заінтересованих осіб: Кредитної спілки «Християнська злагода», Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про зміну способу виконання рішення суду задоволено повністю.

Змінено спосіб виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року, згідно якого постановлено стягнути з Кредитної спілки «Християнська злагода» на користь ОСОБА_4 1 183 537,70 грн., в частині стягнення коштів в розмірі 383537,70 грн. шляхом звернення стягнення на майно та кошти, що належать Кредитній спілці «Християнська злагода» згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 06.05.2011 року у справі №2-464/11, шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку - квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, вважають що дана ухвала постановлена з грубим порушенням вимог цивільного судочинства, не відповідає обставинам, які мають значення для справи, порушує права та інтереси скаржників та інших вкладників кредитної спілки, а відтак підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи та постановлення рішення Галицьким районним судом м. Львова від 21травня 2010 року, по якому змінено спосіб виконання, не розглядалися вимоги щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на зазначене іпотечне майно, відтак суд безпідставно змінив судове рішення від 21 травня 2010 року по суті, повністю змінивши резолютивну частину, фактично постановивши нове рішення.

Під час розгляду справи про зміну способу виконання рішення суд не перевірив, на якій стадії виконання рішення, чи відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, чи задіяв державний виконавець всі заходи примусового виконання рішення суду згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», що є обов»язковою передумовою для розгляду заяви відповідно до ст. 373 ЦПК України.

Звертають увагу, що ОСОБА_4 не погасила заборгованість за кредитним договором № 176/08 від 17.10.2008 року.

Просять скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2016 року та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року стягнуто з КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_4 1183597,70 грн. боргу та 120,00 грн. судових витрать, всього 1 183 657,70 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2014 року, рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року. в частині задоволених вимог змінено, вирішено стягнути з КС «Християнська злагода» в користь ОСОБА_4 703468,79 грн., надані відповідно до договорів про строковий членський внесок, та 227441,17 грн. відсотків відповідно до цих договорів, всього 930 909,96 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.10.2014 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2014 року скасовано, рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року залишено без змін.

За змістом ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2010 року набрало законної сили, на час розгляду справи не виконане.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Звертаючись із заявою про зміну способу виконання рішення заявник ОСОБА_4 покликалася на те, що з метою добровільного виконання рішення суду КС «Християнська злагода» уклала з нею договори про відступлення права вимоги, зокрема від 07.12.2010 року, відповідно до якого спілка передала право часткової вимоги у сумі 400000 грн. до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 за рахунок іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_1, а також від 07.12.2010 року, яким спілка передала право часткової вимоги у сумі 400000 грн. до ОСОБА_6, ОСОБА_9 за рахунок іпотечного майна, а саме нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 214,5 кв.м.

В свою чергу, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06.05.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь КС «Християнська злагода» 439 635,84 грн. та 400000 грн. на користь ОСОБА_4 шляхом звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів сім»ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічно дане питання врегульовано і ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для застосування правил цієї статті є наявність обставин, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в цивільній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що спосіб виконання рішення може бути змінений чи встановлений у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В свою чергу, у Постанові Верховного Суду України по справі № 6-1829цс15 від 25.11.2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення суду районний суд виходив з того, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2010 року набрало законної сили, однак не виконано.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку ст. 373 ЦПК України суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Разом із тим, змінити спосіб виконання рішення суду із стягнення заборгованості на звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки неможливо, оскільки це є зміною рішення суду по суті, що не допускається. Крім цього, зазначений спосіб - це вирішення конкретної позовної заяви, яка доводиться позивачем за різними нормами права, і кожна така заява має свої особливості.

Враховуючи викладене, ухвалу суду першої інстанції від 19 червня 2015 року не можливо визнати законною і обґрунтованою, відтак ухвалу необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Керуючись ст. 303, 304 п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.05.2010 року у справі №2-1844/2010 року в частині стягнення коштів з КС «Християнська злагода» на її користь заборгованості в розмірі 439635,84 грн., що підлягають стягненню на користь КС «Християнська злагода» за рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06.05.2011 року у справі №2-646/11, шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Копняк

Ю.Р. Мікуш