У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ІваненкоЮ.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2013 року з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1 000 грн щомісячно.

Вважає, що оскільки відповідач отримує дохід значно більший, ніж установлений в Україні прожитковий мінімум на 2014 рік, тому не потребує отримання аліментів. Крім того, вона на даний час працює у Полтавському обласному санаторії для дітей з порушенням опорно-рухового апарату та отримує мінімальну заробітну плату, має на утриманні доньку ОСОБА_4, яка навчається у вищому навчальному закладі, у зв'язку з чим не може сплачувати ОСОБА_2 аліменти на його утримання. Прохала припинити право ОСОБА_2 на стягнення аліментів на його користь.

Під час розгляду даної справи місцевим судом позивач змінила підставу та предмет позову та просила суд припинити право відповідача на стягнення з неї аліментів і звільнити її від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 15 361,73 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2015 року постановлено доповнити рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти та звільнення від заборгованості по аліментах, а саме: вказано, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти та звільнення від заборгованості по аліментах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2015 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2015 року скасовано в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Припинено право ОСОБА_2 на стягнення аліментів на його утримання з ОСОБА_3 згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2013 року.

В іншій частині рішення місцевого суду та додаткове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову про припинення права на стягнення аліментів та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі №6-306цс15.

Колегія суддів апеляційного суду взяла до уваги, що пенсія відповідача значно перевищує встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, а в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази отримання відповідачем доходів, які є значно вищими, ніж визначений чинним законодавством прожитковий мінімум для непрацездатних громадян, що свідчить про те, що він перестав потребувати матеріальної допомоги.

Доводи касаційної скарги та зміст судового рішення апеляційної інстанції не дають підстав для висновку, що судом були допущені порушення норм процесуального та матеріального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко