Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/378/16-ц

номер провадження 2/695/458/16

17 лютого 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.

при секретарі Курченко В.М.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Антипівської сільради Золотоніського району про визнання рішення незаконним та зобовязання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Антипівської сільради про визнання рішення Антипівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №4-13/VII від 24.12.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства незаконним та зобовязання Антипівської сільради на найближчий сесії повторно розглянути питання щодо надання дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки позивачці в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Позов мотивований тим, що позивач у грудні 2015 року звернулась до Антипівської сільської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у приватну власність земельну ділянку в розмірі 2.00 га для ведення особистого селянського господарства із вільних земель в межах населеного пункту с. Антипівка, а саме землі під багаторічними насадженнями.

Право на отримання та безкоштовну приватизацію для всіх громадян України передбачено п.б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, надалі ЗК.

Сільська рада 24.12.2015 р. розглянувши вказану заяву прийняла незаконне, на думку позивача, рішення №4-13/VII, пунктом 1 якого відмовила в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки.

Відмова ґрунтується на Розпорядженням КМ України № 898-р від 19.082015 року «Питання забезпечення учасників антитерористичної та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками», яким непередбачена відмова сільськими радами громадянам реалізація їх права на отримання у приватну власність землі, що гарантовано Земельним кодексом, а п.4 дійсного Розпорядження рекомендує органам самоврядування розміщувати на своїх сайтах інформацію про місце розташування та цільове призначення, площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам АТО та сімям загиблих.

Спірна ділянка не була включена до таких земельних ділянок, а також такої компетенції включення цих земель до вказаної категорії лежить на органах геодезії, картографії та кадастру за участю органів самоврядування, що передбачено п.1 Розпорядження. Також проведення таких робіт проводиться протягом місяця, тобто до кінця вересня 2015 р. Розпорядження Кабміну датовано 19.08.2015 року.

В судовому засіданні представник позивачки наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що у межах села відсутні вільні земельні ділянки оскільки розподілені частково під розширення меж сільського кладовища та частково для потреб учасників АТО. Також представник зауважив, що при прийнятті оскаржуваного рішення враховувались насамперед інтереси громади, жителів с. Антипівка, а позивачка є жителькою м. Золотоноша.

Суд, заслухавши пояснення учасників, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до п.б ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого, у даному випадку, органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч.2 цієї статті особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.3 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка 14.12.2015 р. звернулась до відповідача з заявою про надання їй дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. До заяви подано копії паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікатора та копії плану схеми знаходження земельної ділянки.

Отже позивачкою дотримані вимоги законодавства, передбачені ч.2 ст.123 ЗК України.

Відповідач розглянув вказану заяву 24.12.2015 р. на 4 сесії VII скликання, тобто у місячний строк, та відмовив заявниці у наданні відповідного дозволу рішенням №13 з тих підстав, що на цій же сесії рішенням №12 ухвалено зарезервувати вільні землі, пригідні для ведення особистого селянського господарства площею 3,7 га та 1,8 га за учасниками АТО та членів загиблих учасників АТО, які являються жителями села Антипівка, а також площею 2,0 га для подальшого розширення сільського кладовища.

Інших вільних земель сільськогосподарського призначення в межах с. Антипівка немає. Такі обставини підтверджено як матеріалами справи, так і показами свідка - землевпорядника Антипівської сільради ОСОБА_4

Проте частиною 3 ст.123 ЗК України чітко визначені підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено що при вирішенні питання про резервування земель для потреб села та учасників АТО, а також при вирішенні питання про надання дозволу позивачці за її зверненням, сільською радою не встановлено невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Також сільрадою не виготовлені та затверджені у встановленому законом порядку генеральні плани села з урахуванням зарезервованих земельних ділянок у межах населеного пункту, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель с. Антипівка як адміністративно-територіальної одиниці, не виготовлені та не затверджені проекти землеустрою щодо впорядкування території села.

Крім того мотивація представника відповідача щодо виділення земельних ділянок з урахуванням насамперед інтересів жителів села Антипівка не є обґрунтованою в розумінні ст.21 Основного Закону України щодо рівності усіх людей у своєї гідності та правах.

Отже судом встановлено, що оскаржуване рішення Антипівської сільської ради не ґрунтується на Законі та позовна вимога в частині визнання рішення незаконним підлягає задоволенню.

Частковому задоволенню підлягає вимога позивача щодо зобовязання розглянути її заяву на наступній сесії, оскільки необхідність розгляду такого звернення прямо передбачена Законом для відновлення порушеного права, але терміни розгляду визначає безпосередньо орган місцевого самоврядування в межах передбаченого для цього строку.

Позивачка звільнена від сплати судового збору за наявності у неї 2-ї групи інвалідності, а відповідач являється органом місцевого самоврядування та є учасником судового процесу щодо спору про державну власність, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Визнати рішення Антипівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №4-13/VII від 24.12.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства незаконним.

Зобовязати Антипівську сільську раду повторно розглянути питання щодо надання дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Таратін В.О.

Повний текст рішення виготовлено о 17.00 год. 17.02.2016 р.

Суддя Таратін В.О.