АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Виниченко Л.М.
№ 22-ц/796/366/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Дрозд Ю.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів за договором банківського вкладу,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український професійний Банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк»), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Український професійний банк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу за договором банківського вкладу «Лояльний» №322263 від 16 січня 2015 року в розмірі 200 400,00 грн. та суму нарахованих процентів в розмірі 7861,40 грн. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Звертає увагу на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28 травня 2015 року № 348 «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 травня 2015 прийнято рішення № 107 про запровадження з 29 травня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк». Згідно з умовами банківського вкладу днем повернення вкладу є 16 липня 2015 року, а отже банк зобов'язаний виплатити вкладнику суму вкладу та нарахованих процентів. Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, судом було порушено її право власності на грошові кошти.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Представник ПАТ «Український професійний банк» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Український професійний банк» було укладено договір банківського вкладу «Лояльний» № 322263, особовий рахунок НОМЕР_1, рахунок нарахованих процентів НОМЕР_2, за умовами якого ОСОБА_2 передала, а банк прийняв на умовах договору грошові кошти в сумі 200 400 грн. строком на шість місяців з обумовленою процентною ставкою по вкладу у розмірі 24,00 % річних. Днем повернення вкладу є 16 липня 2015 року (а. с. 9-10).

16 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Український професійний банк» із вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів згідно з вказаним договором, проте вказана вимога була залишена без задоволення.

11 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «Український професійний банк» на її користь суму вкладу за договором банківського вкладу «Лояльний» №322263 від 16 січня 2015 року в розмірі 200 400,00 грн. та суму нарахованих процентів в розмірі 7861,40 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Як було встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 28 травня 2015 року № 348 «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 травня 2015 року прийнято рішення № 107 про запровадження з 29 травня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку регламентована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пунктом ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Разом з тим, відповідно до умов договору банківського вкладу «Лояльний», укладеного з позивачкою, строк повернення вкладу настав вже після введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк».

28 серпня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Частинами 4 та 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно з ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Відтак, вимоги кредиторів банку після прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку підлягають задоволенню в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отримані під час виконання ліквідаційної процедури кошти, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості, задоволення вимог кредиторів банку поза її межами Законом не передбачено.

Як встановлено судом, 21 серпня 2015 року та 15 вересня 2015 року ОСОБА_2 виплачено гарантовану суму 200000,00 грн. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів в четвергу чергу, які мають право на задоволення свої кредиторських вимог, що перевищує виплачену за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді