233 № 233/839/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартишева Т. О. ,

за участю секретаря Кругової Ю.С.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 30 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 30 листопада 2007 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позовні вимоги позивача по справі задоволені у повному обсязі, відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Калмикова, 5-28.

19 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, вказавши, що у вказаній квартирі він та його дружина, шлюб з якою було розірвано 30 липня 1999 року, проживали після обміну належних їм квартир, він продовжував проживати за цією адресою і після розлучення, не спілкуючись з колишньою дружиною. На той час, коли позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, він фактично перебував у справах за межами міста, про її звернення до суду не знав. Про існування заочного рішення суду він випадково дізнався у січні 2016 року та 12 лютого 2016 року в канцелярії суду отримав його копію. Вважає, що рішення прийняте у його відсутність порушує його законне право на захист своїх прав та інтересів, тому просив переглянути заочне рішення суду з вище наведених мотивів та підстав.

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали свою заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на викладені в ній обставини, при цьому представник відповідача пояснив, що відповідач фактично не отримав ні повістку про виклик до суду, ні копію рішення після його ухвалення судом, оскільки на час розгляду справи в суді був у відрядженні. Крім того, займатися питанням перегляду заочного рішення відповідачу завадив стан здоров*я, оскільки він хворіє тривалий час, приблизно п*ять років, у 2014 році йому зробили складну операцію та у 2015 році він звертався з проханням надати допомогу після операції до позивачки, яка відмовила йому та таку допомогу відповідачу надала його сестра.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував, зазначивши, що в заочному рішенні суду від 30 листопада 2007 року викладені всі досліджені судом обставини, вказано, що відповідач повідомлений про явку в судове засіданні належним чином, рішення ухвалене з дотриманням правил, встановлених ст. 224 ЦПК України. Крім того, на копії рішення зазначено, що воно набрало законної сили 18 грудня 2007 року, тобто після направлення його копії відповідачу, тому підстав для скасування заочного рішення суду він не вбачає.

З*ясувавши думку відповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи за заявою, суд встановив, що заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2007 року, що набрало законної сили 18 грудня 2007 року (а.с. 8), задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Калмикова, 5-28. Як вбачається з наданої відповідачем копії даного заочного рішення, відповідач у судове засідання не з*явився, причини неявки в суд не повідомив, про явку в суд був повідомлений належним чином, у зв*язку з чим судом визнано можливим розглянути справу у його відсутність за правилами ст. 224 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач.

Згідно довідки за вих. № 6/384/16 від 23 лютого 2016 року (а.с. 15), матеріали цивільної справи № 2-3216-2007р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, були знищені на підставі акту №7 від 12 листопада 2015 року згідно «Переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання документів».

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 проти факту, що мало місце належне його повідомлення про дату, час та місце судового розгляду позовної заяви ОСОБА_4, відповідач заперечує, вказуючи, що на час розгляду справи в суді перебував за межами міста у відрядженні, а також зазначає, що у спірній квартирі вони з позивачкою проживали після одруження та обміну належних їм квартир.

Згідно копії заочного рішення суду від 30 листопада 2007 року у справі № 2-3216/07 (а.с. 8), судом у ході судового розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, було встановлено, що 20 листопада 1995 року, після укладення шлюбу, сторонами було здійснено обмін належних їм квартир на квартиру за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул.. Калмикова, 5-28, та 24 липня 1997 року відповідач подарував позивачу належну йому частку вказаної квартири, що підтверджується договором дарування від 24 липня 1997 року, р/№ 2-1972. З серпня 1997 року сторони припинили спільне проживання, 30 липня 1999 року їх шлюб було розірвано. Факт відсутності відповідача у вказаній квартирі підтверджено актами перевірки паспортного режиму житлово-експлуатаційної організації від 03 серпня 2006 року, 5 вересня 2007 року за підписами свідків.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

В силу ч.2 ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, тощо.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_1 окрім усних пояснень його та його представника не надано суду будь-яких доказів у підтвердження його неявки з поважних причин у судове засідання при розгляді цивільної справи № 2-3216/07, зокрема, доказів у підтвердження перебування його у відрядженні. Крім того, згідно пояснень представника відповідача, займатися питанням перегляду заочного рішення відповідачу завадив його стан здоров*я та перенесена операція, що суперечить доводам заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, які б мали істотне значення для вирішення справи та суттєво вплинули б на рішення суду по суті,відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення не вказано, оскільки про факт обміну належних їм з позивачкою квартир та спільне проживання сторін у квартирі по вул. Калмикова, 5-28, м. Костянтинівка Донецької області, суду було відомо на час розгляду вказаної цивільної справи, ці обставини були досліджені судом та викладені в судовому рішенні (а.с. 8).

Як роз*яснено ВСУ в узагальненні «Практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В силу п.1 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Згідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 30 листопада 2007 року у вказаній цивільній справі без задоволення, розяснивши заявнику, що у такому випадку заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 230-231 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 30 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя