Справа № 404/8444/15-ц
Номер провадження 2/404/791/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Домарецькому Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №4"Кіровоградської міської ради", третя особа - Кіровоградська міська рада про визнання членом сім"ї наймача , права користування та наймачем квартири , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач звернулась в суд із позовом, яким просить визнати її членом сім"ї наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4; визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1; визнати її наймачем квартири та зобов"язати відповідача укласти з нею договір найму квартири АДРЕСА_1.

Вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 1990 року ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Кіровограда на підставі рішення № 566 від 17.10.1990 року було видано ордер на житлове приміщення (обмінний) № 903. На підставі вищевказаного ордеру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселилися в квартиру АДРЕСА_1. У 1993 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розлучилися. В 1996 році ОСОБА_3 вибув на нове місце проживання, а ОСОБА_4 залишилася одна проживати в квартирі АДРЕСА_1, про що свідчать акти від 27.01.1999 року та від 25.05.2000 року. У ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер. Вказує на те, що враховуючи дані обставини та виходячи із законодавчо закріпленого принципу рівності прав та обов'язків наймача і членів його сім'ї за договором найму, передбачених статтею 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, вселилися в житло на підставі ордеру і проживали разом з наймачем, фактично заміщують останнього в договірних правовідносинах найму. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 вселилася до квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру та залишилася проживати одна в ній після розлучення і смерті свого чоловіка, а відтак набула всіх прав і обов'язків наймача вказаної квартири. У жовтні 2013 року на прохання та за згодою наймача до квартири вселилася вона, позивач ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_5, які до вселення в квартиру проживали у своїх батьків у гуртожитку по АДРЕСА_2 та за цією ж адресою є зареєстрованими. Її вселення до квартири тітки відбулося на прохання та за згодою ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що остання проживала одна, часто і тяжко хворіла, потребувала сторонньої допомоги по господарству та догляду за собою. Угоди, яка обумовлювала б особливий порядок користування квартирою наймач і вона при її вселенні не укладали. З моменту вселення, а це жовтень 2010 року спірна квартира є постійним місцем її проживання , та яка спільно з наймачем господарювала в квартирі, вела з останньою спільний побут. Коли наймач тяжко хворіла, вона доглядала за нею та несла основні витрати на обстеження і лікування наймача, як член сім'ї наймача. Також надавала наймачу кошти на сплату комунальних послуг (газ, електропостачання, водопостачання, квартплата), а на даний час поступово погашає борги з їх сплати, що підтверджується квитанціями про оплату та фіскальними чеками. Переукласти договори на надання комунальних послуг та переоформити особові рахунки на своє ім'я не має змоги, оскільки у неї відсутній договір найму квартири. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 померла. Вона ж, як член сім'ї наймача взяла на себе основну частину витрат, пов'язаних з її похованням. Після смерті наймача вона разом зі своїм чоловіком та сином залишилася проживати в квартирі . 03.11.2015 року звернулася до відповідача з листом від 02.11.2015 року, в якому на підставі статей 64, 65, 106 ЖК України, просила визнати її наймачем квартири та укласти з нею договір найму. У відповідь на даний лист отримала відмову через відсутність реєстрації в квартирі та відсутність доказів про вселення та постійне її проживання з наймачем.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та на їх обґрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач- Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація №4"Кіровоградської міської ради", його представник в судовому засіданні вимоги визнав ,заперечень не подав.

В судове засідання третя особа- Кіровоградська міська рада, його представник не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо заявлених вимог також не заперечував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач доводиться їй рідною племінницею, а ОСОБА_4 рідною сестрою . Коли з 2010 року сестра почала хворіти , то почали обговорювати хто може доглядати за нею , та в 2013 році вирішили, що позивач зі своєю сім»єю має проживати разом у квартирі , доглядати за тіткою.

Сестра також не була проти вселення позивача до неї та мала намір дати згоду на її реєстрацію в квартирі. Однак, позивач не була зареєстрована у квартирі, оскільки сестра померла.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працювала разом із ОСОБА_4, потім залишилися друзями. Їй відомо , що ОСОБА_4 сама виявила бажання щоб позивач вселилася до неї у квартиру . На протязі всього часу , аж до смерті, позивач допомагала своїй тітці , доглядала її, вела спільне господарство .

Свідок ОСОБА_8 , який доводиться сусідом ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що позивач за згодою своєї тітки вселилася у квартиру , допомагала останній по господарству, а коли та хворіла доглядала її .

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч. 3 ст.10 та ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом з"ясовано, що 20 жовтня1990 року Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Кіровограда на підставі рішення №566 від 17.10.1990 року ОСОБА_3 видано ордер на житлове приміщення №903 із сім"єю з двух чоловік на право заняття в порядку обмінну житлового приміщення житловою площею 14,3 кв.м. по АДРЕСА_1, яка складається із однієї кімнати (а.с.7). Тобто, саме на підставі ордеру №903 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселилися у АДРЕСА_1.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №4"Кіровоградської міської ради" на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 15 липня 2014 року №3235 (а.с.6, 8-9).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 25 серпня 1993 року зроблено запис за №823. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому- ОСОБА_3, їй-ОСОБА_4 (а.с.10).

Як вбачається із актів від 27.01.1999 року та 25.05.2000 року, складених та підписаних комісією житлового будинку по АДРЕСА_1, підписи яких завірені начальником КРЕП №8 ОСОБА_10, ОСОБА_3 з січня місяця 1996 року по теперішній час за даною адресою не проживає (а.с.11,12). При цьому, міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 24 листопада 2015 року за №669-00/01-1-09 повідомлено про наявність актового запису про смерть №3258 від 14.12.2010 року на гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дата смерті-ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.с.14).

Відповідно до довідки про народження №199 від 18 серпня 2015 року, копії паспорта ОСОБА_4 серія НОМЕР_1, копії трудової книжки від 30 травня 1978 року, копії свідоцтв про народження ОСОБА_11, ОСОБА_12 та копії свідоцтва про шлюб (а.с.15-21) позивач ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_4.

Згідно довідки №2637 від 18.11.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована, але не проживає з жовтня 2013 року по АДРЕСА_2. Склад сім"ї: 4 особи, але проживає 2. Батько (власник) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, мати: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, син: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6- зареєстрований, але не проживає (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 померла (а.с.23).

22 вересня 2015 року складено акт, підписи в якому завірені начальником КП "ЖЕО №4", на підтвердження того, що разом з наймачем квартири НОМЕР_2, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4, на момент її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_8, за згодою ОСОБА_4, починаючи з жовтня 2013 р., постійно проживала у вищевказаній квартирі і вела з нею спільне господарство її племінниця ОСОБА_1 з родиною- чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_14 (проживав з моменту народження з ІНФОРМАЦІЯ_9) (а.с.35).

Разом з цим, Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №4"Кіровоградської міської ради" розглянуто заяву ОСОБА_1 стосовно визнання її наймачем квартири АДРЕСА_1 з переукладенням договору найму та 06.11.2015 року за №564-Г повідомлено, що Комунальне підприємство не може визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_1 та переукласти договір найму, так як вона та члени її сім"ї не зареєстровані за вказаною адресою, а також нею не надано жодних доказів про вселення та постійне проживання разом з наймачем ОСОБА_4 в АДРЕСА_1. Для визнання наймачем квартири АДРЕСА_1 та укладення нового договору найму, КП "ЖЕО №4" КМР" рекомендовано звернутись до суду з відповідною позовною заявою (а.с.37).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з пунктами 55, 66 діючих Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім»ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку. У надане жиле приміщення переселяються члени сім'ї, які включені в ордер і дали письмове зобов'язання про переселення в це приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі №6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР).

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

Згідно ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Правила, встановлені частиною першою цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей народного господарства (частина перша статті 114), крім випадків, коли наймач одержав жиле приміщення не у зв'язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення, а також на приміщення в будинках колгоспів. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно зі ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Так з»ясовано, що починаючи з жовтня 2013 року на прохання ОСОБА_4 позивач переїхала проживати в квартиру, в тому числі з метою здійснення піклування за тіткою, оскільки остання хворіла та потребувала сторонньої допомоги по господарству та догляду , дані обставини знайшли своє підтвердження у суді та підтверджуються показаннями вказаних вище свідків, та матеріалами справи.

Враховуючи, що позивач вселилася в квартиру зі згоди наймача ОСОБА_4, що знайшло своє підтвердження в суді, є її племінницею , постійно проживає в даній квартирі та сплачує комунальні послуги, тобто несе усі обов'язки члена сім'ї наймача, тому суд вважає необхідним визнати ОСОБА_1 членом сім"ї наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, та визнати за позивачем право користування даною квартирою .

В частині вимог про визнання позивача наймачем квартири та зобов"язання відповідача укласти з нею договір найму квартири АДРЕСА_1 суд відмовляє , оскільки вони є передчасними та необгрунтованими. Тобто, позивач по справі, за зазначених обставин, та після набрання законної сили судового рішення, не позбавлена права звернутися до відповідного органу із заявою про визнання її наймачем спірної квартири та пропозицією укладення договору найму.

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов -задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 членом сім"ї наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні вимог про визнання наймачем квартири та зобов"язання укласти з нею договір найму квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда