АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/597/15 Головуючий 1 інстанції Шмадченко С.І.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Бездітко В.М., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Калюжній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ Надра», ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Антропова Марина Олександрівна, Орган опіки і піклування Харківської міської ради про визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ Надра», ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Антропова Марина Олександрівна, Орган опіки і піклування Харківської міської ради про визнання недійсним договору іпотеки.

В обґрунтування вимог зазначав, що він є сином ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

15.05.2008 р. його мати ОСОБА_7 уклала з ПАТ КБ «Надра» договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира була куплена 05.04.2006 року, в якій він проживав з моменту її придбання і проживає на даний час.При укладенні договору іпотеки сторони не зверталися до органу опіки для отримання дозволу. На час укладання договору іпотеки йому було 9 років, іншого житла він не має.Укладений договір іпотеки порушує його права як неповнолітнього.

В зв'язку з цим просив визнати недійсним договір іпотеки № 6/5/02/2008/980-1/04 від 15.05.2008 укладений між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» проти позову заперечував.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися.

Третя особа - приватний нотаріус Антропова М.О. в судове засідання не з'явилася.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року у позові ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що на час укладання договору іпотеки позивач не проживав у квартирі переданої в іпотеку, зареєструвався у квартирі після укладення договору іпотеки без згоди іпотекодержателя, має інше місце проживання, а тому встановлені факти не є підставою для визнання договору іпотеки недійсним у зв'язку з невиконанням вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що 15.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6/5/02/2008/980-К/16, за умовами якого ОСОБА_9 отримав у банку кредит у сумі 150000 грн. строком до 14 травня 2018 року, зі сплатою відсотків 20,9 річних, (а.с.150).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 16.05.2008 року банк уклав з ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. (а.с.7),

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що орган опіки і піклування не надав попередньої згоди на укладення договору іпотеки, хоча у спірній квартирі на момент його укладення проживав він - неповнолітній, йому було 9 років, іншого житла він не має.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем проживання батьків (усиновлювачів), а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-396цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.12.2000 р..№2-00-196014 ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 24 березня 2006 року вони продали цю квартиру. (а.с.204) та 05 квітня 2006 року придбали квартиру АДРЕСА_1. (а.с.205), яка є предметом іпотеки та придбана не за кредитні кошти.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської районної ради м.Харкова від 18.10.2005 року ОСОБА_7 було надано дозвіл продати від імені малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 частину квартири АДРЕСА_2 та купити на його ім'я частину іншої квартири. (а.с.206 зв.).

Однак ,спірну квартиру мати позивача оформила на своє ім'я.

В спірній квартирі постійно проживав і проживає неповнолітній ОСОБА_1, що підтверджується довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» від 10.07.2014 року.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 15 від 12.06.2015 року батько позивача - ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 30.08.1996 року. (а.с.207 зв.). Позивач в цій квартирі не зареєстрований і не проживав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що позивач з батьком взагалі не спілкується.

Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» від 10.07.2014 року позивач є інвалідом дитинства (медичний висновок № 1800 від 07.12.2001 року). (а.с.12).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що позивач дійсно є інвалідом дитинства, а мати порушила інтереси своєї дитини та при укладанні договору іпотеки надала довідку про те, що вона зареєстрована в квартирі одна та заяву про те ,що малолітні, неповнолітні та недієздатні особи на момент укладання договору іпотеки в квартирі не зареєстровані, не проживають та нею не користуються.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає ,що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов необхідно задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ Надра», ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Антропова Марина Олександрівна, Орган опіки і піклування Харківської міської ради про визнання недійсним договору іпотеки - задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки № 6/5/02/2008/980-1/04 від 16.05.2008 укладений між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді