Провадження 22ц/790/4236/16 Головуючий 1 інстанції - Єлізаров І.Є.
Справа № 643/4589/15-ц Доповідач Бровченко І.О.
Категорія спори, що виникають із
сімейних правовідносин
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Бровченко І.О.

суддів: Швецової Л.А., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Афоніні К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 червня 2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року шлюб розірвано.

Під час шлюбу сторонами за спільні кошти був придбаний автомобіль марки «Volkswagen Polo», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на відповідача. Зазначений автомобіль був придбаний сторонами за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» терміном на пять років. Всі витрати по оплаті автомобіля та періодичних платежів за кредитним договором сторони несли разом за взаємною згодою до розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач самостійно без згоди позивача забрала автомобіль в особисте користування, згодом він був відчужений відповідачем без відома позивача. На момент розірвання шлюбу кредит погашений не був. У звязку з цим на думку позивача, поділу між подружжям повинні підлягати грошові кошти, які сплачені ними в рахунок погашення боргових зобов'язань в період знаходження у шлюбі.

У зв'язку з тим, що спірне майно було придбано під час шлюбу, а відповідач добровільно відмовляється сплатити позивачу компенсацію його частки у спільному майні, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідачки на його користь ? частку грошових коштів, які були внесені подружжям за спірний автомобіль в період сумісного проживання, а саме суму 61107 грн. 92 коп.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано спірний автомобіль марки «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частку фактично сплачених грошових коштів за автомобіль по кредитному договору у розмірі 61107 грн. 92 коп. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частина 3 статті 303 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що з 05 червня 2004 року сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 027310, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції 13 грудня 2005 року, актовий запис 1444.

Згідно копії рішення Київського районного суду м. Харкова 24 вересня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

За час шлюбу 18 лютого 2013 року сторонами був придбаний автомобіль марки «Volkswagen Polo», 2013 року випуску, сірого кольору, V=1,6л, державний номер НОМЕР_1. Автомобіль був зареєстрований на відповідача, ОСОБА_1 Зазначений автомобіль був придбаний сторонами за кредитним договором № 50007631 від 18 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» терміном на пять років, тобто до 18 лютого 2018 року. Основна сума кредиту становить 12638,50 доларів США, що дорівнює на час укладання договору 102063 грн. 39 коп. та додаткова 5372,25 доларів США, що дорівнює 43730 грн.10 коп.

Відповідно до наданої ТОВ «Порше мобіліті» копії зазначеного кредитного договору при придбанні автомобілю був сплачений первісний внесок у розмірі 6751,50 доларів США, що на той час становило 54953 грн. 14 коп., за курсом 1 долар США = 8,14 грн., як зазначено в договорі.

Згідно розрахунку ТОВ «Порше мобіліті» щодо сум погашеної заборгованості за період з 18 лютого 2013 року по 24 вересня 2014 року, тобто до розірвання шлюбу, кредит не був погашений у повному обсязі, сума сплаченої заборгованості становить 67262 грн.71 коп.

Тобто, сума витрачених подружжям спільних коштів за автомобіль складає 122215 грн. 85 коп.

Згідно відповіді Управління ДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 22 червня 2015 року транспортний засіб марки «Volkswagen Polo», 2013 року випуску, сірого кольору, V=1,6л, державний номер НОМЕР_1, 01 квітня 2015 року був знятий з реєстраційного обліку для реалізації і на даний час гр. ОСОБА_1 не належить.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, кошти, сплачені подружжям в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в період знаходження у шлюбі також є спільним майном подружжя та підлягають поділу між сторонами.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ? частки фактично сплачених грошових коштів за автомобіль по кредитному договору у розмірі 61107 грн. 92 коп.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. п. 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, у разі відчуження одним із подружжя спільного майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним не вимагається, оскільки захист майнових прав другого з подружжя може бути вчинений шляхом компенсації йому 1/2 частини фактично сплачених грошових коштів за автомобіль. Автомобіль є неподільною річчю в розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України, а тому відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України відповідач повинен компенсувати позивачу 1/2 частину фактично сплачених грошових коштів за автомобіль.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання спірного автомобілю спільним майном подружжя.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 369 ЦК України, згідно якої розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 01 квітня 2015 року спірний автомобіль був знятий з реєстрації в ДАІ та відчужений відповідачем.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Таким чином, на час ухвалення судового рішення право власності на спірний автомобіль за сторонами було припинено, оскільки автомобіль був відчужений ОСОБА_1 третій особі.

Твердження апелянта, що при придбанні спірного автомобілю ОСОБА_1 було використано її особисті 24000 грн., які їй були подаровані, належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст. ст. 57-59 ЦК України не підтверджено.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо придбання сторонами під час шлюбу меблів, побутової техніки висновків суду не спростовують, оскільки поділ вказаного майна не був предметом розгляду судом першої інстанції.

Аналогічним чином не було предметом судового розгляду стягнення ? частки фактично сплачених грошових коштів за автомобіль після розірвання шлюбу.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог про визнання спірного автомобілю спірним майном подружжя та відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року змінити.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання автомобілю марки «Volkswagen Polo», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя відмовити.

В іншій частині заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -