СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2513/16-ц

пр. № 2/759/2378/16

22 вересня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Семанівої Ю.В.,

за участю секретаря - Ярмощук К.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності на спадкове майно та виділ його в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності на спадкове майно та виділ його в натурі та просить встановити, що ОСОБА_5 належав правоустановчий документ, а саме договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 посвідчений 07.05.1960р. державним нотаріусом 5-ї Київської державної нотаріальної контори зареєстрований в реєстрі за № 2990; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5, право власності на 16/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2; виділити в натурі ОСОБА_1 з домоволодіння АДРЕСА_3 в окрему одиницю нерухомості 16/100 частин домоволодіння, а саме приміщення: 1-1 - коридор площею 1.6 кв.м.; 1-2 - кладову площею 1.8 кв.м.; 1-3 - кухню площею 6.9 кв.м.; 1-4 - житлову площею 9.4 кв.м.; 1-5 - житлову площею 22.1 кв.м.; 1-6 - веранду площею 5.2 кв.м.; 1-7 - ванну площею 2.0 кв.м.; 1-8 - убиральню площею 1.1 кв.м.; 1-9 - кухню площею 6.6 кв.м., усього загальною площею 56.7 кв. м., в т.ч. 31.5 кв.м. житловою, які, згідно з даними технічного паспорту, входять до складу квартири № 1, а також туалет (під літ. «В») площею 1.0 кв. м., що знаходяться на прибудинковій (приквартирній) земельній ділянці по АДРЕСА_4

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його дружини, ОСОБА_5, він звернувся у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Столярчук І.В. була заведена спадкова справа за № 48, проте постановою від 18.10.2014 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що у договорі купівлі-продажу від 07.05.1960 р. прізвище покупця вказано як «ОСОБА_5», а в інших правовстановлюючих документах - «ОСОБА_5», а також, у зв'язку з тим, що згідно з даними БТІ за відповідачами зареєстровано право власності на 84/100 частини домоволодіння, а за ОСОБА_5 1/3 частину, тобто загалом більше одиниці.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, позов просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. В подальшому, позивач просив розглядати позов у його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, позов просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 були присутні в судовому засіданні 22.07.2016 р. та визнали позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання 22.09. 2016 року відповідачі не з'явились, подали до суду заяву де просять слухати справу у їх відсутність (а.с. 27, 129, 131, 133). Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, за наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, оглянувши копію спадкової справи № №8/2013, матеріали цивільної справи №759/10544/15-ц суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 07.05.1960 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 уклали договір купівлі - продажу відповідно до якого ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_5 купила 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_5 Вказаний договір був зареєстрований в реєстрі за №2990. (а.с. 14, 15).

Водночас, у вказаному договорі прізвище покупця було зазначено як «ОСОБА_5» замість «ОСОБА_5».

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 заповіла все майно рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_9 (а.с.70).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року. (а.с.128)

На обліку ДПІ у Святошинському районі м. Києва ОСОБА_5 перебувала під ідентифікаційним номером НОМЕР_1 (а.с.79)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 року серія НОМЕР_3 (а.с. 4).

Інформаційна довідка зі спадкового реєстру містить відомості про майно, належне ОСОБА_10 (а.с.82-84)

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1, а також, відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 підтвердили, що дійсно, ОСОБА_5 проживала з ними разом в домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_5

Згідно з експертним висновком №056/480-m-2 від 02.12.2014 року, визначено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки зближення в усному мовленні варіантів фонем [a], [o] у складі прізвищ в деяких фонологічних позиціях, зокрема в ненаголошеному складі, на зразок ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 тощо. Значна частотність подібних випадків зумовлена впливом російської вимови зазначених прізвищ, для якої характерний вищий ступінь редукції ненаголошених голосних, говірковими фонетичними особливостями та деякими парономічними паралелями. Таке зближення призводить до виникнення варіантних записів прізвища. Ідентифікація таких записів базується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними причинами. З урахуванням зазначеного, експерт зробив висновок, що прізвища ОСОБА_5, рос. ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть, записи ОСОБА_5; свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу, запис російською мовою ОСОБА_5) та ОСОБА_5 рос. ОСОБА_5 (договір купвлі-продажу частини домоволодіння, запис ОСОБА_5) попри відмінності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи ідентифікуються з високим ступенем вірогідності (а.с.47).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 булапокупцем за договором купівлі-продажу 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_6 укладеним 07.05.1960 року, який був посвідчений нотаріусом 5-ї Київської державної нотаріальної контори Бушман М.А. та зареєстрований в реєстрі за №2990.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5. померла дружина позивача - ОСОБА_5. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки син позивача - ОСОБА_9, на користь якого був складений заповіт, відмовився від спадщини на його користь. Спадкове майно складається з частини будинку та частини земельної ділянки по АДРЕСА_7 Інша частина належить відповідачам, а саме: на підставі свідоцтв про право власності, виданих 30.03.2009 року Головним управлінням житлового забезпечення виконкому Київської міської ради відповідачам належить 84/100 частин, з яких: ОСОБА_2 - 46/100, ОСОБА_3 - 16/100, ОСОБА_2 - 22/100 частини домоволодіння № 14. У встановленому законом порядку позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус видав лише свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. В іншій частині, постановою від 18.10.2014р., було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (а.с.6).

Щодо позовних вимог відносно визнання права власності за ОСОБА_1 на 16/100 домоволодіння АДРЕСА_8 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5, слід зазначити про таке.

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2008 року, з урахуванням ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року, основний позов і позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 задоволено. Змінено частки співвласників: ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 у спільній частковій власності на будинковолодіння АДРЕСА_9, а саме: у ОСОБА_12 - з 1/12 частки, 1/16 частини , 7/48 частни - на 46/100 частин вказаного будинковолодіння, у ОСОБА_4 - з 1/12 частки, 1/16 частини , 1/24 частини - на 22/100 частини вказаного будинковолодіння, у ОСОБА_13 - з 1/12 частки, 1/16 частини , 1/24 частини - на 16/100 частини вказаного будинковолодіння, у ОСОБА_5- з 1/3 частки - на 16/100 частини вказаного будинковолодіння (а.с. 13, 160). Однак ОСОБА_5 не зареєструвала вказане право власності на підставі зазначеного судового рішення у становленому законом порядку.

Як вже було зазначено, відповідно заповіту, складеного 07 травня 2008 року ОСОБА_5 все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 70).

Згідно з заявою ОСОБА_9 від 25 квітня 2013 року він відмовився від прийняття спадщини за заповітом, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 , та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями за законом (а.с. 65).

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу від 23.04.1983 року серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 23.04.1983 року (а.с. 5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст.1261 ЦК України).

Враховуючи викладене, відповідно до свідоцтва про право спадщину за законом ОСОБА_1 було передано у спадщину 16/48 частин земельної ділянки, які належали спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 01.12.1999 року №160-3/662 та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_6 (а.с.106-107).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказані обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались.

Відповідно, враховуючи рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2008 року, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року, з урахуванням відмови ОСОБА_9 від прийняття спадщини, спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року є ОСОБА_1, якому на праві власності належить 16/100 домоволодіння АДРЕСА_8. Тобто, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно технічного паспорту БТІ від 06.07.2007 року житловий будинок АДРЕСА_10, літ. «А» складалався з 4 квартир. До складу квартири під №1 складається з приміщень: 1-1 - коридор площею 1.6 кв.м.; 1-2 - кладову площею 1.8 кв.м.; 1-3 - кухню площею 6.9 кв.м.; 1-4 - житлову площею 9.4 кв.м.; 1-5 - житлову площею 22.1 кв.м.; 1-6 - веранду площею 5.2 кв.м.; 1-7 - ванну площею 2.0 кв.м.; 1-8 - убиральню площею 1.1 кв.м.; 1-9 - кухню площею 6.6 кв.м., 1-10 - тамбур площею 3,1 кв.м.; 1-11 - веранду площею 4,6 кв.м.; 1-12 коридор площею 6,6 кв.м.; 1-13 веранду площею 15,1 кв.м.; 1-14 кладова площею 2,7 кв.м. усього площею 88,8 кв.м., у тому числі, житлова площею 31.5 кв.м, підсобна площею 56.7 кв. м.

Відповідно до висновку №20-04/024-15 від 07.05.2015 року виділ в окреме кристування частини житлового будинку АДРЕСА_9, в якій розташовані приміщення квартири №1 загальною площею 88,8 кв.м., в тому числі, 31, 5 кв.м.житлової, яка складається з зазначених приміщень 1-14 з прилеглою до цієї частини приквартирною земельною ділянкою, яка за площею складає 1/3частину від площі земельної ділянки є можливим за двома варіантами, описаними у дослідницькій частині висновку (а.с.142-143).

Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна було проведено перерахунок дольової участі співвласників в домоволодінні №14. Згідно заяви, в користуванні ОСОБА_5 знаходились: 1-1 - коридор площею 1.6 кв.м.; 1-2 - кладову площею 1.8 кв.м.; 1-3 - кухню площею 6.9 кв.м.; 1-4 - житлову площею 9.4 кв.м.; 1-5 - житлову площею 22.1 кв.м.; 1-6 - веранду площею 5.2 кв.м.; 1-7 - ванну площею 2.0 кв.м.; 1-8 - убиральню площею 1.1 кв.м.; 1-9 - кухню площею 6.6 кв.м., убиральня літ. «В», №1-5 споруди, ? частини споруд №6, І, ІІ. Загальна інвентаризаційна вартість - 33143грн, що згідно розрахунку складає 16/100 частини будинковолодіння. Самовільно побудовані, що згідно письмової заяви належать ОСОБА_5: 1-10 - тамбур площею 3,1 кв.м.; 1-11 - веранду площею 4,6 кв.м.; 1-12 коридор площею 6,6 кв.м.; 1-13 веранду площею 15,1 кв.м.; 1-14 кладова площею 2,7 кв.м., сарай літ. «Й». В розрахунок не ввійшли (а.с.151-152).

В судовому засіданні, відповідачі повністю визнали вказані позовні вимоги, зазначивши, що позовні вимоги в частині виділу в окреме користування частини приміщень, відповідає порядку користування житловим будинком який існує в реальності.

Суд вважає, що запропонований позивачем поділ будинку в натурі повністю відповідає ідеальним часткам співвласників будинку та порядку користування, який склався між сторонами. При визначеному варіанті поділу будинку в натурі перепланування та переобладнання будинку не вимагається, оскільки в будинку фактично розташовані чотири ізольовані квартири спроможні самостійно функціонувати і в складі основних та допоміжних приміщень, мають окремі виходи та окремі присадибні ділянки.

За таких підстав, позовні вимоги щодо виділу частини приміщень підлягають частковому задоволенню за виключенням включення до складу виділених приміщень сараю літ. "Й", що не ввійшов в розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, та керуючись статтями 317, 319, 321, 356, 364, 367, 1216-1218 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності на спадкове майно та виділ його в натурі - задовольнити частково.

Вважати встановленим факт про те, що ОСОБА_5 була покупцем за договором купівлі-продажу 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_6 укладеним 07.05.1960 року, який був посвідчений нотаріусом 5-ї Київської державної нотаріальної контори Бушман М.А. та зареєстрований в реєстрі за №2990.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 16/100 домоволодіння АДРЕСА_8 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5.

Виділити в натурі ОСОБА_1 16/100 частин домоволодіння АДРЕСА_8, а саме приміщення: 1-1 - коридор площею 1.6 кв.м.; 1-2 - кладову площею 1.8 кв.м.; 1-3 - кухню площею 6.9 кв.м.; 1-4 - житлову площею 9.4 кв.м.; 1-5 - житлову площею 22.1 кв.м.; 1-6 - веранду площею 5.2 кв.м.; 1-7 - ванну площею 2.0 кв.м.; 1-8 - убиральню площею 1.1 кв.м.; 1-9 - кухню площею 6.6 кв.м., усього загальною площею 56.7 кв. м., в т.ч. 31.5 кв.м. житловою, які, згідно з даними технічного паспорту, входять до складу квартири № 1, а також, убиральню під літ. «В».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня його проголошення через Святошинський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю.В.Семаніва

У відповідності до ч.2 ст.218 Цивільного процесуального кодексу України рышення в повному обсязі складено 27 вересня 2016 року.