Справа № 148/2958/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Куліковій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію витрат повязаних з розглядом справи

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про компенсацію витрат повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача мотивуючи свої вимоги тим, що у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Тульчинського районного суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинно збудованих споруд і просив суд: зобов'язати ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,25 га, розташованою за адресою: вул. Першотравнева, буд. 172, с. Кинашів, Тульчинського району, Вінницької області шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованих господарських споруд та прибудов для ведення домашнього господарства, а саме: господарську споруду у вигляді прибудови з блоків з фундаментною основою виготовлену з цегли, що має бетонні стовпи та накриту металевим накриттям, невстановленого призначення, що має загальну протяжність по лінії розмежування земельних ділянок позивача та відповідача близько 14 метрів та висоту близько 1 метра 90 сантиметрів від ґрунтового покрову. Стягнути з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 5000 грн. матеріальних витрат на консультаційні та юридичні послуги.

Справа слухалася: 30.09.2015 року, 12.10.2015 року , 5.11.2015 року та була призначена до слухання на 18 листопада 2015 року.

Після судового засідання, яке відбулося 05 листопада 2015 року позивач подав до суду письмову заяву, в якій попросив залишити його позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Тульчинського районного суду від 18 листопада 2015 року заява ОСОБА_2 про залишення його позовної заяви без розгляду була задоволена.

Для надання йому правової допомоги та представництва інтересів в судових засіданнях в цивільній справі № 148/1619/15-ц за позовом ОСОБА_2, між ним та адвокатом ОСОБА_3 04 вересня 2015 року була укладена угода про надання правової допомоги. Адвокатом ОСОБА_3 було підготовлено та подано до суду письмове заперечення на позовну заяву, той представляв його інтереси в судових засіданнях 30.09.2015 року, 12.10.2015 року, 5.11.2015 року.

За надання правової допомоги він заплатив адвокату згідно Угоди та Додатку №1 до угоди про надання правової допомоги гонорар в розмірі 4960,80 грн., що підтверджується квитанцією адвоката, оригінали яких в цивільній справі № 148/1619/15-ц.

В звязку з цим, просить суд, винести рішення яким стягнути з ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача

Позивач в судове засідання не з'явився направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтриманні позовних вимог в повному обсязі.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився. Представником відповідача ОСОБА_4, який діє за довіреністю, на адресу суду направленні заперечення щодо позовних вимог та заява про розгляд справи у відсутність представника. У вказаних запереченнях представник відповідача позовні вимоги не визнав. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Також у відповідності до правил адвокатської етики Затверджені Установчим З'їздом адвокатів від 17.11.2012, що випливають із ЗУ «Про адвокатуру», адвокатом відповідно до виконаної роботи складається акт виконаних робіт, де повинно бути повністю розписано витрати за виконану ним роботу. В даному випадку як і сам позивач зазначає в позовній заяві було лише три судових засідання 30.09.2015 року, 12.10.2015 року, 05.11.2015 року, під час яких адвокатом подано тільки заперечення та докази від самого відповідача.

Позивачем також подано письмові докази зокрема договір про надання правової допомоги, та додаток до нього. Додаток в якому розписано витрати на правову допомогу датований 30.09.2015 роком, сама ж заява про залишення позовної заяви без розгляду ухвалена 18.11.2015 року, що свідчить про те, що адвокат наперед не міг вирахувати кількість засідань в справі, що свідчить про неприпустимість цих доказів. Також в матеріалах провадження наявна квитанція написана задніми числами, адже вона випливає із додатку до договору про надання правової допомоги та датована ще раніше 30 вересня 2015 року.

Всі ці факти свідчать про те, що фактично позивач під час розгляду цивільної справи не міг понести таких великих витрат на правову допомогу, та надав суду недостовірні відомості з приводу оплати його роботи, так як навіть беручи до уваги розмір виконаної роботи, а саме одне заперечення та присутність на судових засіданнях не можуть оцінюватись у таку високу суму оплати праці.

Дослідивши матеріали справи суд встановив:

21.07.2015, ОСОБА_2 звернувся в Тульчинський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд.

Справа призначалась до розгляду 30.09.2015, 12.10.2015, 5.11.2015 та 18.11.2015.

Ухвалою Тульчинського районного суду від 18.11.2015, яка набула законної сили, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, на підставі поданої заяви. (а.с. 5).

Питання щодо розподілу судових витрат в судовому засіданні не вирішувалось.

За приписами ст. 89 ч.3 ЦПК України визначено, що у випадках закриття провадження в справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах» п. 38 ч.3 передбачено, що у випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до вимог ст. 79 ч.1 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 п.2 цієї ж статті, до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

В свою чергу, ст. 84 ч.1 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язанні з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

В частині другій цієї ж статті зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В судовому засіданні 30 09.2015, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд було представлено угоду про надання правової допомоги, укладену 4.09.2015 між адвокатом ОСОБА_3 та відповідачем по справі ОСОБА_1 До вказаної угоди також надано квитанцію № 3009 від 30.09.2015 про сплату гонорару адвокату в сумі 4960 грн. та додаток до угоди про розрахунок винагороди. (а.с. 6-8).

Вирішуючи питання щодо сум компенсації за надання правової допомоги, судом враховано вимоги Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», в п. 47 якої зазначено, що право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8, 59 Конституції України.

В частині 4 даного пункту зазначено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Станом на 1.01.2015, розмір мінімальної заробітної плати, з якого необхідно обраховувати компенсацію судових витрат, встановлено на рівні 1218 грн. Таким чином, компенсація витрат не може перевищувати 40% від вказаного розміру і становить 487,20 грн. за одну годину роботи.

Із представленого додатку до угоди, де надано розрахунок судових витрат на правову допомогу вбачається, що усна консультація з правових питань склала 1 год. і її оплата становить 551,20 грн., однак компенсація не може перевищувати 487,20 грн. За ознайомлення та вивчення позовної заяви, правової бази, судової практики затрачено 3 год. роботи, з оплатою 1653,60 грн., при граничному розмірі 1461,60 грн. Такий же час затрачено на підготовку та подання до суду заперечення на позовну заяву, з оплатою 1653,60 грн., при граничній оплаті 1461,60 грн. В даній угоді також передбачено представництво в суді 2 год., з оплатою 1102,40 грн., при граничній компенсації 974,40 грн. (а.с. 8).

Таким чином, вирішуючи вимоги позивача, судом враховано положення ст. 3 ЦПК України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10, 11 ЦПК, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позовних вимог судові витрати понесенні позивачем з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 169, 209, 213-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію витрат повязаних з розглядом справи задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, Тульчинський район, с. Кинашів, вул. Першотравнева, 172 на користь ОСОБА_1, Тульчинський район, с. Кинашів, вул. Першотравнева, 170, кошти в сумі 4384,80 грн., як компенсація судових витрат з оплати правової допомоги при розгляді цивільної справи, а також 487,20 грн. витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але були присутні в судовому засідання під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя