Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2016 Справа №607/18506/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 вересня 2015 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого останній взяв у нього позику у розмірі 14 500 доларів США, що еквівалентно, на день звернення із позовом в суд, 332 299,84 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем в момент передачі йому суми позики. Спірну позику відповідач зобовязувався повернути через 30 календарних днів, тобто в строк до 10 жовтня 2015 року (п.4.1 Договору). Однак, відповідач взятого на себе зобовязання не виконав, уникає зустрічі із ОСОБА_1 та не реагує на вимоги позивача про повернення боргу.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Згідно договору позики від 10 жовтня 2015 року, Позикодавець ОСОБА_1, передав у власність Позичальнику ОСОБА_2 - грошові кошти в сумі 14 500 доларів США, а Позичальник зобовязався повернути Позикодавцеві позику у визначений цим договором строк.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики.

У судовому засіданні оглянуто оригінал розписки, якою ОСОБА_2 підтвердив те, що взяв у ОСОБА_1 у борг 14 500 доларів США, які зобовязується повернути в строк до 10.10.2015 року., що і обумовлено п. 4.1 Договору позики.

Згідно п.7.1 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики Позичальникові.

Згідно п. 6.1 Договору, у випадку порушення своїх зобовязань за цим Договором Строни несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

За умови наявності між сторонами договору позики грошей, цивільно-правові відносини між ними регулюються нормами ст.1046 ЦК України, відповідно до якої позикодавець передає позичальникові у власність гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій кількості у строк та в порядку встановленому договором.

Як встановлено в судовому засіданні, позика була передана ОСОБА_4 в день укладення Договору та жодних додаткових угод про продовження строку дії договору не укладалося.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сума неповернутого боргу відповідача перед позивачем, за Договором позики грошей від 10 вересня 2015 року становить 14 500 (чотирнадцять тисяч пятсот) доларів США, що еквівалентно 332 299 (триста тридцять дві тисячі двісті девяносто девять) грн. 84 коп.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку, три проценти річних з простроченої суми становлять 1 829 грн. 92 коп.

Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу, що складає 332 299 грн. 84 коп. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 1 829 грн. 92 коп.

Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1051 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу в розмірі 332 299 (триста тридцять дві тисячі двісті девяносто девять) грн. 84 коп. тв 3% річних з простроченої суми в розмірі 1 829 (одна тисяча вісімсот двадцять девять) грн. 92 коп., а також 3 341 (три тисячі триста сорок одну) грн. 31 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5