АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/1898/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.

при секретарі П`ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк» Савченко Тетяни Леонідівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про видачу виконавчого листа. Вважає, що суд першої інстанції не правильно застосував ст. 5, п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», Закону України «Про захист прав споживачів» ст.ст. 389-10, 355, 360-7 ЦПК України.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддіввизнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник є споживачем послуг банку, оскільки спір виник щодо заборгованості за кредитом, то третейському суду в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча, а отже відсутні передбачені законом підстави для видачі виконавчого документу на примусове виконання рішення третейського суду.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CL 132091, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 25 000,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.03.2014 року стягнуто з ОСОБА_3на користь ПАТ «Універсал Банк» 18 078,42 грн. заборгованості та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 392,43 грн.

Згідно ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам»частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Оскільки відповідач є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому третейському суду в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 у справі № 6-856цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

За таких обставин суд першої інстанції, встановивши, що спір, який виник між сторонами, є спором щодо захисту прав споживачів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали суду, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк» Савченко Тетяни Леонідівні відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді