Єдиний унікальний номер 255/5966/13-ц Номер провадження 22-ц/775/412/2016
Головуючий у 1 інстанції Цукуров В.П. Єдиний унікальний номер 255/5966/13-ц
Доповідач Халаджи О.В. Номер провадження 22-ц/775/412/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Жданової В.С., Постолової В.Г.

за участю секретаря Доля В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Петрокоммерц-Україна» на рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Петрокоммерц-Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьке шахтобудівельне підприємство», ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинний двір», товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар-Дон» про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою публічного акціонерного товариства «Банк «Петрокоммерц-Україна», -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2012 року публічне акціонерне товариство «Банк «Петрокоммерц-Україна» (далі - ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Банк «Петрокоммерц-Україна» (далі - ЗАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна», та товариством з обмеженою відповідальністю «Донецьке шахтобудівельне підприємство» (далі - ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство») укладено кредитний договір, на підставі якого банк зобов'язався надати боржнику кредитні кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом фінансування 825 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних на строк до 27 серпня 2010 року. Додатковою угодою до цього договору від 21 липня 2009 року встановлено ліміт фінансування в розмірі 510 тис. доларів США та строк користування траншем не більше ніж 331 добу. З метою забезпечення виконання зобов'язань 29 серпня 2008 року між ЗАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна», і ОСОБА_2, ОСОБА_1, товариством з обмеженою відповідальністю «Галант» (далі - ТОВ «Галант») та товариством з обмеженою відповідальністю «Оскар-Дон» (далі - ТОВ «Оскар-Дон»), а 27 лютого 2009 року між ЗАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна», і товариством з обмеженою відповідальністю «Гостинний двір» (далі - ТОВ «Гостинний двір») укладено п'ять договорів поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань у повному обсязі.

Посилаючись на те, що позичальник не виконав зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування, ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» просило стягнути солідарно з боржника та поручителів заборгованість за кредитним договором та процентами за його користування, яка станом на 8 червня 2012 року складала 701 тис. 297 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) складало 5 млн 605 тис. 116 грн 24 коп.

Рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2013 року позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» на користь ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 701 тис. 297 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 8 червня 2012 року складало 5 млн 605 тис. 116 грн 24 коп., в задоволенні позову відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2013 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» та ОСОБА_1, з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» та ТОВ «Галант», з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» та ТОВ «Гостинний двір» на користь ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 701 тис. 297 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 8 червня 2012 року складало 5 млн 605 тис. 116 грн 24 коп., у задоволенні позову ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Оскар-Дон» відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року касаційні скарги ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостинний двір» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостинний двір» скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області (м. Донецьк) від 20 червня 2014 року зазначену справу призначено до розгляду апеляційним судом на 2 липня 2014 року.

Справу було призначено до розгляду ще на 30 липня та 17 вересня 2014 року.

На підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальну підсудність справ Апеляційного суду Донецької області визначено апеляційному суду Запорізької області.

29 вересня 2014 року будівлю Апеляційного суду Донецької області (м. Донецьк) було захоплено незаконними збройними формуваннями.

ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» звернулося до Апеляційного суду Запорізької області з клопотанням про прийняття справи № 2/255/1766/2013 до провадження (в порядку ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції») та з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, до якої додало копії всіх наявних матеріалів та судових рішень.

Апеляційний суд Донецької області (м. Донецьк) листом від 10 жовтня 2014 року повідомив Апеляційний суд Запорізької області про те, що у зв'язку із захопленням незаконними збройними формуваннями будівель Апеляційного суду Донецької області (м. Донецьк) зазначена справа залишилася в приміщенні суду згідно з витягом з акта прийому-передачі цивільних справ, які залишилися не розглянутими станом на 22 вересня 2014 року, до архіву Апеляційного суду Донецької області (м. Донецьк).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» на рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2013 року повернуто заявнику.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» відхилено, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 9 грудня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року скасовано, по справі висловлена правова позиція, що на підставі положення абзацу 2 частини третьої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» судам надано право на вчинення необхідних процесуальних дій за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення у разі неможливості передачі матеріалів справи, розгляд якої не закінчено і яка перебуває у провадженні місцевого, апеляційного судів, розташованих у районі проведення антитерористичної операції, відповідно до встановленої цим Законом підсудності.

Матеріали і документи є достатніми, якщо суд може вирішити справу по суті.

Достатність оцінюється судом індивідуально.

20 січня 2016 року справа з правовими позиціями Верховного Суду України надійшла до апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою позивача ПАТ «Банк Пертокомерц- Україна» на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 листопада 2013 року, в якій просили рішення суду змінити, оскільки воно не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що у суда першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позову щодо поручителів у зв'язку з порушенням строку пред'явлення до них вимоги. Відмовляючи у застосуванні солідарної відповідальності поручителів ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостиний двір», суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги рішення Господарського суду, які набули чинності і якими вищевказаним юридичним особам було відмовлено у задоволенні позовів про визнання договорів поруки припиненими. Поклавши на позивача обов'язок надання доказів на підтвердження факту належного пред'явлення вимоги-повідомлення до поручителів, суд першої інстанції, не дочекавшись відповідей, ухвалив рішення. Крім того, зробивши висновки по вимогам щодо поручителя ОСОБА_1 про можливість звернення до суду в шестимісячний термін з дня закінчення строку основного зобов'язання, суд не звернув уваги, що такий висновок суперечить діючому законодавству. Суд безпідставно не прийняв до уваги докази, надані на підтвердження факту своєчасного повідомлення поручителів про наявність боргу і необхідність його погашення. Незважаючи на відсутність такого підтвердження з відділення зв'язку (за давністю строку), даний факт підтверджений оригіналами листів та фіскальними чеками.

Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в справі є зворотній лист про вручення судової повістки ПАТ «ОСОБА_3 Україна», а стосовно відповідачів повідомлення через оголошення на сайті апеляційного суду Донецької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Як було зазначено вище, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2013 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» та ОСОБА_1, з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» та ТОВ «Галант», з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» та ТОВ «Гостинний двір» на користь ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 701 тис. 297 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 8 червня 2012 року складало 5 млн 605 тис. 116 грн 24 коп., у задоволенні позову ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Оскар-Дон» відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року було оскаржено лише відповідачами ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостинний двір», від відповідача ОСОБА_1 касаційна скарга не надходила.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року касаційні скарги ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостинний двір» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостинний двір» скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На підставі вищезазначеного під час повторного розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції ПАТ «Банк «Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостинний двір».

Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є ПАТ «БанкПетрокоммерц-Україна», та ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство» укладено кредитний договір №031-08-08, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредиту кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом фінансування 825 000,00 доларів США зі сплатою 15% річних та поверненням до 27 серпня 2010 року, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку отриманий кредит та сплатити відповідні проценти і виконати всі зобов'язався, зазначені у договорі. Додатковою угодою №8 від 21 липня 2009 року докредитного договору встановлено ліміт фінансування в розмірі 510 000,00 доларів США та строком користування траншем не більше ніж 331 діб.

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою рахунку ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство».

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено наступні договори.

29 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки №031-08-08/4, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань за кредитним договором в повному обсязі таких.

27 лютого 2009 року між позивачем та ТОВ «Гостинний двір» укладено договір поруки №031-08-08/6,відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником йогоборгових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

29 серпня 2008 року між позивачем та ТОВ «Галант» укладено договір поруки №031-08-08/2, відповідно доякого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язаньперед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

29 серпня 2008 року між позивачем та ТОВ «Оскар-Дон» укладено договір поруки №031-08-08/3, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його борговихзобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно доумов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитом протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії договору поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (Постанова Пленуму №5 від 30 березня 2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитним правовідносин»).

При цьому, умовами договору поруки від 29 серпня 2008 року, а саме, пунктом 4.2, передбачено, що порука припиняється у випадку виконання боргових зобов'язань.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору від 29 серпня 2008 року №031-08-08, укладеного між ПАТ «БанкПетрокоммерц-Україна» та ТОВ «Донецьке шахтобудівельне підприємство», кінцевим терміном повернення позичальником кредитних грошових коштів є 27 серпня 2010 року.

ТОВ «Гостиний Двір», ТОВ «Галант», ТОВ «Оскар-Дон», ОСОБА_1 як поручителям, банком були надіслані вимоги про повернення кредитних коштів, відсотків та сплати неустойки від 04 травня 2012 року. До суду з позовом банк звернувся 17 червня 2012 року.

Порука - це додатковий вид забезпечення вимог, тому передбачає особливі умови та строки на звернення з вимогами кредитора до поручителя та умови припинення договору поруки, а саме, ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Судом встановлено, що строк виконання основного зобов'язання закінчується 27 серпня 2010 року, як це передбачено графою 8 Розділу 1 кредитного договору (т. 1, а.с. 10).

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 559 ЦК України, кредитор втрачає право на звернення до поручителя у зв'язку з тим, що норми цієї статті передбачають презумпцію припинення договору поруки після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, судом першої інстанції після повторного розгляду справи було вірно встановлено, що позивач, в порушення вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України звернувся до відповідачів шляхом звернення до суду з позовом після спливу шестимісячного строку.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Окрім того, при скасуванні попередніх судових рішень суд касаційної інстанції в ухвалі від 17 квітня 2013 року звернув увагу судді на порушення ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як позов до поручителів предявлено з пропущенням шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання, а у відповідності до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (Т. 1 а.с. 106-108).

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача щодо направлення на адреси поручителів вимог про повернення коштів за кредитом від 26 листопада 2010 року, оскільки вбачається, що направлення такої вимоги є намаганням позивача штучно продовжити строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманних у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умови договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, обчислення строку має відбуватись з дня предявлення позову до суду.

Також колегія суддів не може прийняти до уваги доводи скарги про те, що рішеннями Господарського суду м. Київ від 18.06.2013 року та 16.07.2013 року, які набули чинності, відповідно ТОВ «Галант» та ТОВ «Гостінний двір» у задоволенні позовів, предявленних до ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» про визнання поруки, якою забезпечений договір, припиненою було відмовлено, оскільки, як вже було зазначено вище, обчислення шестимісячного строку має відбуватись з дня предявлення позову до суду (червень 2912 року, тоді як вимога банком подана 26 листопада 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що договори поруки, укладені між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Гостиний Двір», ТОВ «Галант», є припиненими на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позовні вимоги до ТОВ «Гостиний Двір», ТОВ «Галант», є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення буз змін в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Петрокоммерц-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинний двір», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галант»

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, Апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Петрокоммерц-Україна» відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Петрокоммерц-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гостинний двір», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галант» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: