АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/1808/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Васильєва Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності та ділової репутації за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив визнати недостовірною наступну інформацію, повідомлену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «112 Україна»:, а саме: «В мене є інформація по те, що він тісно співпрацював з ОСОБА_4, друге - ОСОБА_5, і це була людина ОСОБА_5, і тісно по обвальним схемам, мільярдним обвальним схемам , співпрацював з ОСОБА_6. І саме цю людину ОСОБА_6 лобіював на цю посаду… ось схема багатомільйонних розкрадань тих грошей, які мали піти для компенсації тарифів, на стипендії, пенсії, на допомогу інвалідам, на українські дороги, на українську армію… На схемі - злочинні зв'язки людини, про які я сказав, з мафією, шайкою ОСОБА_5, його підприємництва ми, зокрема, в спільній власності, спільні підприємства, ОСОБА_6» /висловлювання номер 1/; «Автомобілі там Лексус, Гранд Черокі, що завгодно» /Висловлювання номер 2/; «Тут є інформація про зв'язки по обвальним схемам» /Висловлювання номер 3/; «Що робив шість разів за рік у Цюриху начальник податкової?» /Висловлювання номер 4/. Зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з дня набрання рішення законної сили, простувати в ефірі телеканалу «112 Україна» зазначену недостовірну інформацію та принести публічні вибачення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що поширена інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, створює уявлення про позивача, як злочинця, порушує принцип презумпції невинуватості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки кожному спірному слову, змісту, який вкладався у нього, не врахував загальний контекст поширеної інформації, внаслідок чого дійшов до безпідставного та необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в ефірі телеканалу «112 Україна» була повідомлена наступна інформація: «В мене є інформація по те, що він тісно співпрацював з ОСОБА_4, друге - ОСОБА_5, і це була людина ОСОБА_5, і тісно по обвальним схемам, мільярдним обвальним схемам , співпрацював з ОСОБА_6. І саме цю людину ОСОБА_6 лобіював на цю посаду… ось схема багатомільйонних розкрадань тих грошей, які мали піти для компенсації тарифів, на стипендії, пенсії, на допомогу інвалідам, на українські дороги, на українську армію… На схемі - злочинні зв'язки людини, про які я сказав, з мафією, шайкою ОСОБА_5, його підприємництва ми, зокрема, в спільній власності, спільні підприємства, ОСОБА_6» /висловлювання номер 1/; «Автомобілі там Лексус, Гранд Черокі, що завгодно» /Висловлювання номер 2/; «Тут є інформація про зв'язку по обвальним схемам» /Висловлювання номер 3/; «Що робив шість разів за рік у Цюриху начальник податкової?» /Висловлювання номер 4/.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, у зв'язку з їх недоведеністю. Позивачем не доведено, що розповсюджена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує його.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд правильно врахував вимоги закону та роз`яснення викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року , та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довів наявність в діях відповідачів складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності. У судовому засіданні представником позивача не надано доказів про те, що поширена інформація є недостовірною та є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Крім того, судом першої інстанції досліджено повний текст виступу ОСОБА_2, з якого вбачається, що у нього є інформація на підставі розслідування народного слідчого комітету, яку він і оголосив ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто зазначена інформація є оціночними судженнями, а відтак - доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Крім того зі змісту ст.ст. З, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року).

Оскільки, позивач є публічною особою, у зв'язку з чим підлягає ретельному громадському контролю і потенційно міг зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як він виконував свої функції.

Оцінюючи та аналізуючи наведені у скарзі доводи, які обґрунтовують правову позицію позивача з приводу заявлених ним позовних вимог з посиланням на необґрунтованість висновків суду є безпідставними, оскільки останні належним чином мотивовані та, з урахуванням осіб сторін у справі, повністю відповідають її фактичним обставинам.

Доводи апеляційної скарги про те, що виступ ОСОБА_2 містить відомості, які звинувачують позивача у вчиненні злочинів, не відповідають дійсності, тому, що виступ містить пряму вказівку на те, що жодних звинувачень автор виступу не висуває, а лише висловлює судження, яке є предметом перевірки компетентних органів.

З урахуванням встановленого, інші доводи апеляційної скарги, які зводяться фактично до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права на висновки суду першої інстанції не впливають.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22ц/796/1808/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Васильєва Н.П.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарях - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності та ділової репутації за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до ст.ст. 218,317 ЦПК України колегія суддів проголошує вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст якої буде виготовлено 29 лютого 2016 року.

Колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді