УХВАЛА

19 лютого 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить суд зупинити виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2002 року про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини х усіх видів його заробітку, починаючи від 18.03.2002 до повноліття ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім ? частину з усіх видів його заробітку до повноліття сина ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходу громадян на дитину, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання онука ОСОБА_4 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до повноліття сина до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дослідивши позовну заяву, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак позивач всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладає обставини, на підставі яких можна прийти до висновку про те, яке саме його право порушено, оспорене або не визнане.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України рішення судів, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання на всій території України, відтак вимога про «зупинення» виконання рішення суду не ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Зважаючи на визначені позивачем підстави позову вбачається, що позивач стурбований тим, що за вищезазначеним рішенням стягнення присуджено матері сина, а на даний час позивач має бажання сплачувати аліменти на користь іншої особи на утримання сина.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. При цьому, неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.

Вимога про стягнення як зазначає сам позивач з нього на користь третьої особи, яка не є стороною у справі аліментів на утримання дитини, не відповідає положенням цивільного законодавства.

В той же час, платник аліментів має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини в банківській установі.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення суду, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк