АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8717/2016 Головуючий в 1 інстанції - Савицький О.А.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Барамії Ніно Геннадіївни про оскарження нотаріальної дії та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом ,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Барамії Н.Г. про оскарження нотаріальної дії та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_5, отримав про праву пред'явлення майно свого батька ОСОБА_4, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Однак, на думку позивача, вказана квартира має належати їй, оскільки ця квартира належала її тітці, за якою вона наглядала.

При цьому вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, який є батьком відповідача ОСОБА_2, однак останній протягом 6 місяців не подав нотаріусу у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Барамією Н.Г. за заявою ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 17.06.2013 року було заведено спадкову справу № 1/2013.

Посилаючись на викладене, позивачка вважає дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Барамії Н.Г. щодо відкриття вказаної спадкової справи незаконними та просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Барамією Н.Г.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Інші учасники процесу до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належними чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.09.2011 року, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 15832.

Встановлено, що за життя ОСОБА_4 10.06.2003 року склав заповіт на ім'я сина ОСОБА_2, відповідно до якого він заповів останньому все його майно, де б воно не знаходились і з чого б не складалось, а також все те, що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом матиме право.

Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Бєлах Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 3-1576, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 1/2013 до майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна позивачу та його батькові ОСОБА_4 на праві власності належало по Ѕ частині квартири АДРЕСА_4 (а.с.70).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартириАДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_1, яку батько прийняв у спадок після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та не оформив спадкових справ.

Відповідно до Довідки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу БараміїН.Г. від 14.10.2013 року за вих. № 49-01/16, відповідач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 (а.с. 4).

07.06.2013 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було заведено спадкову справу № 1/2013 до майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Барамії Н.Г. щодо відкриття спадкової справи № 1/2013, а також про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Барамією Н.Г. на ім'я ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач отримав по праву пред'явлення майно свого померлого батька, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка, на її думку, має належати їй, оскільки ця квартира належала її тітці, за якою вона наглядала, проте доказів, які б підтверджували порушення її прав на вказану квартиру, суду не надано.

Разом з тим, судом встановлено, що 17.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Барамією Н.Г. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом не на квартиру АДРЕСА_1, а на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 95).

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2013 року визнано заповіт, укладений від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8, 26.12.2008 року, посвідчений секретарем Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області та внесений в реєстр за №09/219, недійсним.

Визнано за ОСОБА_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємця за законом першої черги спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Разом з тим, позивачкою при зверненні до суду з даним позовом не приведено суду доказів того, які саме її цивільні права чи інтереси були порушені приватним нотаріусом КМНО Барамією Н.Г. при відкритті спадкової справи №1-2013 та яким чином порушені права ОСОБА_1 внаслідок видачі приватним нотаріусом КМНО Барамією Н.Г. свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_2 та не зазначено визначений ст.16 ЦК України спосіб захисту порушених прав.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що позивачка не є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 та не має права на спадкове майно, нею не надано суду належних та переконливих доказів того, які саме її права чи інтереси порушені відповідачами, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за його недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем ОСОБА_2 був пропущений визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_2 з 2007 року проживає у Німеччині, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі пунктів 3.21 та 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 ( в редакції що діяла на момент відкриття спадкової справи) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Як встановлено з наданих суду доказів, на час відкриття спадщини з 01.01.2011р. по 01.12.2011 р. відповідач проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації, що підтверджується копією довідки ЖЕК «Татарка» за вих. № 1769 від 24.05.2013 року. Будь-яких доказів на спростування вказаної обставини позивачкою ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що протягом строку, встановленому ст. 1270 ЦК України, відповідач не заявляв про відмову від спадщини, дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Барамії Н.Г. є такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В справі відсутні будь-які належні та переконливі докази, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_2 з 2007 року не проживає в Україні, а тому посилання позивачки на дані обставини не можуть бути прийняті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: