АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/212/16-ц Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В. Номер провадження 22-ц/791/1681/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Фурман Т.Г.,
секретарПісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про скасування наказу, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про скасування наказу, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що з 10 жовтня 2011 року працювала на посаді директора Залізнопортівської школи І-ІІІ ступенів в селі Залізний Порт, Голопристанського району, Херсонської області.

У зв'язку з порушенням щодо неї кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 271, ч. 1 ст. 367 КК України, та на виконання постанови старшого слідчого прокуратури Голопристанського району молодшого радника юстиції Часник М.М. про відсторонення обвинуваченого від посади від 22 листопада 2011 року, наказом начальника відділу освіти районної державної адміністрації Чуприна Л.М. з 24 листопада 2011 року її відсторонено від займаної посади.

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2014 року її звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 271, ч. 1 ст. 367 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності.

Для вирішення питання про поновлення на займаній посаді та виплати різниці в заробітній платі, 03 грудня 2015 року вона звернулась до прокурора Голопристанського району зі скаргою, за результатами розгляду якої їй було роз'яснено право на звернення до суду з позовом про захист трудових прав в порядку цивільного судочинства.

Звернувшись 17 грудня 2015 року із заявою до відділу освіти райдержадміністрації про поновлення її на посаді директора, відповіді не отримала.

Посилаючись на неправомірність дій відповідача, внаслідок яких порушено її трудові права та завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, порушенні звичайного способу життя, позивачка просила суд скасувати наказ начальника відділу освіти райдержадміністрації про відсторонення від посади № 362 від 24 листопада 2011 року, поновити її на посаді директора Залізнопортівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Рішенням суду від 11 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, діючи від імені ОСОБА_5, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки справа розглянута за відсутності позивачки та її представника, які належним чином не були повідомлені про її розгляд, а висновки суду щодо відсутності підстав для поновлення ОСОБА_5 на посаді директора школи, не відповідають обставинам справи та суперечать положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 працювала на посаді директора Залізнопортівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Наказом начальника відділу освіти Голопристанської районної державної адміністрації № 362 від 24 листопада 2011 року ОСОБА_5 відсторонено від займаної посади з 24 листопада 2011 року на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Голопристанського району молодшого радника юстиції Часник М.М. про відсторонення обвинуваченого від посади від 22 листопада 2011 року у зв'язку з порушенням відносно неї кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 271, ч. 1 ст. 367 КК України (а.с. 6,9).

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2014 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 271, ч. 1 ст. 367 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності.

Відсторонення ОСОБА_5 від посади слідчим (прокурором), а в послідуючому - судом в межах кримінального провадження та в установленому законом порядку не скасовувалося.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом ст. 147 КПК України в редакції 1960 року, яка була застосована у спірних правовідносинах за часом їх виникнення, в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само, якщо ця особа притягається до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобов'язаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову , копія якої направляється для виконання за місцем роботи (служби) обвинуваченого.

Відсторонення від посади скасовується постановою слідчого (прокурора), коли в подальшому застосуванні цього заходу відпадає потреба.

Статтею 9 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що із встановлених судом обставин випливають правовідносини, що виникли між сторонами із трудового договору, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що до цих правовідносин підлягають застосуванню норми трудового законодавства, зокрема, ст. 46 КЗпП України, яка у контексті із нормами кримінально-процесуального законодавства зобов'язала відповідача як роботодавця відсторонити позивача від роботи і термін цього відсторонення залежить від рішення слідчого (прокурора) чи суду, прийнятих в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Оскільки наказ про відсторонення ОСОБА_5 від посади, виданий відділом на підставі постанови слідчого у кримінальному провадженні та зважаючи, що як на час звернення ОСОБА_5 до відповідача із заявою про поновлення її на посаді директора школи, так і до суду з відповідними позовними вимогами, постанова слідчого про її відсторонення від цієї посади скасована у встановленому КПК України порядку не була, суд обґрунтовано визнав дії відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації правомірними, а вимоги позивачки - такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Зокрема, необґрунтованими, на думку колегії суддів, є посилання представника позивачки на те, що постанова старшого слідчого прокуратури Голопристанського району молодшого радника юстиції Часник М.М. про відсторонення обвинуваченого від посади від 22 листопада 2011 року втратила свою чинність з дня закриття кримінальної справи, оскільки, як уже зазначалося, відповідно до вимог ст. 147 КПК України 1960 року та ст. 9 розділу XI «Перехідних положень» КПК України постанова слідчого (прокурора) про відсторонення від посади діє до її скасування в установленому кримінально-процесуальним кодексом порядку.

Власник або уповноважений ним орган, відсторонивши працівника від посади не за власною ініціативою, а на вимогу слідчого у кримінальному провадженні, відповідно до діючого в Україні законодавства не має повноважень на припинення приписів постанови слідчого про відсторонення від роботи інакше, як внаслідок її скасування, в тому числі за правилами кримінального судочинства.

З огляду на наведене та те, що постанова старшого слідчого прокуратури Голопристанського району від 22.11.2011 року про відсторонення обвинуваченої ОСОБА_5 від посади скасована постановою Голопристанського районного суду від 30 вересня 2016 року, яка набрала чинності 08 жовтня 2016 року, тобто після вирішення судом даної справи, колегія суддів вважає, що звернення позивачки як до відповідача, так і до суду з приводу вирішення порушеного нею питання було передчасним.

У випадку виникнення між сторонами спору після скасування наведеної вище постанови слідчого позивачка не позбавлена можливості здійснити захист своїх трудових прав, в тому числі і в порядку цивільного судочинства.

Необґрунтованими колегія суддів вважає посилання представника позивачки на порушення судом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки наведена норма міжнародного права передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В даному випадку захист цивільного (трудового) права позивачки залежить від вирішення питання щодо дії постанови компетентного органу у кримінальному, а не цивільному судочинстві. Саме такий суд встановлений законом України для забезпечення ефективного засобу юридичного захисту при обставинах, що склалися у спірних правовідносинах.

Юридично неспроможними є твердження представника позивачки про відсутність правового врегулювання питання щодо припинення дії постанови слідчого (прокурора) про відсторонення від посади обвинуваченого, оскільки як ст. 147 КПК України 1960 року, так і діючий КПК України (ст. 158) передбачають порядок скасування відсторонення від посади. Крім того зазначені кодекси встановлюють право особи на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, а також вирішення відповідних клопотань під час судового розгляду справи.

Реалізація таких прав покладається на розсуд учасника кримінального процесу і, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 не порушувала у кримінальному провадженні питання щодо законності та правомірності дій чи бездіяльності компетентних посадових осіб щодо відсторонення її від посади та щодо скасування цього відсторонення аж до вересня 2016 року.

Поведінка відповідача після скасування постанови слідчого про відсторонення ОСОБА_5 від посади знаходиться поза межами обставин, якими позивачка обґрунтувала свій позов і не обов'язково свідчитиме про виникнення спору з цього приводу.

Не встановивши порушень з боку відповідача щодо трудових прав позивачки, суд обґрунтовано відмовив останній у поновленні на посаді директора школи та у відшкодуванні моральної шкоди.

Що ж стосується доводів представника позивача про неповне дослідження судом обставин щодо розміру середньомісячної заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивачки як втрачений в зв'язку із відстороненням від посади заробіток, то ці обставини і не підлягали встановленню при вирішенні даної справи, так як наведеної вимоги ОСОБА_5 не заявляла, а як вбачається із змісту поданої нею заяви, - лише мала намір заявити (а.с. 1-3).

Розгляд справи у відсутність позивачки та її представника не призвів до неповного дослідження обставин, що мають значення для правильного вирішення спору і позивачка на це в межах підстав та предмета позову не посилається, як не посилається на необхідність та підставність застосування п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України при вирішенні поданої нею заяви.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального права та при відсутності порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.П. Воронцова

Т.Г. Фурман