Ухвала

іменем України

16 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Савченко В.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10018/088 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10018/088 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із позовом, у якому просило стягнути солідарно зі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 як спадкоємців майна ОСОБА_14 97 771 грн 96 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких 97 770 грн 74 коп. - борг за кредитом та 1 грн 22 коп. - пеня; 12 338 грн 88 коп. - інфляційні втрати та 6 117 грн 58 коп. - 3 % річних від простроченої суми.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 26 жовтня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_14 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 190 000 грн зі сплатою 16,5 % річних за користування коштами та терміном повернення до 26 жовтня 2017 року, на забезпечення виконання якого у цей же день ОСОБА_14 передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_14 помер і спадкоємцями його майна є його батьки: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, та діти: ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_12 і ОСОБА_13, до яких банк пред'явив вимогу про виконання умов кредитного договору замість померлого, однак відповідачі добровільно відмовились їх виконувати.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2015 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у визначений законом строк отримали спадщину та не виконали вимог банку про погашення боргу спадкодавця за кредитним договором, тому повинні його сплатити з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки банк не пред'явив вимогу про погашення боргу відповідачами за рахунок спадкового майна в межах частки кожного із них та вони відмовились сплатити борг одноразовим платежем, є підстави для відмови у задоволенні позову.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 26 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_14 укладено кредитний договір, за яким позивач надав позичальнику кредит у сумі 190 000 грн на споживчі цілі, а він зобов'язався їх повернути до 26 жовтня 2017 року та сплатити 16,5 % річних за користування коштами у порядку та на умовах, визначених договором.

На забезпечення виконання цих зобов'язань у цей же день між сторонами укладено договір іпотеки, за яким позичальник передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_14 помер і 21 серпня 2012 року банк звернувся до Шосткинської міської державної нотаріальної контори із заявою, у якій висунув вимоги до спадкоємців боржника про погашення кредиту.

Спадкоємцями майна ОСОБА_14 за законом є його діти: ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_12 і ОСОБА_13, та батьки: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які в установленому законом порядку та строки подали заяви про прийняття спадщини, однак станом на 17 квітня 2015 року свідоцтва про право на спадщину їм не видані.

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_14 за кредитним договором станом на 22 квітня 2015 року складає 116 228 грн 42 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 97 770 грн 74 коп., пеня за простроченим кредитом та відсотками - 1 грн 22 коп., а також інфляційні втрати - 12 338 грн 88 коп. та 3% річних від простроченої суми - 6 117 грн 58 коп.

Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи про те, що між банком та ОСОБА_14 був укладений договір кредиту, зобов'язання за яким він виконував неналежним чином, внаслідок чого утворився борг, однак боржник помер і банк у визначений законом строк пред'явив вимогу до його спадкоємців, які прийняли спадщину, як передбачено ст. 1281 ЦК України, і у них виник обов'язок задовольнити вимоги кредитора та сплатити борг повністю, але в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину, у розмірі, що відповідає частці кожного з них у спадковому майні, як передбачено ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

За змістом ч. 2 ст. 1281, ч. ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України кредитор спадкодавця повинен протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, і спадкоємці, у разі наявності боргу та такої вимоги, зобов'язані їх задовольнити повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає частці кожного з них у спадщині, одноразовим платежем, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановивши обставини, що банк своєчасно пред'явив вимогу до спадкоємців, які прийняли спадщину, про погашення ними боргу, однак, пославшись на те, що такої вимоги про сплату боргу в межах вартості майна не було пред'явлено банком до кожного із спадкоємців у межах частки кожного з них, не врахував, що законом не передбачено конкретизацію такої вимоги і не визначено способу пред'явлення такої вимоги безпосередньо кожному із спадкоємців окремо в межах його частки, а вимагається від кредитора тільки пред'явити її (ч. 2 ст. 1281 ЦК України), неправильно застосував зазначену норму матеріального права, зробив передчасний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не виконав вимог ст. ст. 213, 303 ЦПК України щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи та не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, та правильність висновку суду про наявність підстав для стягнення боргу зі спадкоємців боржника у зв'язку з наявністю боргу та відповідної вимоги кредитора спадкодавця.

Не перевірив, яке майно одержане відповідачами у спадщину та його вартість, належним чином не визначив обсяг та межі відповідальності кожного із спадкоємців, не встановив розмір частки кожного з них у спадковому майні та її вартість, не перевірив наявності підстав для задоволення вимог банку спадкоємцями боржника в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає частці кожного з них, не встановив відповідних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та не перевірив висновків суду першої інстанції щодо цих обставин, не навів відповідних мотивів, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого рішення апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково, рішення апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:О.П. Касьян В.П. Гончар Т.П. Дербенцова В.О. Савченко О.В. Попович