19.02.2016 Справа № 363/154/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 року, Вишгородський районний суд Київської області, в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,
за участі: секретаря - позивача - відповідача - Палій Л.О., ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, з яким перебувала у шлюбі, та який 20.02.2002 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час ОСОБА_5 є студенткою 3 курсу КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С.Нечуя-Левицького» денної форми навчання. Термін навчання до 30.06.2017 року. Донька знаходиться на повному утриманні позивача, крім того, дочка має дохід у виді стипендії. Однак, дочка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки отриманих доходів не вистачає для створення належних умов для навчання та проживання, оскільки значна частина коштів витрачається на підручники, харчування, одяг, проїзд до місця навчання та інші витрати. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утриманні дочки не надає, є дієздатним, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_5, на час навчання останньої, у розмірі 1000 гривень.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. Також позивач пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, кошти на утримання дитини до повноліття надав, за рішенням суду, у розмірі 200 гривень. На теперішній час дочка навчається на бюджетній основі, дена форма навчання, отримує стипендію, якої навіть не вистачає на належне харчування, у той же час позивач змушена повністю утримувати дочку в частині надання грошей на проїзд, можливість винаймання кімнати під час навчання, друкування підручників, купівлі канцелярських товарів, необхідних для належного навчання, у зв'язку із чим просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, пояснивши, що на теперішній час він отримує мінімальну заробітну плату, у зв'язку із чим, ним було оформлено навіть субсидію на оплату комунальних платежів. Крім того, він має ряд захворювань, з приводу яких він постійно проходить лікування, та планує в подальшому оформити групу інвалідності. Пояснив, що він до грудня 2015 року працював охоронцем на підприємстві об'єднання громадян «Підрозділ охорони «Ветерани державної служби охорони», на теперішній час чекає роботу на тому самому підприємстві. У разі отримання роботи, згоден платити аліменти у розмірі не більше 200 гривень.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 20.02.2002 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано, прізвище після розірвання шлюбу останньої змінено на «ОСОБА_3», актовий запис №49 (а.с.3).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З матеріалів справи, а саме копії паспорту ОСОБА_5, долученого до матеріалів справи, вбачається, що вона зареєстрована за місцем проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.9).

На теперішній час ОСОБА_5 є повнолітньою та навчається на третьому курсі КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С.Нечуя-Левицького» дена форма навчання, кошти обласного бюджету, термін навчання до 30.06.2017 року (а.с.5). Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_5 з липеня - по грудень 2015 року отримала стипендію у розмірі 5631 гривня 12 копійок (а.с.4).

Стаття 200 СК України регламентує, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку платника аліментів призначається з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України та до уваги береться можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Під час судового засідання, позивач пояснила, що на теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки тимчасово не працює, та знаходиться у пошуках роботи. Дані обставини не оспорювались відповідачем.

У той же час, відповідачем до суду було надано документи, зокрема: повідомлення про надання йому субсидії №01077, консультативні, діагностичні висновки та висновок електроенцефалограії, надані Київською обласною криничною лікарнею, про наявність хвороби у відповідача.

З довідки, наданої до суду підприємством об'єднання громадян «Підрозділ охорони «Ветерани Державної служби охорони» від 18.02.2016р., ОСОБА_4, працював на посаді охоронця у підприємстві з 01.09.2015 року по 01.12.2015 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторони зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів, у розумінні вимог ст.ст.58,59 ЦПК України, з того приводу, що він є недієздатним, за станом здоров'я визнаний інвалідом, а також того, що він має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Документів, на підтвердження того, що на теперішній час він працевлаштований не надав, як і документів, які б свідчили про те, що він приймає заходи для працевлаштування, зокрема інформацію з Центра зайнятості населення.

У той же час позивачем надано до суду документи, які свідчать про те, що їх дочка - ОСОБА_5, на теперішній час навчається на бюджетній формі навчання та є студенткою третього курсу, та отримує стипендію у розмірі від 605 гривень до 1148 гривень 84 копійок, щомісячно. У той же час, ОСОБА_5 навчається,у м. Богуслав Київської області, у зв'язку із чим вимушена їздити на навчання з с.Демидів, Вишгородського району, Київської області, винаймати кімнату, з метою можливості проживання там, а також витрачати кошти на навчання, а саме роздруківку підручників, купівлю інших та необхідних, для навчання, речей та предметів.

Суд, враховує, що обов'язок по утриманню повнолітньої дочки (сина) покладається на обох батьків, ОСОБА_5 є повнолітньою працездатною особою, однак, навчання на денній формі позбавляє її можливості матеріально забезпечувати себе, позивач також не в змозі у повному обсязі утримувати дочку, у той же відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на має, але отримує мінімальні доходи, має ряд захворювань, у зв'язку із чим суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу позивачу, на утримання дочки, яка продовжує навчання у учбовому закладі, однак, не в тому розмірі, в якому просить позивач у позові.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку із цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, надані сторонами докази, їх посилання на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, аліментів на утримання ОСОБА_5 у розмірі 400 гривень на період навчання останньої, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, починаючи з часу звернення до суду із позовом, а саме 15.01.2016 року, щомісячно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць

Враховуючи вищевикладене та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 180,181,199,200 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 256, 257, 258, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 (чотириста) гривень, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років, щомісячно, починаючи з 15.01.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя - І.Ю.Котлярова