АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2322/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є власником 23/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. 13.05.2015 року постачання електричної енергії в будинку позивача було припинено працівниками АК "Харківобленерго". АК "Харківобленерго" відновило електропостачання будинку ОСОБА_1 лише 27 листопада 2015 року після звернення останньої до суду з позовом. У серпні 2015 року позивач звернулась до АК "Харківобленерго" з вимогою про укладення договору про користування електричною енергією для населення. Проте, листом начальника Південного РВЕ від 12.10.2015 року їй відмовлено в укладенні договору в зв'язку з тим, що укладення договору не є можливим без плати за повторне підключення електроенергії. Однак, після звернення до суду з вимогами до АК "Харківобленерго" про зобов'язання укласти договір про користування електричною енергією, із заперечень на позовну заяву позивач дізналась, що ще 30.09.2015 року договір між нею та АК "Харківобленерго" укладено, проте підключення до електромережі відбулося з порушенням строку, передбаченого законом та договором. Позивач вважає, що діями відповідача, а саме введенням її в оману, наданням недостовірної інформації, невиконанням умов договору їй завдано моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує ті самі доводи, якими обґрунтовувала позовні вимоги.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 23/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1

13.05.2015 року відбулось відключення електроенергії у будинку позивача, про що сторони по справі не заперечували.

30.09.2015 року між ОСОБА_1 та АК "Харківобленерго" укладено договір про користування електричною енергією у будинку по АДРЕСА_1

27.11.2015 року будинок позивача було підключено працівниками АК "Харківобленерго" до мережі електропостачання.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є споживачем послуг АК "Харківобленерго" за адресою АДРЕСА_1.

Позивачка посилається на те, що моральної шкоди їй завдано протиправним відключенням від користування електроенергією, порушенням строку підключення до електропостачання, введенням її в оману, наданням недостовірної інформації, невиконанням умов договору, чим порушено нормальний життєвий уклад, вона не могла виконувати призначення лікарів, відчувала приниження.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 2 ч. 2, ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами) роз'яснив, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року N 1357 (зі змінами та доповненнями), які не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в тому числі на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач енергії - це суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору.

За змістом ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Правовідносини між сторонами є договірними. Договором про користування електричною енергією від 30.09.2015 року не передбачено відшкодування моральної шкоди спричиненої порушенням умов договору.

Враховуючи, що за адресою АДРЕСА_1 договір про користування електричною енергією укладений 30.09.2015, саме з цього часу ОСОБА_1 стала споживачем електричної енергії, відключення будинку позивача від енергопостачання відбулося 13.05.2015 року, тобто до укладення договору.

Матеріали справи містять повідомлення начальника Південного РВЕ від 12.10.2015 року про те, що укладання договору про користування електричною енергією не є можливим без плати за повторне підключення електричної енергії. Між тим встановлено, що на час надання такої відповіді договір про користування електричною енергією між сторонами вже був укладений.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме повідомленням начальника Південного РВЕ від 12.10.2015 року про неможливість укладання договору про користування електричною енергією без плати за повторне підключення в той час, як відповідний договір вже був укладений, позивачу було завдано моральної шкоди.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 313-315, 317, 319 ЦПК України , судова колегія,-

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -