Справа № 583/466/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Верес М.Ф.,

при секретарі Чепура В.С.,

з участю заявниці ОСОБА_1

заінтересованої особи Управління ЖКГ ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради, Охтирський міський сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання та реєстрації на законних підставах у кімнаті гуртожитку, -

Встановив :

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3, що був вселений як неповнолітня дитина до матері у кімнату № 515 гуртожитку по вул. Ярославського, 4 в м. Охтирка Сумської області, починаючи з 22 листопада 2007 року по даний час.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 жовтня 1976 року була прийнята на роботу до заводу «Промзвязок». 04 березня 1977 року була вселена до гуртожитку по вул. Ярославського (на той час по пров. Поштовому), 4, в м. Охтирка Сумської області. Кімнату вона отримала із дозволу профспілкового комітету та адміністрації заводу. Однак, ордеру та рішення на вселення їй не надавали, оскільки вселення в гуртожиток здійснювалось за внутрішніми правилами цього заводу. Починаючи з 04.03.1977 року вона проживала у кімнаті 513, з 12.06.1987 року в кімнаті № 517, а з 22 листопада 2007 року в кімнаті № 515 (сімейного типу) у якій проживає та зареєстрована і на даний час разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний гуртожиток переданий у комунальну власність до Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради, яке є органом приватизації державного майна, що перебуває у комунальній власності громади міста. Згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року за №500, який є спеціальним нормативно-правовим актом, УЖКГ має право передати безоплатно у приватизацію, займані житлові площі у даному гуртожитку. Дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Вона зверталася за розясненнями до УЖКГ, де їй повідомили, що у звязку із відсутністю у неї спеціального ордеру на вселення до гуртожитку їй слід звернутись до суду та довести належними доказами факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах. За наявності позитивного рішення УЖКГ зможе оформити на неї відповідні документи на приватизацію вказаної кімнати. У кімнаті гуртожитку № 515 вона проживає понад 8 років, іншого житла не має.

В звязку з цим звернулася до суду в порядку окремого провадження із зазначеною заявою.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просить встановити зазначений факт. Пояснила, що кімнату вона отримала від адміністрації підприємства для постійного проживання, як працівник цього підприємства. На той час будь-яких ордерів їй не видавалось, оскільки був такий порядок, що кімнати виділялись із дозволу профспілкового комітету та адміністрації заводу. Проживала за цей час у різних кімнатах. У кімнаті за № 515, куди переселилась із дозволу адміністрації гуртожитку, і яка на той час була вільною, мешкає з 2007 року й зареєстрована у ній разом з сином ОСОБА_3. Інші особи у даній кімнаті не зареєстровані і будь-хто за цей час претензій щодо права мешкання у цій кімнаті не предявляв. Іншого власного житла вона не має, продовжує проживати у цій кімнаті на законних підставах. На даний час виникло питання щодо необхідності приватизації зазначеної кімнати, проте приватизаційний орган їй відмовляє у цьому в звязку із відсутністю документа, що підтверджує її право на постійне проживання в гуртожитку на законних підставах.

Представник Управління ЖКГ Охтирської міської ради в судовому засіданні висловив згоду із заявленими вимогами. Пояснив, що досліджені у судовому засіданні докази дають підстави суду встановити факт вселення та законного проживання заявниці та її сина у кімнаті гуртожитку, незважаючи на відсутність спеціального ордера та рішення адміністрації підприємства. Наявність рішення про встановлення зазначеного факту надасть можливість приватизаційному органу прийняти позитивне рішення щодо приватизації кімнати заявницею.

Представник Охтирського МС УДМС України в Сумській області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до початку судового засідання надав суду письмову заяву, в якій заяву ОСОБА_1 підтримав повністю, справу просив розглянути без його участі.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживає та зареєстрована в гуртожитку по вул. Ярославського, 4, в м. Охтирка Сумської області з 1977 року, а в кімнаті № 515, починаючи з 22 листопада 2007 року по даний час.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення двадцять четвертої сесії шостого скликання Охтирської міської ради від 29 травня 2012 року Охтирська міська рада надала згоду на прийняття безкоштовно до комунальної власності територіальної громади міста Охтирки гуртожиток по вул. Ярославського, 4, в м. Охтирка Сумської області.

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради за №62 від 06.05.2015 року було затверджено акт приймання передачі до комунальної власності територіальної громади міста зазначеного гуртожитку, прийнято його безоплатно до комунальної власності громади та залишено дану будівлю на балансі обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Звязківець».

Згідно рішення шістдесят восьмої сесії шостого кликання Охтирської міської ради від 23 червня 2015 року надано дозвіл на приватизацію жилих та нежитлових приміщень.

Судом встановлено, що у 1977 році адміністрацією заводу «Промзвязок» (у подальшому ПАТ «Нафтопроммаш»), заявниці було надане житло в гуртожитку, а саме кімната 513 та ОСОБА_1 була зареєстрована у гуртожитку. 12.06.1987 року заявниця була переселена в кімнату № 517.

В подальшому, 22.11.2007 року заявниця разом з неповнолітнім на той час сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 була переселена до кімнати 515, до якої були перереєстровані. (а.с. 6,7).

Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки).

Спеціального ордера чи рішення заводського комітету профспілки за 1977 рік про надання його заявниці не знайдено.

Факт працевлаштування та постійної роботи заявниці на різних посадах у підприємстві у період із 1976 року по 2012 роки підтверджується копією її трудової книжки БТ 1 № 1278327.

Факт постійного проживання заявниці з сином у кімнаті гуртожитку за вищевказаною адресою також підтверджується договорами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оренди житлового приміщення в гуртожитку, оренди жилого приміщення, квитанціями про оплату комунальних послуг.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до статті 1 Закону N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто, законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема - відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах.

Разом з тим, на осіб, які вселяються в гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Судом встановлено, що заявниця та її син ОСОБА_3 у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку по вул. Ярославського (на той час по пров. Поштовому), 4, в м. Охтирка Сумської області, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті громадянина України.

Вказана адреса є їх постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання з відповідних дат.

Таким чином, заявницею дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання.

Другою обставиною, з якою пов'язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави".

Законність користування заявницею жилою площею у гуртожитку ніким не оспорюється. Дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено факту реєстрації у зазначеній кімнаті інших осіб окрім заявниці та її сина. ОСОБА_1 було надане приміщення гуртожитку адміністрацією підприємства, як постійному працівнику цього підприємства. Питання про звільнення нею кімнати на час перебування цього гуртожитку на балансі підприємства не ініціювалось. Тому, має місце проживання заявниці в кімнаті 515 гуртожитку на законних підставах.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд приходить до висновку, що факт постійної реєстрації місця проживання заявниці та її сина на законних підставах в кімнаті гуртожитку підтверджено дослідженими в справі доказами.

Вказаний факт в силу норм Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має для заявниці юридичне значення.

Враховуючи наявність відмови заявниці у наданні дозволу на приватизацію жилої площі в гуртожитку, суд вважає за необхідне встановити зазначений факт.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд -

Вирішив :

Встановити факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був вселений, як неповнолітня дитина до матері, у кімнаті за №515 в гуртожитку по вул. Ярославського, 4, в м. Охтирка Сумської області, починаючи з 22 листопада 2007 року по даний час.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення рішення з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : М.Ф. Верес