Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/730/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кучмар С.В.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Кіселика С.А., Суржика М.М.,

секретар - Гусак О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2007 року у справі за заявою Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2007 року задоволено заяву Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Визнано спадщину ОСОБА_3, яка складається з земельної ділянки, відумерлою та передано земельну ділянку у власність територіальної громади Сасівської сільської ради Компаніївського району (а.с.1-2).

У січні 2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_3. Вона є спадкоємицею першої черги за законом, проживала на час смерті матері в її домоволодінні та здійснювала за нею догляд, приймала участь у її похованні. Вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини в порядку, передбаченому ст.549 ЦК Української РСР, чинної на час виникнення спірних відносин. До участі у справі вона не була залучена, чим порушено її права. Просила рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Сасівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою (а.с.9-10).

Ухвалою Компаніївського районного суду від 11 лютого 2016 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі за заявою Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про визнання спадщини ОСОБА_3 відумерлою, в частині зібраних письмових доказів (а.с.50).

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та представник Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, які належним чином під розписку відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули. Від них надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 63,66).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, ст. 13 ЦПК України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3, спадкоємці на день розгляду справи відсутні, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, а тому є правові підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Проте, такий висновок не ґрунтується на належній перевірці доказами доводів заяви, суд дійшов такого висновку без повного і всебічного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як свідчать матеріали відновленого провадження у цивільній справі, ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 належала земельна ділянка площею 5,94 га за № 363 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (а.с16).

Часом відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_1 року - день смерті ОСОБА_3 (а.с.11).

Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, Сасівська сільська рада посилалась на ст.1277 ЦК України 2003 року.

Відповідно до ч.1 ст.1227 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Згідно з п. 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом чи заповітом.

Суд не врахував, що ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст.ст.235,277 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

У порушення вимог цих норм закону суд не перевірив, чи немає у померлої спадкоємців, які вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини в порядку, передбаченому ст.549 ЦК Української РСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, та без вирішення питання про залучення до участі у справі заінтересованої особи ОСОБА_2 розглянув справу і дійшов передчасного висновку про відумерлість спадщини ОСОБА_3.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.11,12).

Згідно ч.ч.1,2 п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, чинної на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, зокрема, може бути наявність у спадкоємців державного акта на право приватної власності на землю та інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини не зверталася, однак у відповідності до ст.549 ЦК УРСР вважається такою, що фактично прийняла спадщину, так як вона вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме володіє оригіналом державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 408, який належав її матері, наданим до апеляційної скарги (а.с.16).

Вказана обставина засвідчує, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3.

Довідка Сасівської сільської ради Компаніївського району про те, що на території Сасівської сільської ради спадкоємці ОСОБА_3 станом на 01.01.2007 року відсутні та відомості з погосподарського обліку про те, що ОСОБА_2 була зареєстрована у домогосподарстві ОСОБА_3, але не проживала, цих висновків не спростовує.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про визнання спадщини ОСОБА_3 відумерлою, не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, тому відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2007 року скасувати.

В задоволенні заяви Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.А.Кіселик

М.М.Суржик