АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

оловуючого БолотоваЄ.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року, -

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму позики в розмірі 2 000 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 42 580 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 280 грн. 90 коп., судові витрати у розмірі 305 грн. 81 коп., а всього 44 166 грн. 71 коп.

В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 кошти в розмірі 2 000 доларів США.

21 липня 2014 року ОСОБА_3 видав розписку про це.

Зі змісту даної розписки вбачається, що відповідач отримав кошти у борг і зобов'язувався їх повернути в строк до 30 серпня 2014 року ( а.с. 7 ).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначив, що грошові кошти відповідачем не повернуті. Просив стягнути суму боргу та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що прострочення боргу у період з 31 серпня 2014 року по 31 серпня 2015 року становило 365 днів.

Таким чином, три проценти річних від простроченої сумискладатимуть 1 280 грн. 90 коп.

Давши належну оцінку представленим сторонами доказам та врахувавши вищенаведені вимоги закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума позики в розмірі 2 000 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 42 580 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 280 грн. 90 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти відповідачем повернуті, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не підтверджені будь-якими допустимими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про допит свідка, колегія суддів виходить з того, що факт повернення позики не може підтверджуватися показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 09 жовтня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук