Справа №266/267/16-ц
Провадження№ 2/266/286/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Первинної профспілкової організації Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» профспілки працівників вугільної промисловості України до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання його вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача.

В судовому засіданні представником відповідача ДП «ММТП» ОСОБА_4 заявлено клопотання, яке було підтримано іншим представником ОСОБА_3, про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки можливість судового порядку розвязання колективних трудових спорів діючим законодавством не передбачена, за виключенням деякої категорії спорів, до яких даний спір не відноситься.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проти клопотання заперечували, пояснивши, що підстав для закриття провадження у справі немає, оскільки дана категорія спорів підлягає розгляду в суді.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 р. № 15-рп/2002 по справі № 1-2/2002 встановлено, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, встановлені ст.ст. 23, 25 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та ст.ст. 20, 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» порядки врегулювання спору не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист, а від цього підстав для закриття провадження у справі немає.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи зі змісту наведеного закону, за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закриття провадження у справі можливе лише за умов вирішення справи за правилами іншого, ніж цивільне, судочинства.

Таким чином, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 205 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ДП «ММТП» ОСОБА_4 про закриття провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.Г. Пантелєєв