Ухвала

іменем україни

30 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_4 є батьками доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначала, що дитина проживає з нею.

ОСОБА_4 ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання доньки.

Враховуючи рівність обов'язку обох батьків щодо утримання дітей до їх повноліття, а також те, що дохід відповідача є непостійним та нерегулярним, просила стягнути з останнього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 770 грн. 50 коп. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 5 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

У касаційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 180, 182, 184 СК України, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, врахувавши всі істотні обставини, які мають значення для вирішення даного спору, зокрема, майновий стан платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, обґрунтовано виходив із того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права та ухвалили рішення про часткове задоволення позову, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель