Справа № 591/6001/14-ц
Провадження № 2/591/26/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2016 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми
у складі : головуючого судді Прокудіної Н.Г.
при секретарі Різниченко Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 товариства Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR» до ОСОБА_2, 3-тя особа: ТОВ «Ультратул» про стягнення суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR», 3-тя особа: ТОВ «Ультратул» про визнання договорів поруки недійсними,
Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що оспорюваними договорами поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення не встановлено обов'язку кредитора після виконання мною зобов'язання, забезпеченого порукою, передати мені як поручителю всіх документів, які б підтверджували такий обов'язок боржника (ст. 556 ЦК України), що фактично позбавляє його як поручителя можливості звернення до боржника з зустрічною вимогою про повернення сплачених поручителем коштів. Також вказаними договорами не передбачене його право, встановлене ст. 558 ЦК України на оплату послуг, наданих боржнику. Договорами поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення взагалі не визначено будь-яких обов'язків для кредитора, що є порушенням принципу свободи та рівності договору. Відсутні у вказаних договорах посилання на обсяг моїх прав як поручителя. Аналогічим чином, договори поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення, не містять посилання на обсяг його зобовязань за договором поруки. Вважає, що станом на момент укладення спірних договорів зафіксована певна заборгованість між ТОВ «Ультратул» та «REBIR» АО РСЭЗ по Контракту №1/2012 від 24.10.2012 року. Однак забезпечення зобовязання порукою здійснюється не у звязку з виниклою заборгованістю за поставлений товар у відповідності до акту звірки, який зазначений у договорах, а за товар, який буде поставлений у майбутньому після укладення
договору поруки в обсязі та за ціною, яка не визначена договором і тільки у тому разі, коли у звязку з не проведенням боржником розрахунку за поставлений товар виникне заборгованість у невизначеним договором обсязі.Для договору поруки обсяг відповідальності сторін є істотною умовою, виходячи з положення чинного законодавства. Оскільки на момент укладення договорів поруки не було досягнуто згоди з усіх істотних умов, то договір поруки не було укладено, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Просить визнати недійсними договори поруки № 1, № 2, № 3, № 4 без зазначення дати та місця укладення, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 товариством Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR», стягнути з відповідача по зустрічному позову судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 товариства Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити за необґрунтованістю.
В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, в задоволенні первісного позову просить відмовити за необґрунтованістю.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 553-554 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.
Згідно даних договорів поруки відповідач поручитель поручився перед позивачем за невиконання боржником свого обовязку. За договорами поручительства відповідач гарантує та приймає на себе всі зобовязання боржника, повернення заборгованості за товар, поставлений позивачем в адресу ТОВ «Ультратул» згідно Контракту на поставку продукції № 1/2012 від 24.12.2012 року (т.1 .с. 27-28).
В порушення умов п.4.3. договору, ст.ст.526, 626, 629 ЦК України, норм Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів ТОВ «Ультратул» допустив заборгованість перед позивачем за зобовязаннями згідно умов договору , оплативши лише частину поставок та не оплативши всі інші рахунки.
З метою врегулювання спору позивач надсилав на адресу ТОВ «Ультратул» претензії № 14/18-330 від 06.05.2014 року, № 16-372 від 29.05.2014 року, № 14/18-284 від 08.04.2014 року , претензії отримані ТОВ «Ультратул» та визнані в повному обсязі (т.1 а.с.116-118)
Так, відповідно до змісту договору поруки № 1 встановлено, що договір поруки укладено між ТОВ «Ультратул» та «REBIR» АО РСЭЗ по Контракту №1/2012 від 24.10.2012 року. Відповідно до змісту договору: засновник ТОВ «Ультратул» ОСОБА_4 гарантує, приймаючи на себе зобовязання боржника повернення заборгованості за товар постачаємий на адресу ООО «Ультратул» від «REBIR» АО РСЭЗ, в межах діючого контракту №1/2012 від
24.10.2012 року всім належним йому рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, що маються у його розпорядженні у відповідності до нижчезазначеного акту звірки станом на 01.08.2013 року.
Відповідно до змісту договору поруки № 2 встановлено, що договір поруки укладено між ТОВ «Ультратул» та «REBIR» АО РСЭЗ по Контракту №1/2012 від 24.10.2012 року. Відповідно до змісту договору: засновник ТОВ «Ультратул» ОСОБА_4 гарантує, приймаючи на себе зобовязання боржника повернення заборгованості за товар постачаємий на адресу ООО «Ультратул» від «REBIR» АО РСЭЗ, в межах діючого контракту №1/2012 від 24.10.2012 року всім належним йому рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, що маються у його розпорядженні у відповідності до нижчезазначеного акту звірки станом на 25.11.2013 року.
