АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4696/15-ц 22-ц/774/791/К/16
Справа № 182/4696/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/791/К/16 Багрова А.Г.
Категорія - 27 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.

за участі: представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - Бродько Анатолія Івановича;

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP22890391 від 21.08.2006 року в розмірі30570 грн. 05 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.08.2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, нині - ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем було укладено кредитний договір DNH4KP22890391, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2015 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08.2008 року включно.

Відповідач умови Договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка складає: 30570 грн. 05 коп., та яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не враховано всіх вимог договору, Умов та Правил, згідно яких строк позовної давності за вказаними правовідносинами становить п'ять років, та позивач завернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, оскільки останній платіж відповідачем був здійснений 24.05.2014 року, тобто мало місце переривання строку позовної давності.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що п.3.3.5 Умов позивач має право списувати кошти з поточних рахунків позичальника при настанні строків платежів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, нині - ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем було укладено кредитний договір DNH4KP22890391, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2015 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08.2008 року включно.

Банк свої зобов'язання виконав повністю, а ОСОБА_3 зобов'язання з повернення коштів не виконала.

09 липня 2015 року, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань по поверненню кредиту, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Вимогами ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ч.1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Я убачається із матеріалів справи, відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю в 5 років.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.260 ЦК України, сторони у справі відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) досягли домовленості про збільшення строку позовної давності з трьох до п'яти років, тому висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з наступними змінами та доповненнями, при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Враховуючи те, що позовна давність за вимогою позивача до відповідача про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за кредитним договором дорівнює п'яти рокам, договір між сторонами укладений 21.08.2006 року строком до 21.08.2008 року, а останній платіж відповідачем був здійсненний в травні 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся з вимогою до відповідача в межах строку позовної давності, який має обчислюватися з дати останнього платежу відповідача за кредитним договором.

Посилання відповідача в запереченнях на позов на ті обставини, що Банк безпідставно автоматично самостійно списував кошти на погашення заборгованості за кредитом не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки п.3.3.5 Умов Банк має право списувати кошти з поточних рахунків боржника при настанні строків платежу.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку із впливом строку позовної давності, та вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з положень ст.ст.253, 526, 527, 530, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором № DNH4KP22890391 від 21.08.2006 року в розмірі 30570 грн. 05 коп., із заборгованості за кредитом - 1326 грн. 14 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 8586 грн. 65 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18725 грн. 35 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500; штрафу (процентна складова) - 1431 грн. 91 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати за подачу позовної заяви в розмірі 305 грн. 70 коп. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 336 грн. 27 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,п.1ч.1 ст.309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 30570 (тридцять тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 05 коп. заборгованість за кредитним договором № DNH4KP22890391 від 21.08.2006 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 1326 грн. 14 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 8586 грн. 65 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18725 грн. 35 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500; штрафу (процентна складова) - 1431 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати за подачу позовної заяви в розмірі 305 грн. 70 коп. та судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 336 грн. 27 коп., а всього судових витрат стягнути 641 (шістсот сорок одна) грн. 97 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: