Ухвала

іменем україни

2 23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення боргу за договором банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із указаним позовом, в якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») 53 700 грн строкового вкладу, 11 431 грн 48 коп. несплачених відсотків, 48 939 грн 61 коп. відсотків за прострочення виконання, 21 096 грн 63 коп. інфляційних втрат, а також моральну шкоду в сумі 10 тис. грн, що завдана порушенням її прав.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 23 грудня 2009 року між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк» був укладений договір строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53 700 грн строком до 30 червня 2010 року, видав квитанцію, але не видав примірник договору, пообіцявши надати його пізніше. 30 червня 2010 року вона звернулася до банку для отримання вкладу з нарахованими відсотками, але їй відмовили через відсутність у неї письмового договору, тому вона знову уклала договір строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53 700 грн під 21% річних строком до 6 липня 2011 року. Вона отримала договір, але квитанцію про сплату коштів їй не видали. 12 травня 2011 року вона звернулась до банку про повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків по ньому. Відповідями від 23 травня 2011 року та від 21 червня 2011 року її повідомили про неможливість повернення вкладу та відсотків, оскільки нею не надано підтверджуючого документу про внесення до каси банку грошових коштів, який їй не видали при підписанні договору. Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 4 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 53 700 грн строкового вкладу, 11 431 грн 48 коп. несплачених відсотків, 48 939 грн 61коп. відсотків за користування грошами, 21 096 грн 63 коп. втрат від інфляції та 1 033 грн 86 коп. судових витрат, а всього 136 201 грн 58 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів на вклад, процентів річних від простроченої суми скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення процентів на вклад у розмірі 11 431 грн 48 коп., а також процентів річних від простроченої суми в розмірі 48 939 грн 61 коп. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та судових витрат змінено.

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 53 700 грн боргу за договором банківського вкладу, втрати від інфляції у розмірі 15 935 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1, виходив з його обґрунтованості, оскільки доказів про отримання нею коштів за договорами банківського вкладу, не надано.

При цьому, зазначив, що квитанція про внесення позивачем коштів до банку, яка містить всі необхідні реквізити, тому договір є укладеним на суму квитанції, в якій зазначено, що внесені кошти є коштами за договором депозиту.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення процентів на вклад та процентів річних від простроченої суми та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, виходив з того, що примірник договору банківського вкладу від 23 грудня 2009 року відсутній, а квитанція про внесення коштів не містить істотних умов договору, у зв'язку з чим у суду першої інстанції не було підстав для стягнення процентів, передбачених договором.

Крім того, суд зазначив, що договір банківського вкладу від 30 червня 2010 року є безгрошовим, доказів внесення позивачем грошових коштів за цим договором, нею не надано, а відтак він є неукладеним.

Стягуючи суму депозитного вкладу у розмірі 53 700 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 935 грн, апеляційний суд виходив з доведеності позовних вимог, оскільки факт внесення позивачем грошових коштів підтверджується квитанцією.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 23 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» був укладений договір строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53 700 грн, що підтверджується квитанцією від 23 грудня 2009 року № 9. Примірник договору ОСОБА_1 виданий не був.

30 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» був укладений новий договір строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53 700 грн під 21% річних строком до 6 липня 2011 року. Разом з тим, відповідна квитанція про внесення коштів до банківської установи відсутня.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-149цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 1.3. депозитного договору, укладеного між позивачем та Одеською філією ВАТ АБ «Укргазбанк» внесення грошових коштів на депозитний рахунок та повернення депозиту підтверджується касовим документом, в якому зазначається найменування банку, який здійснив касову операцію, дата здійснення касової операції, номер депозитного рахунку вкладника та грошова сума, зарахована на рахунок або списана з рахунку, або виписка банку з депозитного рахунку, в якій зазначається найменування банку, номер депозитного рахунку, грошові суми зараховані на депозитний рахунок та списані з рахунку, а також залишки коштів на депозитному рахунку. Сторони домовились, що зазначені в цьому пункті документи, засвідчені штампом банку та підписом уповноваженого працівника банку,є невід'ємною частиною цього договору та підтверджують виконання сторонами його умов.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 316 ЦПК України, вищезазначених вимог закону до уваги не взяв, не врахував те, що заява на переказ готівки № 9 дата здійснення операції 23 грудня 2009 року складена без дотримання вимог інструкції про касові операції в банках України, що затверджена постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 (далі - Інструкція), якою врегульовано порядок оформлювання касових документів на момент складення зазначеної заяви, а саме з порушенням п. 1, п. 12 Глави 1 Розділу III Додатку 6 та Додатку 14 зазначеної Інструкції, тобто ОСОБА_1 не надано касовий документ до депозитного договору, який підтверджує внесення нею грошових коштів на депозитний рахунок у розмірі 53 700 грн.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином судом апеляційної інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П. Штелик