Справа № 357/1680/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 13.01.2014 року вона позичила відповідачу 1400 доларів США на строк до 13.07.2014 року, про що відповідачем було складено розписку, в період з 13.01.2014 року по 06.08.2014 року відповідач повернула частину боргу в сумі 3000 грн., залишок боргу становить 1146,79 доларів США або за офіційним курсом НБУ -28 474 грн.59 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача 28 474 грн. 59 коп. основного боргу, 854 грн.24 коп. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та 551 грн.20 коп. судового збору.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 13.01.2014 року відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_1 кошти в розмірі 1400 доларів США, які зобовязувалася повернути протягом шести місяців, про що відповідачем було складено розписку, оригінал якої є в матеріалах справи.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження укладення договору позики між нею та відповідачем на суму 1400 доларів США суду надано вказану вище розписку.

А згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд також виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобовязання та особистий підпис боржника.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач повернула частину боргу, а саме: 02.05.2014 року 1000 грн., що за офіційним курсом НБУ на цю дату /1 долар =11,401581 грн./ становить 87,71 дол. США; 08.06.2014 року 1000 грн., що за офіційним курсом НБУ на цю дату /1 долар =11,825829 грн./ становить 84,56 дол. США; 06.08.2014 року 1000 грн., що за офіційним курсом НБУ на цю дату /1 долар =12,354879 грн./ становить 80,94 дол. США; а тому залишок боргу становить 1146,79 дол.США.

Щодо повернення вказаної вище суми коштів відповідачем, є відмітки на розписці, інших доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума боргу 1146,79 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 26.01.2016 року /1 долар =24,82981 грн./ становить 28 474 грн.59 коп.

Таким чином, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договір позики на суму 1400 доларів США і що відповідач не виконала умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасного повернення всієї суми боргу в установлений строк.

А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 28 474 грн. 59 коп. боргу за договором позики.

Щодо вимог позивача про стягнення суми боргу з врахуванням 3 % річних з простроченої суми, то суд виходить з наступного.

Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин від 07.10.2010 року Верховним Судом України було висловлено правову позицію про те, що проценти, які нараховуються за користування грошовими коштами, та проценти, які нараховуються від простроченої суми та стягуються як фінансова санкція за порушення грошового зобовязання /ст.625 ЦК/, мають різну правову природу. Ці проценти можуть бути стягнуті з боржника одночасно, оскільки це не є подвійним притягненням до юридичної відповідальності.

Розрахунок 3% річних з простроченої суми позивачем проведено тільки за один рік : 28474,59 грн. х 3% =854,24 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача борг за договором позики в сумі 29 328 грн.83 коп., а саме: 28 474,59 грн. основний борг, 854,24 грн. -3 % річних від простроченої суми.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись ст. ст.509, 526, 533, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в сумі 29 328 грн.83 коп. та судовий збір в сумі 551 грн.20 коп., всього 29 880 грн.03 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_3