УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитний договір, який було укладено між сторонами 20 серпня 2007 року, посилаючись на те, що при його укладанні банк ввів її і оману, так як укладений правочин не містив всі необхідні дані: вся сума кредиту, яку потрібно повернути, графік повернення кредиту, умови кредитування, можливість надання кредиту в іншій валюті, умови повернення боргу та інша інформація як для споживача послуг банку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач, підписавши кредитну угоду, погодилась із усіма його умовами, у зв'язку з чим висновок суду про відсутність правових підстав для застосування положень ст.ст. 203, 215 ЦК України є обґрунтованим.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М.Колодійчук