Справа № 308/211/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В позовній заяві зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 13.11.2000 р. вона є власником квартири АДРЕСА_1. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 р. визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири. За її заявою вказане рішення ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2014 р. було скасовано. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_3А.О. про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 відмовлено. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Ужгородського МРУЮ від 16.12.2015 р. їй відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири за ОСОБА_3А.О. на тій підставі, що вона не подала рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру з реєстраційним номером 01. На даний час вона єдиним власником квартири АДРЕСА_2.

На підставі наведеного просить скасувати державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, спільна, розмір частки 1/2 за ОСОБА_3А.О. за номером 5464150 розділу Державногореєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просять позов задовольнити.

Представник Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_1 в цілому на праві власності належить квартира АДРЕСА_3, що стверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 30 листопада 2000 року за № 2-4604, зареєстрованого в Ужгородському МБТІ за № 14552 від 25 січня 2001 року.

Згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину квартири задоволено. Встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сімєю (без реєстрації шлюбу) у період з початку 1998 року до 15 травня 2008 року. Визнано квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4 обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою АДРЕСА_4.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 липня 2014 року вказане заочне рішення від 18 березня 2014 року скасовано та рішенням суду від 7 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину квартири задоволено частково. Встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сімєю (без реєстрації шлюбу) у період з початку з 01 січня 2004 року по 15 травня 2008 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 листопада 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 7 липня 2015 року залишено без змін.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 Ужгородського МРУЮ за № 27155210 від 16 грудня 2015 року, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1, відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2 за номером 5464150 розділу Державногореєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, з тих підстав, що заявником не подано рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за вказаним реєстраційним номером, що розташована в м. Ужгород по вул. Собранецька, 126/4.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.

Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ч. 1 та ч. 2 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається право власності набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності (ст. 386 ЦК України).

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції яка діяла з 09 грудня 2015 року) державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Згідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року, яке стало підставою для виникнення у ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 126/4, скасовано, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2 за номером 5464150 розділу Державногореєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 317, 319, 328, 391 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2 за номером 5464150 розділу Державногореєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 скасувати.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.