АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3823/14-ц Номер провадження 22-ц/786/383/16Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи: Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Комунальна організація «Рятувально-водолазна служба Полтавської міської ради» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнила в жовтні та листопаді 2014 року, та посилаючись на те, що внаслідок відсутності на місці відпочинку на річці Коломак в с. Ковалівка Полтавського району рятувального поста та засобів для рятування людей в надзвичайних подіях на воді, 13 червня 2013 року загинув від утоплення її чоловік ОСОБА_3, просила встановити факт неналежного виконання посадовими особами Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області обовязку по облаштуванню місця відпочинку на воді річки Коломак в с. Ковалівці Полтавського району; стягнути з Ковалівської сільської ради Полтавського району на її користь матеріальну шкоду, завдану малолітнім дітям сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі по 782,40 грн. щомісяця, до досягнення ними вісімнадцятирічного віку; стягнути з Ковалівської сільської ради на її користь 250 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року в частині вимоги щодо встановлення факту неналежного виконання посадовими особами Ковалівської сільської ради Полтавського району обовязку по облаштуванню місця відпочинку на воді річки Коломак в с. Ковалівка Полтавського району уточнений позов ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за заявою позивача залишено без розгляду.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи, відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції з підстав його незаконності та необґрунтованості, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 червня 2013 року під час відпочинку на річці Коломак в с. Ковалівка Полтавського району загинув чоловік позивача ОСОБА_3.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 723 від 15.06.2013 р. причиною смерті стало утоплення та занурення у воду під час перебування у відкритій водоймі.

Постановою старшого слідчого СВ Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області від 21 червня 2013 року кримінальне провадження за вказаним фактом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001220 від 14.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 1 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності правових та фактичних підстав покладення на Ковалівську сільську раду Полтавського району цивільно-правової відповідальності за смерть ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та на працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди, мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Для відшкодування шкоди як майнової, так і моральної необхідна наявність делікту, складу юридичних фактів: протиправних дій заподіювача шкоди, вини, наявності шкоди та безпосереднього причинного зв'язку між протиправними винними діями заподіювача шкоди та шкодою.

Наявність вини заподіювача шкоди у деліктних правовідносинах презюмується. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Разом з тим, за правилами ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обовязок доказування наявності шкоди, її розміру та факту заподіяння шкоди внаслідок дій відповідача покладається на позивача по справі.

Відповідно до Правил охорони життя людей на водних обєктах України, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 03.12.2001 р. № 272 (у редакції наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 24.09.2012 р. № 1214), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 лютого 2002 р. за № 95/6383 (далі Правила), відповідальність за охорону життя людей у межах закріпленої ділянки водної поверхні несуть керівники підприємств, установ та організацій, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які використовують водні обєкти з виробничою, оздоровчою чи спортивною метою або для відпочинку людей, та організатори масових заходів (п. 1.4.).

Купання та масовий відпочинок людей дозволяється тільки у місцях масового відпочинку на водних обєктах, визначених місцевими органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, згідно з Порядком обліку місць масового відпочинку населення на водних обєктах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2002 року № 264 (далі Порядок), за наявності паспорта пляжу та розгорнутого рятувального поста (п. 5.1.).

Згідно Порядку до місць масового відпочинку населення на водних об'єктах як територій, що підлягають постійному обслуговуванню аварійно-рятувальними службами (далі місця масового відпочинку), належать земельні ділянки з прилеглим водним простором, призначені для організованого відпочинку населення на прибережних захисних смугах водних об'єктів або островах, та водні об'єкти, на яких розташовані засоби розваг і атракціони, а також місця для занять водними видами спорту та місця любительського і спортивного рибальства у зимовий період.

Місця масового відпочинку визначаються органами місцевого самоврядування за проектами відведення земельних ділянок для цієї мети та узгоджуються з територіальними установами державної санітарно-епідеміологічної служби.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що на момент нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався з ОСОБА_3 13 червня 2013 року на річці Коломак, зона відпочинку «Берег Свободи» в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2002 року № 264, як місце масового відпочинку населення на водних обєктах Ковалівською сільською радою визначено не було, паспорту пляжу не мало і рятувальний пост, укомплектований підготовленими матросами-рятувальниками та оснащений необхідним рятувальним майном був відсутній. Однак доказів того, що саме ці обставини стали безпосередньою причиною загибелі ОСОБА_3 та заподіяння у звязку з цим шкоди позивачеві, матеріали справи не містять і суду таких фактів не доведено.

Лист начальника Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 08.08.2013 р. № 01-08/1050 на звернення заявника ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 21), на який в апеляційній скарзі посилається позивач, не є доказом по справі у розумінні вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України, інші доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на припущеннях і в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України до уваги колегією суддів не беруться.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів заподіяння шкоди позивачеві внаслідок винних протиправних дій (бездіяльності) відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Полтавського району про відшкодування шкоди, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_7

ОСОБА_8

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської обалсті ОСОБА_1