Справа № 916/1540/14
Провадження № 6/496/43/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Крачкової С.В.

при секретарі Квашенко А.В.

розглянувши в м. Біляївка подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Біляївського МРУЮ Одеської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

6.04.2016 року до Біляївського районного суду надійшло подання державного виконавця відділу ДВС Біляївського МРУЮ Одеської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги мотивує тим, що у відділі ДВС Біляївського МРУЮ Одеської області на примусовому виконанні перебуває судовий наказ №916/1540/14-ц від 30.06.2015 року, виданий Господарським судом Одеської області про стягнення з Фермерського господарства «Сади Градениці» на користь ТОВ «Імперія Агро» заборгованість в розмірі 1 044 748, 86 грн.

Керівник боржника ОСОБА_1 неодноразово викликався до відділу ДВС, але на виклики не зявляється, чим ухиляється від виконання рішення суду.

Представник відділу ДВС Біляївського МРУЮ Одеської області в судове засідання не зявився, але в п.3 подання просить вирішити це питання за його відсутності.

Приймаючи до уваги доводи, викладені в поданні та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутись в Україну.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів

(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу

державної виконавчої служби за поданням державного виконавця,

погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом, та вїхати в Україну. На громадян України, які звернулись з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обовязки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Згідно п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Отже, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Державним виконавцем необґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу, з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України.

До подання не додано даних про наявність у боржника документа громадянина України на право виїзду з України і вїзду в неї, перелік яких зазначений в ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», що є підставою для вирішення питання про відмову у виїзді за кордон, тимчасово затримати або вилучити паспорт.

Крім того, в поданні також не вказано число, місяць і рік народження боржника, його ідентифікаційний податковий номер, а також номер виконавчого провадження, не зазначено жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України і що саме обмеження його у виїзді за кордон якимнебудь чином вплине на виконання боржником рішення і буде сприяти погашенню ним боргу.

У поданні також не визначені заходи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, а також відсутні відомості та докази про те, що боржник повідомлявся державним виконавцем про направлення до суду подання щодо встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду.

Більш того, з наданих державний виконавцем документів вбачається, що виконавче провадження відкрито відносно боржника ФГ «Сади Градениці», яке є юридичною особою, тобто це господарство є стороною виконавчого провадження, а не фізична особа ОСОБА_1.

За таких обставин суд, вважає що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Біляївського МРУЮ Одеської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя: С.В. Крачкова