АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_9 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з вищевказаним позовом про визнання договору поруки №137105 від 29.08.2007 укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем припиненим.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається незаконність рішення, у зв'язку з неповним з'ясування судом обставини по справі та висновки суду не відповідають обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при прийнятті вказаного рішення суд першої інстанції не врахував, що він не був повідомлений про укладення додаткової угоди №1 від 29.08.2007 між позичальником та Банком та, що щомісячні платежі на погашення тіла кредиту за додатковою угодою є більшими, ніж ті, які зазначені в графіку платежів за основним договором.

Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Позивач подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, не надавши до неї доказів на підтвердження обставин, які унеможливлюють його присутність в судовому засіданні. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу у відсутності сторін.

Справа № 753/10370/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2626/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зміна умов основного договору згідно додаткової угоди №1 про внесення змін та доповнень №1 до договору про надання споживчого кредиту №0, не збільшила обсяг відповідальності позивача за вказаним кредитним договором і такі зміни не є підставою для застосування наслідків передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 200 000 дол. США на строк 10 років зі сплатою процентів у розмірі 12,40 % річних, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 29.08.2017 включно (а. с. 52-56), з Додатком №1 до нього встановлено графік погашення кредиту, й визначено суму щомісячного платежу - 1 666,67 дол. США (а. с. 11-13). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з вищевказаного кредитного договору в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а. с. 23-25). Згідно з п. 5.1 поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови Основного договору, свої права та обов'язки за Договором, і погоджується з ними. 29.08.20007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якої змінено п. 1.3.5 договору - позичальник згідно умов договору сплачує Банку комісію на умовах, зазначених у цьому Договорі (а. с. 14-19). Позивач, вважаючи, що відповідно до даної угоди було збільшено суму щомісячної кредитної сплати, порівняно із Графіком, що визначений у Додатку № 1, процентної ставки, й у тому числі включено сплату комісії, тому відбулось збільшення відповідальності позивача, як поручителя. Зазначив, що вказану додаткову угоду було укладено без його повідомлення та згоди на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням відповідальності поручителя, тому звернувся до суду з позовом про визнання вищезазначеногодоговору поруки припиненим з 29.08.2007 на підставі вимог ст. 559 ЦК України.

За змістом ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, відповідно до частини першої ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що поручитель може ставити перед судом питання щодо визнання договору поруки припиненим у разі реальної зміни Банком обсягу зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього.

Матеріали справи свідчать, щоДодаткова угода № 1 про внесення змін та доповнень № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 й Договір поруки були укладені в один день - 29.08.2007 та останній був підписаний позивачем.

Згідно з п. 5.1 договору поруки, поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови Основного договору, свої права та обов'язки за Договором та погоджується з ними.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов'язки за ним, погодились з всіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Також, позивач не був позбавлений права звернутися за юридичною допомогою до моменту підписання договору поруки, а також ініціювати змін в його умови, які на думку ОСОБА_9 порушують його права. Проте, позивач своїм правом не скористався, договір підписав добровільно, а тому зобов'язаний його виконувати.

Крім того, в суді першої та апеляційної інстанцій встановлено, що сума щомісячної кредитної сплати, порівняно із Графіком, що визначений у Додатку № 1 не змінювалась, тому і відповідальність поручителя не збільшувалась.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову правильними.

Доводи апеляційної скарги практично повторюють позовні вимоги, яким надав оцінку суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, в зв'язку з чим вони не є підставою для скасування або зміну рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук