У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України, Луганський державний університет внутрішніх справ ім. Е. О. Дидоренка, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України, Луганський державний університет внутрішніх справ ім. Е. О. Дидоренка, у якій просила встановити факт, що після припинення її трудових відносин з Луганським державним університетом внутрішніх справ ім. Е. О. Дидоренка за п. 2 ст. 36 КЗпП України 07 листопада 2012 року вона фактично пішла на наукову пенсію по інвалідності. Вказаний факт їй необхідний для виплати грошової допомоги згідно зі ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій просить скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішення спору про право.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що при розгляді вказаної справи в порядку окремого провадження має місце спір про право заявника на отримання грошової допомоги згідно зі ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», який повинен розглядатися в порядку позовного провадження, правильно залишив заяву без розгляду.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги про порушення судами норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення ухвал суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О. П. Касьян