Відповідно до змісту договору поруки № 3 встановлено, що договір поруки укладено між ТОВ «Ультратул» та «REBIR» АО РСЭЗ по Контракту №1/2012 від 24.10.2012 року. Відповідно до змісту договору: засновник ТОВ «Ультратул» ОСОБА_4 гарантує, приймаючи на себе зобовязання боржника повернення заборгованості за товар постачаємий на адресу ООО «Ультратул» від «REBIR» АО РСЭЗ, в межах діючого контракту №1/2012 від 24.10.2012 року всім належним йому рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, що маються у його розпорядженні у відповідності до нижчезазначеного акту звірки станом на 01.01.2014 року.
Так, відповідно до змісту договору поруки № 4 встановлено, що договір поруки укладено між ТОВ «Ультратул» та «REBIR» АО РСЭЗ по Контракту №1/2012 від 24.10.2012 року. Відповідно до змісту договору: засновник ТОВ «Ультратул» ОСОБА_4 гарантує, приймаючи на себе зобовязання боржника повернення заборгованості за товар постачаємий на адресу ООО «Ультратул» від «REBIR» АО РСЭЗ, в межах діючого контракту №1/2012 від 24.10.2012 року всім належним йому рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, що маються у його розпорядженні у відповідності до нижчезазначеного акту звірки станом на 03.02.2014 року.
Отже, зі змісту вказаних договорів поруки вбачається, що ОСОБА_4, виступаючи як сторона договору (засновник ТОВ «Ультратул») від імені ТОВ «Ультратул» гарантує, а не поручається, приймаючи на себе зобовязання боржника, а не поручаючись за такі зобовязання, повернення заборгованості за товар, який не вже поставлений, як зазначено у акті звірки, а за той що буде поставлений у майбутньому, в обсязі та ціні, яка не визначена на момент укладення договору.
За таких обставин, суд вважає, що договори поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення, на які посилається позивач за первісним позовом, як на підставу стягнення з нього грошового зобовязання, підлягають визнанню судом недійсними за наступних підстав:
Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України.
В ч. 1 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.
В ч. 2 ст. 203 ЦК України зазначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
В ч. 3 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
В ч. 4 ст. 203 ЦК України зазначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Приписами ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні умови або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.
Тобто, саме в договорі поруки повинно бути визначено, які саме зобов'язання включає в себе порука, адже саме таким чином поручитель може перерахувати розмір відповідальності, та переконатись в достовірності пред'явлених до нього вимог.
Оспорюваними договорами поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення не встановлено обов'язку кредитора після виконання зобов'язання, забезпеченого порукою, передати як поручителю всіх документів, які б підтверджували такий обов'язок боржника (ст. 556 ЦК України), що фактично позбавляє ОСОБА_4 , як поручителя, можливості звернення до боржника з зустрічною вимогою про повернення сплачених поручителем коштів.
Також вказаними договорами не передбачене право, встановлене ст. 558 ЦК України на оплату послуг, наданих боржнику.
Договорами поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення взагалі не визначено будь-яких обов'язків для кредитора, що є порушенням принципу свободи та рівності договору. Відсутні у вказаних договорах посилання на обсяг прав як поручителя.
Аналогічним чином, договори поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення, не містять посилання на обсяг зобовязань ОСОБА_4 за договором поруки, за яку саме суму боргу він поручається.
Зі змісту спірних договорів вбачається, що станом на момент їх укладення зафіксована певна заборгованість між ТОВ «Ультратул» та «REBIR» АО РСЭЗ по Контракту №1/2012 від 24.10.2012 року. Однак забезпечення зобовязання порукою здійснюється не у звязку з виниклою заборгованістю за поставлений товар у відповідності до акту звірки, який зазначений у договорах, а за товар, який буде поставлений у майбутньому після укладення договору поруки в обсязі та за ціною, яка не визначена договором і тільки у тому разі, коли у звязку з не проведенням боржником розрахунку за поставлений товар виникне заборгованість у невизначеним договором обсязі.
Для договору поруки обсяг відповідальності сторін є істотною умовою, виходячи з положення чинного законодавства. Тобто, на момент укладення договорів поруки не було досягнуто згоди з усіх істотних умов. Отже, в розумінні вимог ст. 638 ЦК України договір поруки не було укладено, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до вимог Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 1 від 24 листопада 2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» обсяг зобов'язань поручителя повинен бути визначений умовами договору поруки та узгоджений з умовами кредитного договору - в нашому випадку з умовами Контракту.
Умови оскаржуваних договорів поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення не узгоджені з основним зобов'язанням, оскільки відповідно до п. 12.1. Контракту № 1/2012 від 24 жовтня 2012 року жодна з сторін не має права передавати права та обов'язки по Контракту третій стороні без письмової згоди на те іншої стороні. Таким чином, уклавши з ОСОБА_4 договори поруки, ОСОБА_3 товариство Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR» порушило умови п. 12.1. Контракту № 1/2012 від 24 жовтня 2012 року. Оскільки ТОВ «Ультратул» письмової згоди на укладення таких договорів не надавало.
Крім цього, у контракті не зазначено жодним чином про порядок забезпечення зобовязання, яке виникає та можливість його додаткового забезпечення порукою, що також свідчить про те, що обсяг зобовязань поручителя не узгоджений з умовами Контракту.
Порука віднесена до зобов'язально-правових засобів забезпечення виконання зобов'язань, що спонукають боржника до належного виконання зобовязань, і надає
можливість кредитору застосувати до третіх осіб, що вступили заздалегідь у договір зобовязальної вимоги механізм стягнення боргу. Порука є додатковим зобов'язанням, що виникає на підставі договору. Вона покликана забезпечити належне виконання боржником основного зобовязання.
В той же час, ОСОБА_4 на момент підписання договору поруки взагалі не був ознайомлений з умовами Контракту № 1/2012 та його зміст йому не був відомий. Його підпис відсутній на вказаному Контракті. Спірні договори поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення не містять зазначення про те, що ОСОБА_4 обізнаний з умовами основного зобовязання та обсягом відповідальності як поручитель.
В оскаржуваних договорах поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення не зазначено дати та місця укладення.
Згідно з ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Згідно з ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, строк договору цілком правомірно встановлювати шляхом визначення терміну його початку та закінчення, й строк договору при цьому буде визначатися саме роками, місяцями, тижнями, днями, що сплинуть з початку строку до його закінчення, - а термін може бути визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В оскаржуваних договорах поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення неможливо встановити вказані факти, оскільки не зазначена дата укладання договорів.
А тому, оспорюванні договір поруки, були укладені з порушенням вимог цивільного законодавства України і не можуть створювати правових наслідків для поручителя, що зумовлює їх недійсність.
У даному випадку відсутність дати укладення спірних договорів поруки позбавляє права зрозуміти з якого саме часу ОСОБА_4 є поручителем по основному зобовязанню та який саме обсяг відповідальності має.
Крім того, зі змісту договорів поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення зазначено, що він укладений між ТОВ «Ультратул» в особі ОСОБА_4 як засновника та АТ Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR». Отже, в договорі зазначено, що він діє як засновник ТОВ «Ультратул» та від імені вказаного товариства, а не як фізична особа. Відповідно до змісту статуту ТОВ «Ультратул» у нього, як у засновника таких прав та обовязків (повноважень) на укладення договорів поруки немає. А тому, такі договори поруки №1, №2, №3, №4 без дати укладення укладені ОСОБА_4 без дотримання ч. 2 ст. 203 ЦК України.
Також, за змістом спірних договорів поруки вбачається, що вони містять цивільно-правові домовленості, які фактично є гарантією. Такі правовідносини унормовані главою 49 параграфом 4 ЦК України та відповідно до вимог ст. 560 ЦК України вимагають від гаранта як обовязкової умови правомочності укладення договору спеціальної субєктної правоздатності, яка виражена у тому, що гарантом може виступати виключно банк, інша фінансова установа чи страхова компанія, а не фізична особа, що вказує на відсутність у мене правоздатності видавати гарантію.
Враховуючи вищенаведені обставини, зміст оскаржуваних договорів поруки обмежують права ОСОБА_4 як поручителя та взагалі як сторони правочину і не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення є
несправедливими, оскільки містять виключно односторонній обов'язок з боку ОСОБА_4 гарантувати та прийняти на себе зобов'язання, що є недопустимим та порушують вимоги чинного законодавства, а тому є законні підстави відповідно до вимог ч. 1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України визнати договори поруки недійсними в цілому.
Тому в необхідно відмовити ОСОБА_1 товариству Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR» у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати недійсними договори поруки № 1, №2, №3, №4 без зазначення дати та місця укладення, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 товариством Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR»
Керуючись ст.ст. 525-526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 товариству Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR» у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати недійсними договори поруки № 1, №2, №3, №4 без зазначення дати та місця укладення, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 товариством Резекненської спеціальної економічної зони «REBIR»
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст виготовлено та підписано 23 лютого 2016 року.
Суддя Н.Г.Прокудіна