Провадження № 2/521/1317/16
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
при секретарі Варналій К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Укртанкер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Укртанкер» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Уточнивши позовні вимоги, позивач просить про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнених, позивач посилається на те, що він в період з 12.08.2011 по 30.09.2015р. працював у Державній судноплавній компанії «Укртанкер» на посаді охоронника. 30.09.2015 року на підставі наказу № 14-Л ОСОБА_1 був звільнений з посади, за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Позивач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.
У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши надані до суду докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем та, згідно Наказу № 14-Л від 30.09.2015 року, ОСОБА_1 було звільнено з Державної судноплавної компанії «Укртанкер», за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, в графі відомості про роботу зазначено, що 12.08.2011 року він був прийнятий на посаду охоронника в Державну судноплавну компанію «Укртанкер», 30.09.2015 року був звільнений з посади за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 4)
Згідно зі статтею 47 Кодексу законів про працю, роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу.
У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором, власник або уповноважений ним орган, виплачує працівникові за виконану роботу.
В силу ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Проте, всупереч зазначеному законом, Відповідачем ДСК «Укртанкер», не було виплачено ОСОБА_1 при його звільненні всі суми, що належать йому від підприємства.
Відповідно до ст. 117 КЗУпП, в разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові суми у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки, по день фактичного розрахунку.
Зазначене вказує на те, що затримка розрахунку при звільненні позивача з роботи, мала місце.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що стягнення суми середньомісячного заробітку за затримку проведення розрахунку, відповідає фактичним обставинам справи.
Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд зазначає про наступне.
Згідно п.п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Тобто, середньоденна заробітна плата = сумі нарахованої заробітної плати поділеної на кількість робочих днів.
Довідки щодо середньоденної заробітної плати на день звільнення позивача, відповідачем та позивачем, до суду надано не було.
Крім того, кількість робочих днів затримки розрахунку з дати звільнення до проведення розрахунку, також сторонами до суду не надано, оскільки розрахунок, на час прийняття рішення по справі, відповідач не здійснив.
Сума затримки виплати заробітної плати = середньоденна заробітна плата х кількість робочих днів затримки.
Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, після вирахування всіх утримань обов'язкових платежів та податків, підлягає до виплати: з 30.09.2015р. по день проведення розрахунку по заробітній платі.
Виходячи з викладеного, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку по заробітній платі, який повинен бути вирахуваний з: середньоденна заробітна плата х кількість робочих днів затримки.
Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що затримка розрахунку при звільненні позивача з роботи мала місце, враховуючи наведене, зібрані по справі докази та вищевказані норми цивільного законодавства дозволяють задовольнити позов щодо стягнення розміру суми середньомісячного заробітку за затримку проведення розрахунку.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, у судовому засіданні позов знайшов свої докази і обґрунтування і тому підлягає задоволенню.
Стосовно стягнення з відповідача судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, у справах про стягнення заробітної плати, тобто, позивач звільнений від сплати судового збору за подання зазначеного позову.
Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судовий збір у сумі 487,20грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 116, 117 КЗУпП, ст. ст. 10, 11, 60, 62, 88, 213-215, 224-225 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Укртанкер» про стягнення заробітної плати, задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги, протягом десяти днів, з дня проголошення рішення.

Суддя: Мирончук Н.В.