Справа № 459/4012/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/110/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.11.2007 року у розмірі 560156 (п'ятсот шістдесят тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 38 копійок, звернуто стягнення на предмет застави з ОСОБА_4, а саме: автомобіль марки «Hyundai», модель «Tucson», 2007 року випуску, чорного кольору, типу - Легковий Універсал-В, державний номер НОМЕР_1, що є предметом за Договором застави №101107 від 29.11.2007 року, шляхом укладення від імені заставодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України для подальшої реалізації, а також наданням ПАТ «Дельта Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення судових витрат відмовлено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 березня 2015 року оскаржила відповідач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак є таким, що підлягає скасуванню.

Просить постановити ухвалу, якою оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та закрити провадження по справі.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися втретє, однак 12 лютого 2016 року, 15 лютого 2015 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 подали суду заяви про відкладення розгляду справи. Такі заяви відповідачами подавались ще й 19 листопада 2015 року, 20 листопада 2015 року, 23 листопада 2015 року, 18 грудня 2015 року (т.2 а.с.4, 5, 17 ). А тому, колегія суддів приходить до висновку про зловживання відповідачами своїми процесуальними правами, а відтак і про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильно встановлених існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2007 року, АКІ банком «УкрСиббанк» ОСОБА_4 було надано кредит в розмірі 27940 долларів США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення 28.11.2014 року. Того ж дня з ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором та передано в заставу транспортний засіб марки «Hyundai» моделі «Tucson» 2007 року випуску з н.з. ВС 8779ВЕ.

Крім того встановлено, що виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою, відповідно до укладеного договору поруки з ОСОБА_2 № 0/1 від 29.11.2007 року.

Як вбачається з довідки ПАТ «Дельта Банк» від 05 серпня 2014 року, заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором №0 станом на 05 серпня 2014 року становить 560156,38 грн., з них: 292430,44 грн. - тіло кредиту, 111558,95 грн. - відсотки.

Відповідно із нотаріально посвідченої виписки з договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до статті 24 якого звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом правових позицій викладених у постанові Верховного Суду України від 6 березня 2013 року, які відповідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою -покупцем або на публічних торгах.

З урахуванням норм матеріального права і положень договору застави, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність у даному випадку у позивача права на звернення стягнення на предмет застави, і тому позов задоволено вірно та в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_4 щодо сплати заборгованості в розмірі 560156,38 грн., звернуто стягнення заборгованості за рахунок реалізації застави, а саме транспортного засобу марки «Hyundai» моделі «Tucson» 2007 року випуску з н.з. ВС 9779ВЕ шляхом укладення від імені заставодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України для подальшої реалізації, а також наданням ПАТ «ОСОБА_5 банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 березня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_5