АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

11 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Грабовій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання правочину недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати договір про надання споживчого кредиту №0 від 19 лютого 2007 року, укладений між нею та Акціонерним інноваційним банком «УкрСиббанк» недійсним з підстав його невідповідності ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що положення вказаного договору ґрунтуються на завідомо несправедливих умовах, а також не відповідають загальним засадам цивільного законодавства, зокрема свободи договору, справедливості та добросовісності. В момент укладення кредитного договору банк не повідомив її у письмовій формі про умови кредитування, що не відповідає п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Договір містить положення щодо можливостей банку стягувати додаткові платежі, комісії, що не відповідає п.3.6 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, а також несправедливі умови, згідно з якими встановлюється дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. При цьому в договорі відсутній розпис загальної вартості кредиту. Окремі положення договору всупереч Конституції України передбачають право банку використовувати, поширювати і надавати іншим особами інформацію, які стосуються особи позичальника.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( далі - ПАТ «УкрСиббанк») - РешетнікЮ.І. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредитну №0, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит ( грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 70 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

28.08.2009 року до вказаного кредитного договору було укладено додаткову угоду №1, а 16.11.2010 р. - додаткову угоду №2.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на невідповідність змісту правочину вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, договір чи його частина можуть бути визнані недійсними у випадках, передбачених ст. 215 ЦК України.

Відповідно до положень статей 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Як вбачається зі змісту укладеного договору, підписанням даного договору: позичальник підтверджує, що повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними (п.8.2); всі умови даного договору позичальнику цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед його підписанням позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (п. 10.13).

Підписавши вказаний договір особисто і без застережень, ОСОБА_1 погодилась з усіма його умовами. При цьому остання мала можливість відмовитись від укладення договору, а також у відповідності до п. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» мала право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, проте своїм правом не скористалась, що також свідчить про її згоду з умовами договору.

Представники позивача пояснили, що до 2013 року позивач виконувала умови кредитного договору належним чином.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам позивача в частині невідповідності п.4.8, п. 10.17 кредитного договору вимогам п.3.6 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 з огляду на положення ст. 58 Конституції України.

У відповідності до ч.4 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Позивач не довів, що право банку на зміну розміру процентної ставки в сторону збільшення у разі настання обставин, передбачених п. 10.2 кредитного договору, свідчить про істотність дисбалансу договірних прав та обов'язків не на її користь.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та наданих суду доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді

Справа № 22-ц/796/3024/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.