ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/764/16-ц
"30" листопада 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом неповнолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району м. Кам'янське, орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району м. Кам'янське за участі Петриківського відділу Новомосковської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Обставини справи:
В судовому засіданні позивачі просили задовольнити позов повністю з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Прокурор Сухомлин В.В. позов підтримав частково, а саме тільки в частині щодо стягнення аліментів. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Треті особи не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.
Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району м. Кам'янське просив задовольнити позов.
З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивачів, прокурора, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
Згідно свідоцтв про народження позивачів, їх батьками записано: батько - Відповідач, матір - ОСОБА_4
Однак відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.10.2009 ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно Позивачів.
Таким чином, станом на день розгляду справи аліменти на утримання Позивачів не стягуються.
Згідно характеристики позивачів за місцем навчання від 28.08.2014, а саме НВК "Гармонія", відповідач належну увагу дітям не приділяє, за два роки навчання лише один раз відвідав навчальний заклад.
За даними актів обстеження умов проживання від 13.07.2016 та від 29.07.2016, позивачі проживають у своєї бабусі ОСОБА_5
Служба у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради повідомила, що до лютого 2014 року відомостей про неналежне виконання Відповідачем свої батьківських обовязків на адресу служби не надходило. У лютому 2014 року надійшов лист від навчального закладу про проведення профілактичної бесіди з Відповідачем. Але, так як Відповідач проживає в Заводському районі міста, дана інформація була передана до органів опіки та піклування відповідного району. З тих же підстав, на сьогодні не має можливості підготувати органу опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав.
Згідно відповідей Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради, а також наданого акта обстеження умов проживання від 31.10.2016, Відповідач не мешкає на території Заводського району м. Кам'янське, а тому органу опіки та піклування невідомо спосіб життя, поведінка та виконання батьківських обовязків по відношенню до неповнолітніх Позивачів. Також зазначили, що оскільки діти проживають у Дніпровському районі міста, то потрібно звертатися до органу опіки та піклування вказаного району.
За інформацією органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації, Відповідач за зареєстрованим місцем проживання в Петриківському районі протягом багатьох років не проживає, а тому надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав не має можливості.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5, суду пояснила, що є бабусею позивачів, Відповідач є колишнім зятем. З 2014 року діти постійно почали проживати з нею. Батько дітей належної допомоги не надає. Самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Однак інколи надає грошову допомогу в розмірі 200-400 грн. Але цих коштів не вистачає, щоб забезпечити двох неповнолітніх дівчат. Вона разом зі своїм чоловіком не в змозі їх забезпечити належними умовами.
Суд зауважує, що в Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любов і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".
Закон України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобовязанні виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
За змістом ст. 155 ч.4 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом, зокрема позбавлення батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей.
Суд зазначає, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені факти, як кожний окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.
Суд констатує, що дійсно має факт неналежного виконання батьківських обовязків з боку Відповідача.
Між тим, позбавлення батьківських прав можливе лише як виключний спосіб відповідальності батьків, які не виконують свої батьківські обовязки.
Однак, як пояснили позивачі та допитана в суді свідок ОСОБА_5, Відповідач іноді надає матеріальну допомогу в розмірі 200-300 грн. Інколи відвідує своїх доньок, останній раз в травні та липні 2016 року.
Також, надана НВК "Гармонія" учбова характеристика позивачів від 28.08.2014, датована 2014 роком, тобто містить інформацію майже двохрічної давнини.
Під час розгляду справи, Позивачі не змогли пояснити, чому саме через таку поведінку батька, їх право на належні умови виховання та матеріальне забезпечення, підлягає відновленню саме шляхом позбавлення Відповідача батьківських прав.
Таким чином, аналізуючи в сукупності встановлені обставини та досліджені докази, суд вважає, що в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав слід відмовити, за необґрунтованістю.
При цьому заслуговують на увагу доводи позивачів щодо їх неналежного матеріального забезпечення з боку Відповідача.
Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Частиною 2 ст. 182, ст. 183 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей,непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.
Як встановлено мати Позивачів, позбавлена відносно них батьківських прав. Отже в даній справі, враховуючи відсутність іншого законного представника, суд вважає неповнолітніх дітей заявників належними позивачами.
Відповідач є працездатним, що підтверджується зокрема інформацією наданою органом опіки та піклування адміністрації Заводського району м. Кам'янське, в листі якого від 11.10.2016 вказано, що в телефонній розмові Відповідач повідомив про свою роботу в м. Львові; матеріальну допомогу в достатньому розмірі не надає; стягнення аліментів на користь позивачів на дату розгляду справи припинено.
Доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти, Відповідачем в порушення статей 10 та 60 ЦПК України не надано.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність обовязку та можливості Відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, на користь Позивачів починаючи з дати предявлення позову.
Також суд зауважує, що розмір частки аліментів на двох дітей визначається як єдина частка від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; в даному випадку, оскільки позивачі народилися в один день - до 28.06.2017.
Отже в частині позову щодо стягнення аліментів у чітко визначеній частці на кожну дитину слід відмовити.
Оскільки позивачі на підставі Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору при зверненні із даною заявою, судовий збір щодо задоволеної частини вимог підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави, а саме в розмірі 551,20 грн. Судові витрати по сплаті судового збору за подання позову щодо позбавлення батьківських прав, в частині якого було відмолено, слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 212, 215, 218, 226-228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до їх повноліття але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в рівних частках на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, починаючи з 11 серпня 2016 року.
В іншій частині позову відмовити.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення щодо стягнення аліментів в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір по справі в розмірі 551 (пятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст заочного рішення буде виготовлено та підписано 05.12.2016.

Суддя ОСОБА_7