Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3391/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/1956/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Павленко О.О.

позивача ОСОБА_2

представника третьої особи

ЖК «Ентузіаст» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізької міської ради в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Житлового кооперативу «Ентузіаст», ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частку квартири в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, в якому просив:

-визначити факт того, що за життя ОСОБА_5, який помер 10 листопада 2003 року, належала 1/2 частка в праві спільної сумісної власності подружжя на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Бахчисарайська (Перекопська)АДРЕСА_1;

-визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 10 листопада 2003 року, право власності на 1/4 частку однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Бахчисарайська (Перекопська)АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 10 листопада 2003 року помер його батько ОСОБА_5, а за життя його батько, як член житлового кооперативу «Ентузіаст», набув право на зайняття житлового приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_2. Ордер №2943 серія Ж на вищевказану квартиру був виданий йому на підставі рішення Центрально-Міської районної ради міста ОСОБА_1 від 20 січня 1993 року за №1. Як зазначено у експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку та у технічному плані квартири АДРЕСА_2, житлова площа квартири складає 17,1 кв.м., загальна площа 38,8 кв.м. Вартість квартири АДРЕСА_2 на 01.01.1993 року складала 819887 крб, при цьому сума пайового внеску за квартиру була сплачена ОСОБА_5 у повному обсязі. У період з 1993 року по 10.11.2003 року він постійно мешкав у зазначеній квартирі. 12 березня 2004 року мати позивача, ОСОБА_6, звернулась від його імені як законний представник неповнолітньої дитини державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5. У травні 2016 року позивач звернувся до нотаріуса ОСОБА_7 за одержанням свідоцтва про право на спадщину але у видачі вказаного свідоцтва йому було відмовлено. В постанові нотаріуса від 04.06.2016 було вказано, що у ОСОБА_5 відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, - тому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька позивача не може бути видане. Окрім позивача спадкоємцем померлого є його дружина ОСОБА_4, яка також у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, оскільки шлюб між померлим та ОСОБА_4 був зареєстрований 16 травня 1992 у відділі реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №84. На даний час у квартирі АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований та не мешкає, що підтверджується довідкою №57 від 11.06.2016, виданою головою правління житлового кооперативу «Ентузіаст». В зв'язку з тим, що за життя батько позивача не оформив правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, хоча і сплатив у повному обсязі суму пайового внеску, як житлового кооперативу «Ентузіаст», позивач не може отримати спадщину після його смерті, тому змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та представник третьої особи підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився та надав 07.10.2016 заяву, в якій зазначив, що спадкоємцем, який прийняв спадщину, окрім позивача є також дружина спадкодавця ОСОБА_4 Крім того що спадкодавець був членом житлового кооперативу «Ентузіаст», а відповідно до ст.384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Після повної виплати членом кооперативу пайового внеску, такий член кооперативу стає власником майна. При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу. В даному випадку, виконком не може розпочати процедуру визнання спадщини відумерлою, оскільки є спадкоємці, які у встановлений законом строк прийняли спадщину, а тому і не може бути відповідачем по справі. Також зазначено, що спадкодавець сплатив пайовий внесок в повному обсязі та отримав ордер на жиле приміщення, який був дійсним протягом 30 днів, але останній за життя не скористався правом на оформлення права власності на нерухоме майно та не зареєстрував його відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, згідно якого повинен був надати до БТІ (після виготовлення технічного паспорту на квартиру) такі документи: ордер на жиле приміщення (оригінал та ксерокопія); довідку житлово-будівельного кооперативу про членство в кооперативі і повне внесення цим членом кооперативу пайового внеску (в довідці повинні бути зазначені дата, коли власник був прийнятий в члени. Додатково відповідач зазначав, що із наданої до матеріалів справи копії ордеру на жиле приміщення вбачається, що ордер видано на АДРЕСА_4 по вул. Перекопській, хоча з рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів міста ОСОБА_1 від 20.01.1993 №1, вбачається, що новозбудованому 72-квартирному будинку присвоєно поштовий номер одинадцять «а» вул. ІІерекопська, а довідки, видані головою правління ЖК «Ентузіаст», теж свідчать про поштову адресу вул. Перекопська, 11а.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, в судове засідання не зявлялась, хоча й належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду та отримувала копію позовної заяви, про що свідчать поштові повідомлення про вручення відправлень (аркуші справи 69, 80, 135).

Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про народження серія 1-КИ №026647, виданого повторно 08.07.2005, є сином ОСОБА_5 (аркуш справи 6).

Також встановлено, що ОСОБА_4 (дівоче прізвище Куценко) ОСОБА_8 згідно з свідоцтвом про одруження 1-КИ №179619, виданим повторно 28.11.2003, є дружиною ОСОБА_5 (аркуш справи 12).

Крім того в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 за життя був членом житлового кооперативу «Ентузіаст» з січня 1993 року по 10.11.2003, про що свідчать довідки кооперативу №44 від 20.04.2016 та №49 від 01.06.2016 (аркуші справи 7-8).

Матеріалами справи також підтверджено, що на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу від 20 січня 1993 року №1 ОСОБА_5 був виданий ордер на жиле приміщення №2943 серія «Ж», дублікат якого від 21 червня 2004 року був наданий позивачем, відповідно до якого ОСОБА_5 було надано право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,24 кв.м., що складається з однієї кімнати в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 (аркуш справи 9).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру №1 в будинку №11 «а» по вул. Перекопська, остання має загальну площу 38,8 кв. м та житлову площу 17,1 кв.м (аркуші справи 10-11).

Одночасно з цим згідно з наданою копією рішення виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу від 20 січня 1993 року №1 «Про затвердження списку працівників заводу «Восход» і членів їх сімей, що вступили до житлового кооперативу «Ентузіаст» було вирішено новозбудованому 72-квартирному будинку присвоїти поштовий номер одинадцять «а» - вул. Перекопської (аркуш справи 127).

Судом також встановлено, що право власності на квартиру №1 в будинку №11 «а» по вул. Бахчисарайська (стара назва Перекопська) в місті ОСОБА_1 в КП ДОР «Криворізьке БТІ» не зареєстроване (аркуш справи 113).

А згідно з відповіддю виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради від 20.09.2016 №8/38-2774 за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян не має осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (аркуш справи 125).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія 1-КИ №038888, виданого повторно 14.07.2005, ОСОБА_5 помер 10.11.2003 (аркуш справи 5).

Після смерті ОСОБА_5 його син, ОСОБА_2, від імені якого діяла його мати ОСОБА_6, як законний представник, а також дружина померлого ОСОБА_4 звернулись до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини від 12.03.2004 та від 06.05.2004 відповідно (аркуші справи 71, 74).

Проте державний нотаріус постановою від 04.06.2016 відмовила ОСОБА_2 у видачі останньому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкову квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Перекопська, буд. 11 «а» кв. 1 (аркуш справи 79).

Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визначення факту приналежності померлому ОСОБА_5 ? частки квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Бахчисарайська (стара назва Перекопська), буд. 11 «а» кв. 1, а також про визнання за позивачем права власності на ? частку вказаної квартир в порядку спадкування за законом після смерті його батька.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу спадкування позивачем нерухомого майна квартири, власником якої, на його думку, був його батько, як член житлового кооперативу «Ентузіаст».

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Судом було встановлено, що відкриття спадщини відбулось 10.11.2003, але шестимісячний строк її прийняття, визначений ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, сплинув лише 10 травня 2004 року, коли набрав чинності ЦК України, тому саме норми цього кодексу мають застосовуватись до спадкових правовідносин.

Частинами 1 та 4 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Судом було встановлено, що у визначений законодавством строк із заявами про прийняття спадщини після померлого звернулись його син, ОСОБА_2, та дружина ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом було встановлено, що померлий ОСОБА_5 був членом житлового кооперативу «Ентузіаст», за довідкою якого від 20.04.2016 №44 померлим було повністю виплачено пай за квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Перекопська, буд. 11 «а» кв. 1.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», норми якого діяли з часу, коли ОСОБА_5 став членом кооперативу (січень 1993 року), до моменту його смерті (10.11.2003), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

При цьому під пунктом «а» пункту 4.1 Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 N56 (діяли до 09.06.1998), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку N 12 місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування , зокрема, членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески.

Аналогічні норми містились також в Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 N121, яка діяла до 15.02.2002.

В подальшому питання оформлення права власності на житло було врегульоване нормами Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N7/5, в пункті 6 Переліку правовстановлюючих документів було зазначено: свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями.

Виходячи з аналізу вимог законодавства, суд дійшов висновку, що у випадку повного внесення ОСОБА_5 пайового внеску до житлового кооперативу «Ентузіаст» він мав отримати свідоцтво про право власності на квартиру, яке підлягало відповідній реєстрації.

Проте суду не було надано належних доказів того, коли саме ОСОБА_5 за життя було сплачено пайові внески та в якій сумі, натомість суду було надано довідку, датовану 20.04.2016 про повну сплату таких внесків. Також не було надано відомостей про отримання померлим свідоцтва про право на нерухоме майно.

Натомість суду було надано дублікат ордеру на жиле приміщення, виданий лише 21.06.2004, тобто після смерті ОСОБА_5, в якому зазначено, що останній має право на зайняття жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_6, хоча в рішенні органу місцевого самоврядування від 20.01.1993 №1 зазначено про видачу ордерів в будинку №11 «а» по вул. Перекопській.

Надані суду докази набуття ОСОБА_5 права власності на зазначену вище квартиру викликають обґрунтований сумнів, тому не можуть вважатись належними та достатніми доказами у підтвердження обставин перебування у спадкодавця права власності на квартиру.

Одночасно з цим відповідно до вимог ч. 2 ст. 145 Житлового кодексу України якщо член житлово-будівельного кооперативу помер, члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім'ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім'ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмовленні її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним.

Аналогічні вимоги містяться в п. 55 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року N186, в якому також зазначено, що спадкоємці, які не мають права на вступ до кооперативу або відмовилися від цього права, успадковують паєнагромадження померлого члена кооперативу в установленому законом порядку.

Таким чином у спірних правовідносинах має місце спадкування суми паєнагромадження померлого члена кооперативу ОСОБА_5, яка також підлягає доведенню за відповідними відомостями житлового кооперативу «Ентузіаст».

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», за змістом частини першої статті 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Тобто в даному випадку підлягає зясуванню питання виникнення права спільної сумісної власності померлого ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_4, а саме, чи вносились пайові внески за квартиру обома подружжями, а в протилежному випадку остання може претендувати лише на спадщину у рівних частках з іншими спадкоємцями, тобто по ? частки з сином померлого ОСОБА_9

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про неможливість встановлення факту приналежності померлому ОСОБА_5 1/2 частки в праві спільної сумісної власності подружжя на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Бахчисарайська (Перекопська)АДРЕСА_1, а також відповідно не вбачає правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 на ? частку у вказаній квартирі.

Також суд звертає увагу на те, що позивач звертався з позовом до органу місцевого самоврядування, виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, хоча і в позові, і в наданих до нього документах містились відомості про те, що, по-перше, спірна квартира побудована житловим кооперативом «Ентузіаст», який згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» та ст. 384 ЦК України набуває право власності на таку квартиру, а по-друге, із заявою про прийняття спадщини звернувся також інший спадкоємець ОСОБА_4

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного єдиними особами, які можуть оспорювати або не визнавати право позивача у вказаному спорі, мають виступати саме житловий кооператив «Ентузіаст» та ОСОБА_4, тобто бути відповідачами у цивільній справі.

Проте позивач, який в силу вимог ст.ст. 11, 32, 33 ЦПК України є єдиною особою, яка має право визначати коло відповідачів у справі, вказав в якості відповідача особу, яка жодним чином не має відношення до спірного майна, тобто предявив позов до неналежного відповідача, а також не зважаючи на неодноразові зауваження суду та представника відповідача з цього приводу, не усунув вказаний недолік.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_1 шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Кузнецов