Справа № 713/27/16-ц
Провадження №2/713/81/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І., сторін та їх представників розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міліївської сільської ради Вижницького району, ОСОБА_2 про визнання майна об»єктом спільної сумісної власності подружжя, про виділення і визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Міліївської сільської ради Вижницького району, ОСОБА_2 про визнання майна об»єктом спільної сумісної власності подружжя, про виділення і визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя.

В позові вказувала, що 10-го лютого 1962 року між нею, та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом №2 в Свідоцтві про одруження серії І-ЯР №714982 від 10 лютого 1962 року з присвоєнням після одруження прізвища чоловіка „Ткач".

Перебуваючи в зазначеному шлюбі вони з чоловіком за спільні кошти 12-го серпня 1980 року купили у гр.ОСОБА_4 житловий будинок і належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди, що розташований за адресою: с.Кибаки (Міліївської сільської ради) по вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області, загальною інвентарною вартістю на даний час 80738 грн.

Зазначала, що незважаючи на те, що вказане нерухоме майно було придбано спільно і в період перебування у шлюбі, - головою двору і цього господарства впродовж усіх років їх спільного проживання в ньому значився її чоловік - ОСОБА_3, оскільки в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 12-го серпня 1980 року, як покупець, записаний лише її чоловік ОСОБА_3 і в зв'язку з цим технічний паспорт на майно виготовлено Вижницьким РБТІ 16.11.2015 року на ім»я чоловіка - ОСОБА_3.

Проте 31-го березня 2015 року чоловік ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку і належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Кибаки (Мілієвська сільська рада) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області. Після його смерті їй стало відомо від нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори, що чоловік, з невідомих причин і за сумнівних, на її погляд обставин, склав 19-го лютого 2008 року заповіт про те, що все своє майно, яке буде наявним на момент його смерті і на яке він матиме право, він заповідає ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний Заповіт складено та посвідчено секретарем виконавчого комітету Міліївської сілької ради, ОСОБА_5, 19-го лютого 2008 року за реєстровим номером 98.

В зв'язку з відкриттям спадщини вона та спадкоємець за заповітом ОСОБА_2, подали до Вижницької державної нотаріальної контори свої заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3.

Однак вважає, що до нотаріального оформлення своїх спадкових прав на вище вказане нерухоме майно, має право просити суд визнати той факт, що житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Кибаки (Міліївська сільська рада) вулиця Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області є об'єктом спільної сумісною власності колишнього подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Посилалася на те, що в зв'язку з цим при вирішенні питання про прийняття спадщини в нотаріальному порядку між нею, як співвласницею, з правом на 1/2 частини даного майна та спадкоємцем з обов'язковою часткою в спадковому майні померлого і ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом, який також прийняв спадщину після смерті чоловіка, виник спір з приводу фактичної наявності в неї права власності на 1/2 частину вище вказаного нерухомого майна майна, що придбано під час шлюбу, та що лише інша, 1/2 частина цього майна набула статусу спадкового. Просив визнати , житловий будинок і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою с. Кибаки (Міліївської сільської ради ) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер 31.03.2015 року.

Виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 , житлового будинку і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою с. Кибаки (Міліївської сільської ради ) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали просили, задовольнити в повному обсязі.

Представник Міліївської сільської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував.

Відповідач та його представник позов не визнали ,вказуваи на те, що доглядали за подружжям ОСОБА_1, витрачали гроші на їх лікування, зробили ремонтні роботи в житловому будинку.

Суд заслухавши доводи сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає, до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10-го лютого 1962 року між позивачкою та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЯР №714982 від 10 лютого 1962 року, актовим записом №2 .

Згідно договору купівлі продажу від 12 серпня 1980 році ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 , житловий будинок в с. Бережниця Вижницького району Чернівецької області.

В свідоцтві про смерть серії І-МИ № 145550 вказано, що ОСОБА_3 , помер 31 березня 2015 року.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді (розмірі) 1/2 частини житлового будинку і належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Кибаки (Мілієвська сільська рада) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області.

Звернувшись з заявою про прийняття спадщини позивач дізналася, що за життя ,а саме 19.02.2008 року її чоловік ОСОБА_3, склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2, даний заповіт посвідчений секретарем Міліївської сільської ради ОСОБА_5 та не змінювався і не скасовувався .

Згідно довідки Міліївської сільської ради за №55 від 15 лютого 2016 року та виписок з по господарської книги за 1980 рік, житловий будинок розташований в с. Кибаки по вул. Лісна ,9 належав покійному ОСОБА_3.

Згідно довідки Міліївської сільської ради за №2807 від 29.10.2015 року , ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969р., який був чинним на час придбання ОСОБА_3 зазначеного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таке ж положення містить і ст.60 Сімейного кодексу України.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями с.Кибаки (Мілієвська сільська рада) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області. є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як колишнього подружжя.

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року частки подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними. Аналогічне положення міститься у ст.70 Сімейного кодексу України.

Згідно до п.15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності вже не діє. Початок позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст.372 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З наведеного вбачається, що частки позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по 1/2 частині.

Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивач правомірно набула право власності на відповідну частку у зазначеному нерухомому майні, яке являється спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу належить половина спірного житлового будинку з надвірними будівлями, що перебував у спільній сумісній власності подружжя та позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення її частки у спірному майні в розмірі 1/2 частини та визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями.

На підставі наведеного та керуючись ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969р., ст.60-63, 69-71 Сімейного Кодексу України, ст.328, 368, 370, 392 ЦК України, п.15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.10, 11, 60, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міліївської сільської ради Вижницького району, ОСОБА_2 про визнання майна об»єктом спільної сумісної власності подружжя, про виділення і визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя ,- задовольнити.

Визнати , житловий будинок і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою с. Кибаки (Міліївської сільської ради ) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер 31.03.2015 року.

Виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 , житлового будинку і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою с. Кибаки (Міліївської сільської ради ) вул.Лісна,9 Вижницького району Чернівецької області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Ю. Кириляк