ун. № 759/4181/16-ц
пр. № 2/759/2870/16
14 червня 2016 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
за участю: прокурора Семененка В.П.,
представника третьої особи Волинської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районої у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу, іпотеки та повернення майна,
Прокурор у судовому засіданні позовну заяву підтримав повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши через канцелярію суду заяву про визнання позову, просив справу розглядати у його відсутності (а.с. 50).
Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у судові засідання не з'явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень стосовно позову не надходило до суду (а.с. 32, 35, 36, 41, 48, 49).
Представник третьої особи у судовому засіданні проти позовної заяви не заперечувала.
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом з'ясовано, що у ході досудового слідства встановлено те, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2, а саме 1/3 частини квартири на підставі дубліката Свідоцтва про право власності від 28.12.1993, виданого Святошинською РДА у м. Києві та 2/3 частини квартири на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2014 у справі № 759/7724/14-ц, №2/759/3462/14 (а.с. 7, 12, 16).
21.01.2014 ОСОБА_2 уповноважено ОСОБА_6 представляти його інтереси та вести справи щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони 27.08.2014 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16, 17).
У подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 02.10.2014 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_10 388500 грн. 00 коп. зі строком повернення не пізніше 02.04.2015 (а.с. 26).
З метою забезпечення виконання умов договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 02.10.2014 укладено іпотечний договір, який посвідчений ПН КМНО Ракитнянським В.А., згідно умов договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1, з метою забезпечення виконання зобов'язання та всіх вимог, що виникли у іпотекодавця за договором позики від 02.10.2014 (а.с. 18-20).
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2015 у справі №759/15871/14-ц ОСОБА_2 визнано недієздатним (а.с. 13).

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1051 від 11.12.2014 ОСОБА_2 з січня 2014 року страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект (F20.0 - згідно з МКХ-10) (а.с. 55-62).

Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Частиною 2 даної статті передбачено, що у разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Таким чином, на момент видачі ОСОБА_6 довіреності щодо представництва інтересів та ведення справи щодо вказаної квартири позивач, не був здатний усвідомлювати значення своїх дій, а отже і правильно сприймати обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За вказаних обставин та враховуючи, що при вчиненні правочину ОСОБА_2 не усвідомлював значення своїх дій, тобто відсутнє його волевиявлення, довіреність, якою уповноважено ОСОБА_6 на розпорядження квартирою, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. 21.01.2014 та зареєстрована в реєстрі за №202 має бути визнана недійсною.

З цих же підстав, підлягає визнанню недійсним договір купівлі-продажу даної квартири, який укладено на підставі вказаної довіреності ОСОБА_6 27.08.2014 від імені ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої сторони, посвідчений ПН КМНО Довгою Т.С., зареєстровано в реєстрі за №1118, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 6808179.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до п. 10 постанови Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставна набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпіле: інших осіб чи наслідком події.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що вказані довіреність, договір купівлі-продажу та договір іпотеки не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому договір купівлі-продажу, укладений 27.08.2014 між ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_8 визнані судом недійсними, а майно, яке було відчужене за вказаним договором, повернуто первісному власнику ОСОБА_2 з цих же підстав підлягає визнанню недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 02.10.2014, який посвідчений ПН КМНО Ракитнянським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1708.

Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного з відповідачів підлягає солідарному стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись, п. 10 постанови Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 ст. ст. 203, 204, 215, 216, 225, 1212 ЦК України; ст. ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районої у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу, іпотеки та повернення майна задовольнити.

Визнати недійсною довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися квартирою АДРЕСА_3 яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. 21.01.2014 та зареєстрована в реєстрі за № 202.

Визнати недійним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27.08.2014 між ОСОБА_6, від імені ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Т.С., зареєстрований в реєстрі за №1118.

Визнати недійним договір іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 02.10.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитнянським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1708.

Зобов'язати ОСОБА_8 повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. у дохід держави.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: