ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1784/16-ц
Провадження № 2/210/923/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді: Вікторович Н.Ю.,
за участю секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,
позивача: ОСОБА_2,
представника третьої особи: ОСОБА_3
розглянувши в порядку ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном, -
16 березня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач ОСОБА_2 із вищевказаним позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилалася на ті обставини, що вона є рідною бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом зі нею, та знаходиться на повному її утриманні.
Зазначала, що 13 листопада 2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позбавлено батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Її син, ОСОБА_4 фактично передав на її виховання неповнолітню ОСОБА_5 З 2005 року онучка проживає з нею. Виховувати доньку відповідач відмовляється, не спілкується з дитиною.
Вважає, що всупереч приписам Сімейного Кодексу України, відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме, не піклується про фізичний, духовний та культурний розвиток доньки, про навчання та підготовку її до самостійного життя. Крім того, ОСОБА_4 не надає матеріального утримання, якого потребує дитина. Зокрема, відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином, відповідач ОСОБА_4 нехтує своїми обов'язками та свідомо ухиляється від виховання дитини.
Вказувала, що онучка, яка знаходиться на її утриманні, навчається тільки з позитивними оцінками та позитивно характеризується у навчанні. Відповідно до характеристики КЗШ І-III ступенів №103 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у КЗШ №103 з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Бабуся приділяє належну увагу вихованню дитини, створює умови для її навчання та розвитку, постійно контактує з класним керівником, відвідує батьківські збори.
Посилалася на ті обставини, що у зв'язку з тим, що батько не підтримує жодного контакту з дитиною, та місце знаходження його на даний момент не відоме, її онука не має можливості отримати паспортний документ і свідоцтво про освіту, у зв'язку з їх відсутністю вона не може продовжити навчання для отримання спеціальності.
На підставі вищевикладеного промила позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити її, ОСОБА_2 опікуном над неповнолітньою ОСОБА_5
Присутня у судовому засіданні позивач ОСОБА_2, надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_4 до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Присутня у с удовому засіданні представник третьої особи, - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, ОСОБА_3 надала пояснення по суті справи, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.
Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).
За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.
Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо.
Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 виходячи із наступного.
Так судом з пояснень позивача ОСОБА_2 та письмових матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 (а.с.7-9) є рідною бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17), яка проживає разом зі нею за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться на повному її утриманні, що вбачається з акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 (а.с.13).
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року, позбавлено батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).
З пояснень позивача ОСОБА_2 встановлено, що її син, - ОСОБА_4 передав на її виховання неповнолітню доньку, ОСОБА_5 З 2005 року онучка проживає з нею та жодних контактів з батьком не підтримує.
Відповідно до характеристики КЗШ І-III ступенів №103 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у КЗШ №103 з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Бабуся приділяє належну увагу вихованню дитини, створює умови для її навчання та розвитку, постійно контактує з класним керівником, відвідує батьківські збори (а.с.16).
Відповідно до копії довідки від 28 серпня 2015 року №74 вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 відвідувала зразковий художній колектив театр сучасної хореографії «Алегро» з 2005 року по 2014 рік (а.с.14).
З копії акта обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, складеного 25 серпня 2015 року членами комісії у складі працівників КЗОШ №103, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом зі своєю бабусею, - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Дитина забезпечена усім необхідним для свого нормального проживання (а.с.15).
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги в частині позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 підлягають задоволенню в інтересах дитини.
Щодо вимог позивача про призначення її опікуном над неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню виходячи із наступного.
Відповідно до ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування.
Згідно з ч.ч.2 - 4 ст.63 цього ж Кодексу, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
Згідно зі ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч.3 ст.60 ч.3 ЦК України, суд встановлює опіку над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування.
Згідно зі ст.244 СК України, опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Оскільки суд прийшов до переконання про доцільність позбавлення батьківських прав у відношенні батька неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_2 має переважне право бути опікуном неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне позовні вимоги в частині призначення позивача опікуном також задовольнити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст.10, 11, 57 - 60, 169, 212 - 215, 223, 367 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Встановити опіку над неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити її опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України, оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Н. Ю. Вікторович