Справа № 367/8235/13-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/752/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 16.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Ярун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те? що 03.09.2007 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 24 246 доларів США з розрахунку 9,5% річних на строк з 03.09.2007 р. по 02.09.2013 р. на придбання легкового автомобіля. Позивач зазначив, що 30.06.2010 р. ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», внаслідок чого замінив Укрпромбанк як кредитора у зазначених зобовязаннях.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 03.09.2007 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно із яким ОСОБА_3 поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Далі позивач, посилаючись що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує у зв'язку із чим виникла заборгованість, яку позивач уточнивши станом на 03.04.2014 р. складає 168196,83 грн.: по тілу кредиту 10774,53 дол. США, що складає згідно курсу НБУ 121 122,96 грн., по відсоткам 3499,75 дол.США, що складає 39342,79 грн., комісії в розмірі - 7 731,08 грн., просив стягнути солідарно із відповідачів на свою користь.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто солідарно із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» загальну суму заборгованості за кредитним договором від 03.09.2007р. у розмірі - 168 196,83 грн. та судові витрати у сумі 1206 грн.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не погодившись з рішення суду подали апеляційні скарги, просять рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4.

Відповідачі у своїх скаргах посилаються на те, що терміном більше трьох років позивач не повідомляв відповідачів про те, що він новий кредитор, а також не повідомляв поручителя про існування заборгованості за кредитним договором та не звертався до поручителя протягом шестимісячного строку з дня прострочення платежу з претензією чи повідомленням про порушення боржником зобовязань, що судом не було враховано. Крім того, вважають, що розрахунок заборгованості зроблений позивачем не відповідає дійсності є завищеним. Відповідачі, посилаючись на те, що були позбавлені можливості приймати участь у справі, оскільки рішення суду є заочним, просять застосувати строки позовної давності та відмовити у позові, оскільки нарахування відсотків та комісії по кредитному договору розпочалось з 01.07.2010 року, а за захистом порушеного права позивач звернувся 05.11.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, уклали кредитний договір №995/ФКВ-07, згідно умов якого, позивач надав відповідачеві грошові кошти в сумі 24 246 доларів США строком 72 місяці, з кінцевим терміном повернення «02» вересня 2013 року. Згідно п. 5 даного договору процентна ставка за користування кредитом: 9,5% річних, за умови виконання позичальником п. 4.2.10 договору, 10,7 % річних у разі невиконання позичальником п. 4.2.10 договору (а.с.5-10).

В цей же день 03.09.2007 р., між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 (поручитель) і ОСОБА_2 (боржник) був укладений договір поруки №995/2ФПОР-07, відповідно до п.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №995/ФКВ-07 від 03.09.2007 р. (а.с. 12).

Крім того, встановлено, що 30.06.2010 р. між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_4, відповідно до умов якого Укрпромбанк передає (відступає) ОСОБА_4 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 20-25).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 станом на 03.04.2014 р., загальна сума заборгованості за договором кредиту №995/ФКВ-07 від 03.09.2007 р. дорівнює 168196,83 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 10774,53 дол. США, що складає згідно курсу НБУ 121 122,96 грн., по відсоткам 3499,75 дол.США, що складає 39342,79 грн., комісії в розмірі - 7 731,08 грн. (а.с.72).

При цьому строк повернення кредитних коштів договором встановлений до 02 вересня 2013 року, з даним позовом позивач ОСОБА_4 звернувся 31 жовтня 2013 року (а.с.32).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та фактично не заперечуються сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором не виконує, має заборгованість, тому позивач ОСОБА_4 має право вимагати стягнення з відповідачів солідарно коштів, нарахованих згідно з умовами договору.

Проте вирішуючи спір, суд першої інстанції не перевірив коли у кредитора виникло право на звернення до суду і чи не прострочений трирічний строк позовної давності по стягненню чергових щомісячних платежів.

Оскільки виконання договору здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його.

Сторони кредитного договору домовленості щодо зміни тривалості позовної давності в порядку ст. 259 ЦК України не досягли.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачі просили застосувати позовну давність.

На думку колегії суддів, зазначені обставини заслуговують на увагу.

Так, звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 31.10.2013 року свідчить про сплив строку позовної давності для звернення до суду в частині заборгованості по стягненню чергових щомісячних платежів (відсотків та комісії), що виникли до 31.10.2010 року.

Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню кредитна заборгованість в частині, що виникла і не сплачена в межах строку позовної давності, а саме з 01.11.2010 року, а саме: заборгованості за кредитом -10774,53 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.04.2014 року складає 121122,96 грн., заборгованості за відсотками 3070,70 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.04.2014 року складає 34519,58 грн., комісії за ведення кредиту 6773 грн., а всього - 162 415,54 грн. (а.с.96).

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не була дана належна правова оцінка обставинам справи, у повній мірі не зясовані фактичні обставини справи, встановлення яких має важливе значення для правильного вирішення спору, тому відповідно до вимог ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої з відповідачів на користь ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором та судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Доводи апелянтів про те, що оскільки Банк не звертався до поручителя протягом шестимісячного строку з дня прострочення платежу тому позовні вимоги до поручителя безпідставні, не можуть бути прийняті до уваги, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір було укладено на строк до 02.09.2013 року.

Відповідно до договору поруки, строк його закінчення не встановлений.

До суду з даним позовом до відповідачів боржника та поручителя ОСОБА_4 звернувся у жовтні 2013 року, таким чином предявив вимоги у шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України, у звязку з чим зобовязання за спірним договором поруки не припинилося.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Посилання відповідачів, як на підставу для відмови у позові, на те, що позивач не повідомляв їх, що він новий кредитор не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п.1) ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про заміну кредитора відповідачі були повідомлені шляхом направлення довідки про заборгованість від 16.09.2013 року (а.с.19) та під час розгляду даної справи, маючи можливість заперечувати проти позовних вимог, оскаржувати рішення суду, що відповідає положенням статті 124 Конституції України, щодо судового захисту.

Твердження відповідачів що розрахунок заборгованості наданий позивачем є завищеним, безпідставні оскільки не спростований відповідачами.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2014 року змінити в частині розміру стягнутої кредитної заборгованості та судового збору.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( м. Київ, вул. Фрунзе, 39, МФО 380236, р/р № 373980009, ідентифікаційний код за ) заборгованість за кредитним договором №995/ФКВ-07 від 03.09.2007р. у розмірі - 162 415,54 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом -10774,53 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.04.2014 року складає 121122,96 грн., заборгованості за відсотками 3070,70 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.04.2014 року складає 34519,58 грн., комісії за ведення кредиту 6773 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( м. Київ, вул. Фрунзе, 39, МФО 380236, р/р № 373980009, ідентифікаційний код за ) судові витрати у сумі 603 грн., з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :