Справа № 594/1459/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26 січня 2005 року померла його тітка ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, на яку він претендує як спадкоємець за заповітом та до складу якої входить будинковолодіння по вул. Дністрова, № 38 в с. Вільховець Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, зазначив, що 09 жовтня 2015 року приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

А тому, просив суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на спадкове майно будинковолодіння по вул. Дністрова, № 38 в с. Вільховець Борщівського району Тернопільської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився. Від виконуючого обовязки старости до суду надійшла письмова заява, в якій просив справу слухати у відсутності представника відповідача, зазначивши, що заперечень щодо позову не має, і що відповідач такий визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 померла 26 січня 2005 року в с. Вільховець Борщівського району Тернопільської області, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 190988, виданого повторно 11 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області.

За життя, а саме 30 серпня 2004 року померла ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено копією заповіту від 30 серпня 2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 75.

09 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 по питанню оформлення спадщини на майно померлої 26 січня 2005 року ОСОБА_3, спадкоємцем якої він є на підставі заповіту. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Дністрова, № 38 в с. Вільховець Борщівського району, через відсутність правовстановлюючих документів, та рекомендовано звернутися в суд. Наведене вбачається з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 № 640/02-14 від 09 жовтня 2015 року.

Судом встановлено, що будинковолодіння, в якому проживала померла ОСОБА_3, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) вона була його єдиним членом. В період з 1991 року по 1994 рік ОСОБА_3 була головою та єдиним членом даного двору, що стверджено копією особового рахунку з погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради за № 287 на імя ОСОБА_3, довідкою виданою ОСОБА_2 сільською радою № 493 від 02 вересня 2015р.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, ОСОБА_3 на відповідній правовій основі набула право на будинковолодіння, в якому проживала, та яке розташоване по вул. Дністровій 38 в с. Вільховець Борщівського району Тернопілської області, проте, за життя у визначеному порядку своє право власності на вказаний нерухомий обєкт не оформила, та у відповідному органі не зареєструвала, що в свою чергу перешкоджає позивачу, як спадкоємцю останньої оформити свої спадкові права.

Відповідно до ст. ст.1216-1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої ОСОБА_3 26 січня 2005 року. Інші особи про свої права щодо спадщини, яка відкрилась після смерті зварич Г.В. не заявляли.

Зазначене випливає з інформації приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 № 640/02-14 від 09.10.2015 року.

Крім того, вказані обставини, також стверджені матеріалами спадкової справи № 244/2015 відкритої щодо майна померлої ОСОБА_3.

Таким чином, аналізуючи всі досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, має право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, і за ним слід визнати право власності на будинковолодіння по вул. Дністрова № 38 в с. Вільховець Борщівського району Тернопільської області.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 120, 123 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 1216-1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як за спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_3, яка померла 26 січня 2005 року в с. Вільховець Борщівського району, право власності на будинковолодіння по вул. Дністрова, № 38 в с. Вільховець Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.