Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/84/16-ц

Провадження №2/377/84/16

29 лютого 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа територіальна громада в особі Славутицької міської ради Київської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

УСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року до суду звернулась позивачка з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати за нею право власності на успадковане майно земельну ділянку площею 0,0587 га, розташовану на території м. Славутича Славутицької міської ради Київської області, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_3, який помер 28 лютого 2015 року у м. Славутичі Київської області у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 026255, виданого 9 квітня 2003 року на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради народних депутатів Київської області № 501 від 18.09.2002 року, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 193.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 нею було прийнято спадщину ? частину житлового будинку № 10, що знаходиться у Вільнюському кварталі м. Славутича Київської області Проте, вона позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріуса на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0587 га, розташовану за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський квартал, буд.10, що належала за життя ОСОБА_3, оскільки відповідно до п. п. 4.20 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і витягу з Державного земельного кадастру. На запит позивачки до Відділу Держкомземагенства у м. Славутичі Київської області щодо видачі витягу вона отримала відповідь, з якої вбачається, що витяг з Державного земельного кадастру видати не можливо, оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер та технічна документація на померлу людину не виготовляється. Таким чином, іншим шляхом ніж в судовому порядку, вона не має можливості захистити право на спадщину у вигляді вищевказаної ділянки.

У судове засідання позивачка та відповідачка не зявилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову відповідачкою в повному обсязі.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 29 грудня 1967 року Ленінським райбюро ЗАГСу м. Челябінськ Російської Федерації, копія якого долучена до справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29 грудня 1967 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 400. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_3, дружині ОСОБА_3(а.с. 13).

Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5, та дочка ОСОБА_2, які вже є повнолітніми.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» за № 184 пр. від 20.03.1997 року, ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_3 було передано у спільну сумісну власність житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський кв-л, буд.10(а.с. 16).

Згідно свідоцтва про смерть від 04 березня 2015 року серії 1-ОК № 321948, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 помер 28 лютого 2015 року у віці 68 років (а. с. 14).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі АМВ 705366 вбачається, що державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу за номером 57761130, спадкодавцем в якій є ОСОБА_3(а.с. 15).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як видно із матеріалів спадкової справи № 81/2015 за 2015 рік, ОСОБА_3 заповіту не залишав. Отже, його спадкоємцями по закону першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України являється його дружина ОСОБА_1, діти ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

31 липня 2015 року позивачкою була подана заява про прийняття спадщини до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі якої відкрито спадкову справу.

31 липня 2015 року від ОСОБА_2 та ОСОБА_6 надійшли зави до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області про відмову від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті їх батька ОСОБА_3, на користь дружини померлого ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді належної йому разом з позивачем на праві спільної сумісної власності частки житлового приміщення- житлового будинку, розташованої за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський кв-л, буд. 10, та земельної ділянки площею 0,0587 га, розташованої за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський кв-л, буд. 10, що належала ОСОБА_3, який помер 28 лютого 2015 року, на праві приватної власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- КВ № 026255, виданого 9 квітня 2003 на підставі рішення виконкому Славутицької міської Ради народних депутатів Київської області № 501 від 18.09.2002 року.

10 грудня 2015 року Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом - 1/2 частку житлового приміщення - житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський кв-л, буд. 10, що належала ОСОБА_3(а.с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

09.04.2003 року ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV - КВ № 026255, з якого вбачається, що останньому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0587 га для обслуговування і будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський кв-л, буд. 10 (а. с. 22)

Із звіту про оцінку майна, а саме земельної ділянки загальною площею 587 кв. м., що розташована за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський кв-л, буд. 10, вбачається, що експертно-грошова оцінка земельної ділянки складає 71185 гривень(а.с. 25-48).

Згідно п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і витягу з Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 4.18 Розділу 4 Глави 10 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що на звернення позивачки до Відділу Держкомземагенства у м. Славутичі Київської області щодо видачі витягу надійшов лист № 82 від 05.08.2015 року, з якого вбачається, що витяг з Державного земельного кадастру видати не можливо, оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер та технічна документація на померлу людину не виготовляється(а.с. 24).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Як зазначено у ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Зазначені обставини свідчать, що спадкодавцем за життя було отримано у порядку, визначеному законодавством України, що діяло на момент отримання нерухомого майна у власність, вищевказану земельну ділянку, але їй не було присвоєно кадастрового номеру, внаслідок чого відсутня можливість отримання витягу з Державного земельного кадастру, подання якого для оформлення спадщини є обовязковим. Це позбавляє можливості посвідчити право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки в нотаріальному порядку.

В звязку з чим на виконання вимог п. 4.18 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріусом було направлено спадкоємцю листа, в якому розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд-

ВИРІІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,0587 га, розташовану за адресою: Київська область, м. Славутич, Вільнюський квартал, буд. 10, що належала за життя ОСОБА_3, який помер 28 лютого 2015 року, на праві приватної власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - КВ № 026255, виданого 9 квітня 2003 року на підставі рішення виконкому Славутицької міської Ради народних депутатів Київської області № 501 від 18.09.2002 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору сумі 711 гривень 86 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька