Справа №521/1088/15-ц
Провадження № 2/521/2510/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі - Варналій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить в рахунок основного зобовязання щодо оплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4к-114 від 14.06.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Радіальна, буд. 21, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Також просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору, у розмірі 3056,7 гривні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений Кредитий договір № 4к-114, відповідно до якого Позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі 48 000, 00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 11 % річних, а ОСОБА_2 зобовязалася повернути ці грошові кошти у строк до 14.06.2022 р. відповідно до п. п. 2.1., Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за договором № 4к-114 від 14.06.2007 року, між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, за яким відповідачі надали в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 28, 00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Радіальна, буд. 21. За договором іпотеки узгоджена сторонами правочину ліквідаційна вартість іпотечного майна становить 305 670, 00 гривень (Триста пять тисяч шістсот сімдесят гривень, 00 копійок).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.08.2013 р. по справі № 515/1039/13-ц, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто у солідарному порядку на користь АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» заборгованість за Кредитним договором № 4к-114 від 14.06.2007 р. в сумі 75 070, 71 доларів США, що еквівалентно 600 040гривень19 копійок за офіційним курсом НБУ, станом на 05.04.2013 року за 1 дол. США = 7, 993 гривень. Зазначене рішення суду набрало законної сили 22 10.2013 р.

Але рішення суду про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за Кредитним договором не погашена.

Сума заборгованості за Кредитним договором, станом на 13.11.2014 року складає 1 415 513, 27 гривень (Один мільйон чотириста п'ятнадцять тисяч пятсот тринадцять гривень, 27 копійок), з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 39 043, 54 доларів США 54 цента, що еквівалентно 607517,48 гривень, за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15,56 гривень; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 1725, 21 доларів США, що еквівалентно 26844, 27 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; сума строкової заборгованості за відсотками - 747,43 доларів США, що еквівалентно 11630, 01 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; сума простроченої заборгованості за відсотками - 20 467,00 доларів США, що еквівалентно 318466,52 гривень, за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам - 451054, 99 гривень.

Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний Позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за Банком.

З урахуванням викладеного, просив задовольнити позовні вимоги.

21 липня 2015 року по справі судом було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача були задоволені.

Проте, до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси, відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення від 21.07.2015 року по справі 521/1088/15-ц.

Судом заяву про перегляд заочного рішення від 21.07.2015р., було задоволено та заочне рішення суду від 21.07.2015 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала заяву до суду, в якій зазначила, що з заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2015 року у справі 521/1088/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки вона не згодна, оскільки заборгованість за кредитним договором була частково погашена. Просила про розгляд справи без її участі та, при прийнятті рішення врахувати норми закону "Про мораторій".

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам, прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» та ОСОБА_2, був укладений Кредитий договір № 4к-114, відповідно до якого, Позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі 48000,00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 11% річних, а ОСОБА_2 зобовязалася повернути ці грошові кошти, у строк до 14.06.2022р. відповідно до п. п. 2.1., Кредитного договору.(а.с.11-22)

Згідно п. 2.1., 3.2. Кредитного договору, зі змінами, внесеними Додатковою угодою

№ 2 від 04.10.2012 р., Позивач надав ОСОБА_4 кредит у сумі 48 000. 00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 11 % річних до 04.04.2013 р. (починаючи з 05 квітня 2013 р. по процентній ставці 15% річних), а ОСОБА_4 зобов'язалася повернути ці грошові кошти, у строк до 14.06.2027 р. (а.с.16)

Відповідно до ч. 2 п. 3.2. та п. 4.3. Кредитного договору, зі змінами, внесеними в ці пункти Додатковою угодою № 2 від 04.10.2012 р., ОСОБА_4 зобов'язалася щомісяця, в термін з 01 до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за Кредитним договором становить: з листопада 2012 р. по квітень 2013 р. включно - 474, 00 доларів США. починаючи з травня 2013 р. 580,00 доларів США, згідно Графіка зниження розміру заборгованості та Додатком № 1 до Кредитного договору (викладеному у новій редакції Додатковою угодою № 2 від 04.10.2012 р.). (а.с. 16)

Позичальник зобовязалася щомісячно здійснювати погашення прострочених відсотків, у розмірі 164, 37 доларів США з липня 2013 р. по червень 2018 р. включно, згідно Додатку 2, введеного в дію Додатковою угодою № 2 від 04.10.2012 р. (а.с. 16)

Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.08.2013 р. по справі № 515/1039/13-ц, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто у солідарному порядку на користь АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», заборгованість за Кредитним договором № 4к-114 від 14.06.2007 р. в сумі 75070,71 доларів США, що еквівалентно 600040,19 гривень за офіційним курсом НБУ, станом на 05.04.2013 року за 1 дол. США = 7, 993 гривень.Зазначене рішення суду набрало законної сили 22 10.2013 р.(а.с.38-39)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк, від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору, або актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні також встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за договором № 4к-114 від 14.06.2007 року, між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, за яким відповідачі надали в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 28, 00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Радіальна, буд. 21. За договором іпотеки узгоджена сторонами правочину ліквідаційна вартість іпотечного майна становить 305670,00 гривень. (а.с. 23-26)

Пунктом 8.4.8. Іпотечного договору визначено право Банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми Основного зобовязання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель набуває також, якщо Іпотекодержатель, відповідно до п. 3.4. Кредитного договору заявить Іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити відсотки, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п. 3.2. Кредитного договору, а Іпотекодавець не виконає зазначене зобов'язання.(а.с. 24)

У пункті 10 Іпотечного договору, зазначено, що звернення стягнення за цим Договором здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або Іпотекодержателем самостійно на підставі цього Договору, або за виконавчим написом нотаріуса, або за рішенням суду.

Пунктом 11.3. Іпотечного договору, одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено звернення стягнення, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 11,3.1. Іпотечного договору, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки, на підставі Іпотечного договору, зокрема, шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність, в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором, в порядку визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний Позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, Позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за Банком.

Як вбачається з вимоги, направленої на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.12.2014 року, ПАТ ОСОБА_1 «ОСОБА_1 та Кредит» вимагає виконати порушене зобовязання та погасити наявну заборгованість у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій, або на виконання ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передати добровільно предмет іпотеки у власність іпотекодержателя разом з усією правовстановлюючою документацією, ключами та технічним паспортом, або оформити та передати довіреність на право здійснити іпотекодержателем продаж предмету іпотеки у порядку, передбаченому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та довіреність на право отримати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідку про склад сімї і дублікат правовстановлюючого документу.(а.с. 34-36)

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження, надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві, у разі порушення основного зобов'язання, містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Статтями 38 та 39 Закону України «Про іпотеку», встановлена можливість одержання задоволення вимог кредитора, шляхом визнання за ним права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя та спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно роз'яснень п. 9 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в Постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права, у випадку його порушення, з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки, згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.

Іпотекодавець - відповідач по справі, передала в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру за № 2, в будинку за №21 по вулиці Радіальній в місті Одесі. Зазначена квартира має загальну площу 41.4 кв.м., житлову площу 28,0 кв.м.(а.с.23).

За зазначеною адресою відповідач по справі зареєстрований та проживає, що підтверджується випискою з домової книги.(а.с. 159)

Доказів наявності іншого майна у відповідача, позивачем до суду не надано.

За змістом статті 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зазначений Закон набирає чинності, з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період, на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-46 цс 15 від 15 квітня 2015 року, яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ ОСОБА_1 «ОСОБА_1 та Кредит».

Проте, враховуючи вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд дійшов висновку, що на час дії вказаного закону, виконання даного рішення слід відстрочити.

Відповідно до частини 3 вказаного Закону України, цей Закон втрачає чинність, з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 11, 16, 61, 107,169, 208, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 6, 16, 203, 215, 233, 525, 526, 530, 572, 625, 626, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки , задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «ОСОБА_1 та Кредит» за Кредитним договором № 4к-114 від 14.06.2007 р. у розмірі 1415513,27 гривень (один мільйон чотириста п ятнадцять тисяч пятсот тринадцять гривень, 27 копійок) з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 39043,54 доларів США, що еквівалентно 607517, 48 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 1725,21 доларів США, що еквівалентно 26 844, 27 гривень за офіційним курсом НБУ, станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; сума строкової заборгованості за відсотками - 747, 43 доларів США, що еквівалентно 11630,01 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; сума простроченої заборгованості за відсотками - 20467, 00 доларів США, що еквівалентно 318466,52 гривень, за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2014 року за 1 дол. США = 15, 56 гривень; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам - 451054,99 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 41, 4 кв. м., житловою площею 28, 00 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Радіальна, буд. 21, яка належить на праві власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3, 27.04.1978року народження, ІПН НОМЕР_2, шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, МФО 300131, СДРПОУ 09807856) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З метою вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 41, 4 кв. м., житловою площею 28, 00 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Радіальна, буд. 21, передати предмет іпотеки в управління Публічному акціонерному товариству «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, МФО 300131, СДРЮО 09807856) до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_1 та Кредит».

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», в особі Філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» суму судового збору в розмірі 3056,70 гривень.

Виконання даного рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 2, по вулиці Радіальній буд. №21 в місті Одеса, відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України", наданого як забезпечення кредитів в іноземні валюті» від 03 червня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції, апеляційної скарги, протягом десяти днів, з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук