Провадження №2/193/15/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

09 лютого 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Прометей», ОСОБА_4, про відшкодування матеріального збитку й моральної шкоди, заподіяного в наслідок дорожньо - траспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що на 29 квітня 2015 року приблизно о 17:30 хв на 109 км+100 м. відрізку дороги Дніпропетровськ-Миколаїв, поблизу с. Вишневе Софіївського району сталося зіткнення автомобіля ОСОБА_5 211010 д/з ВЕ 0820 ВК під керуванням водія ОСОБА_4 з зустрічним автомобілем ОСОБА_6 А7 д/з АЕ 1477 НІ, під керуванням водія ОСОБА_1 В результаті ДТП автомобіль ОСОБА_6 А7 д/з АЕ 1477 НІ отримав значні механічні пошкодження, а малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, тілесні ушкодження у вигляді забою, садна в/З правої гомілки.

По факту ДТП було відкрите кримінальне провадження №000417 від 29.04.2015 року за ч. 1 ст. 286 КК України, та досудовим слідством було встановлено, що ОСОБА_4 отримав перелом правої ключиці , а його дії не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, що знаходились в причинному звязку з наслідками зіткнення. В діях водія не вбачається виконання вимог ПДР, однак постановою слідчого від 30.06.2015 року кримінальне провадження було закрито, у звязку з відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст.. 124 КУпАП України . В діях ОСОБА_1 суд грубої необережності, що відповідно до ст.. 1193ЦК Укрраїни сприяла виникнення або збільшення шкоди не виявив. Постанова вступила в законну силу.

ОСОБА_5 ОСОБА_6 А 7 д/з АЕ 1477 НІ, випуск 2013 року, застрахований в ПАТ «Київський страховий дім», згідно свідоцтва про реєстрацію САТ № 000944 виданого Криворізьким МРЕВ ДАІ від 21.08.2013 року належить ОСОБА_1

Відповідно до висновків товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС в Дніпропетровській області №70/37-215 від 30.06.2015 року винесеної на підставі постанови слідчого від 28.05.2015 року, сума матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля ОСОБА_6 А 7 складає 103 952, 14 грн.

ОСОБА_5 211010 застрахований ПАТ «Страхова група ТАС» по полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 7677358 від 18.03.2015 р.Згідно листа страхової компанії страхове відшкодування складає 42500 грн., відповідно до ст.. 1194 ЦК України різниця між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди становить 61 452, 14 грн. (103952, 14 грн. -42500грн.- 61452,14грн.). , яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 керував транспортним засобом перебуваючи у відрядженні, відповідно до наказу директора ТОВ «Прометей» № 28/04 від 28.04.2015 року , тобто дане ДТП відбулось перебуваючи відповідача на роботі. У звязку з чим позивач вважає, що матеріальні збитки повинен відшкодувати ТОВ «Прометей».

Крім матеріального збитку позивач вважає, що йому було заподіяно і моральну шкоду. На підставі чого просить стягнути з відповідача також і моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., яка виражається у емоційному стресі який переніс позивач, що викликало біль у серці, безсоння, загальний розлад здоров»я , що спричинило фізичне страждання, а також відновлення пошкодженого автомобіля , без наявності необхідних коштів та негативно вплинуло на реалізацію його планів та ділових відносинах. Затратив досить багато часу для оформлення відповідних документів, проведення експертизи, експерименту. Відсутність автомобіля досить кардинально змінило його плани. Також його сину ОСОБА_8 було завдано тілесні ушкодження, що також вплинуло на його моральні страждання.

Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3221,00 грн., яка складається з: судового збору у сумі 715, 00 грн., 6 грн. послуги банку, та оплата юридичних послуг у розмірі 2500 грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з»явились, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали.

В судовому засіданні було встановлено, що 29 квітня 2015 року приблизно о 17:30 хв. на 109 км+100 м. відрізку дороги Дніпропетровськ-Миколаїв, поблизу с. Вишневе Софіївського району сталося зіткнення автомобіля ОСОБА_5 211010 д/з ВЕ 0820 ВК під керуванням водія ОСОБА_4 з зустрічним автомобілем ОСОБА_6 А7 д/з АЕ 1477 НІ, під керуванням водія ОСОБА_1 В результаті ДТП автомобіль ОСОБА_6 А7 д/з АЕ 1477 НІ отримав значні механічні пошкодження, а малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, тілесні ушкодження у вигляді забою, садна в/З правої гомілки.

Зазначені обставини встановлені постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2015 року. Постанова набрала законної сили 11.08.2015 року.

Даною постановою ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАПта накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. (а.с. 42)

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_5 ОСОБА_6 А 7 д/з АЕ 1477 НІ, випуск 2013 року, застрахований в ПАТ «Київський страховий дім», згідно свідоцтва про реєстрацію САТ № 000944 виданого Криворізьким МРЕВ ДАІ від 21.08.2013 року належить ОСОБА_1 , що підтверджено полісом № АІ/1644663 від 18.08.2014 року (а.с. 5).

Відповідно до висновків товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС в Дніпропетровській області №70/37-215 від 30.06.2015 року винесеної на підставі постанови слідчого від 28.05.2015 року, сума матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля ОСОБА_6 А 7 складає 103 952, 14 грн. (а.с.39-41).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2 договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування).

Згідно п. 5 ч.1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до страхового полісу АІ 7677358 від. 18.03.2015 року автомобіль «Богдан 211010» застрахований в ПАТ «Страхова група ТАС» (а.с. 99), страхове відшкодування становить 42500 грн., що підтверджено листом страхової компанії від 21.08.2015 року, які було виплачено ОСОБА_9 на підставі поданої заяви від 18.08.2015 року № 1022 (а.с. 109).

На підставі ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між страховою виплатою та матеріальним збитком, визначеним авто товарознавчої експертизи становить 61 452,14 грн. Відповідно до вказаної статті, дану різницю необхідно стягнути з відповідача ТОВ «Прометей-зерноторгова компанія», так як ОСОБА_4 менеджер даної компанії та згідно наказу директора ТОВ «Прометей-зерноторгова компанія» від 28.04.2015 року № 28/04 знаходився у відрядженні при виконанні своїх службових обовязків. Дана обставина відповідачем не була спростована та не надано належних, допустимих доказів які б вказували на її неналежність.

В ст. 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому в розумінні ст. 64ЦПКписьмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно ч. 2ст. 1187 ЦК Українишкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194ЦК та п. 16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід мати на увазі, що для цілей обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів у пункті 1.5 статті 1 Закону № 1961-IVнаведено визначення транспортних засобів.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. ОСОБА_6 завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р.:

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови).

Враховуючи викладене обовязок відшкодування матеріальної шкоди покладено на ТОВ «Прометей-зерноторгова компанія», у звязки з тим, що ОСОБА_4 на час скоєння ДТП був у службових відносинах з юридичною особою, яка є власником Богдан-211010 д/з ВЕ 0820 ВК.

Також суд вважає, що пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, позивачу заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідача в скоєнні ДТП, судом встановлена.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тому, щодо розміру цього відшкодування, суд з урахуванням обставин ДТП, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із ДТП, суми матеріальної шкоди, вважає, що сума моральної шкоди завищена, а тому підлягає зменшенню до 5000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого часткового підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач просить стягнути судові витрати у розмірі 3221,00 грн., яка складається з: судового збору у сумі 715, 00 грн., що підтверджено квитанцією 0.0.436782254.1 від 18.09.2015 року (а.с. 1), та оплата юридичних послуг у розмірі 2500 грн., що підтверджено договором про надання юридичних послуг від 30 квітня 2015 року укладений між ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_11 (а.с. 44-46), на підставі якого було надано позивачу юридичні послуги на суму 2500 грн. (а.с. 46), відповідно розрахунку суми гонорару , підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Однак слід зазначити, що послуги банку у розмірі 6 грн., які просить стягнути позивач з відповідача, не підлягають задоволенню, на підставі того, що відповідно до ст. 79 ЦПК України, це не є судовими витратами, а лише послугою за вчинену банківську операцію з оплати судового збору, що не зараховується до державного бюджету та не підлягає стягненню з відповідача.

Загальна сума солідарного стягнення з відповідачів судових витрат складає 3215 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.4-11,60,61,79, 88,169,208,209,212-215, ЦПК України; ст.ст.23,1166,1167,1188,1194 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Прометей», ОСОБА_4, про відшкодування матеріального збитку й моральної шкоди, заподіяного в наслідок дорожньо - траспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ "Прометей-зерноторгова компанія" на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 61452 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5 000 грн.

Стягнути з ТОВ "Прометей-зерноторгова компанія" ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 215 грн.

В іншій частині відмовити як необгрунтованій .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Шумська