Справа № 473/4582/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"06" січня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за законом після смерті 25 квітня 2015 року батька ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 08 лютого 1997 року. Крім цього просила визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою м. Вознесенськ, вул. Десантників 3.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за заповітом був її син ОСОБА_3, який також помер 25.04.2015 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 2/3 частини житлового будинку № 3 по вул. Десантників в м. Вознесенську, яку прийняв, але не оформив своїх спадкових прав ОСОБА_3

Позивач після смерті ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 2/3 частин житлового будинку в зв'язку з не підтвердженням факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4

Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті смерті батька ОСОБА_3, позивач просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 25 квітня 2015 року. (а.с.9, 10.11).

На підставі її заяв про прийняття спадщини, у приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу заведена спадкова справа № 11/2015 від 03.08.2015 року, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса від 22.12.2015 року.

Нотаріусом було встановлено, що спадкове майно складається з : житлового будинку № 3 по вул. Десантників в м. Вознесенську, який на праві власності належав:

2/3 частки ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 386 від 27.03.1982 року, що було видане Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою та Свідоцтва про право власності № 385 від 27.03.1982 року (а.с.14,15);

1/3 ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 387 від 27.03.1982 року. (а.с.16).

Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку оскільки було встановлено, що ОСОБА_3, який був спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4 спадщину не прийняв. (а.с.13)

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Так в судовому засіданні було встановлено, що 08.02.1997 року померла ОСОБА_4 . Після її смерті спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавалися. (довідка приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу від 20.10.2015 року № 199/02-14) (а.с.13).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з наступного: 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою Миколаївська область м. Вознесенськ, вулиця Десантників № 3. Згідно заповіту, що був посвідчений 04.03.1976 року Державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 нотаріальної контори, спадкодавець ОСОБА_4 все своє майно заповідала ОСОБА_3 (а.с.17).

В судовому засіданні було встановлено, що після смерті ОСОБА_4 . фактично спадщину прийняв її син ОСОБА_3

На час смерті ОСОБА_4 діяв ЦК УРСР. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з наданих суду доказів ОСОБА_3 проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, та сплачував всі комунальні послуги, що підтверджується довідкою вуличного комітету (а.с.20) та розрахунковими книжками (а.с.23,24,25,26,27).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив у володіння спадковим майном, про що відсутні необхідні документи для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу у володіння спадковим майном, суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті матері ОСОБА_4

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено неможливість оформлення позивача ОСОБА_1 у спадкових правах у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування на спадкове майно за позивачем, яке складається з 2/3 частини житлового будинку № 3 по вул.Десантників в м. Вознесенську після смерті батька ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 08 лютого 1997 року, до складу якої входить 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою Миколаївська область м. Вознесенськ вулиця Десантників № 3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 померлого 25 квітня 2015 року на 2/3 частини житлового будинку № 3 по вулиці Десантників в місті Вознесенську Миколаївської області .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар