Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 330/1783/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойчева Н.В.
Номер провадження 22-ц/778/1107/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс», третя особа: директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» ОСОБА_4 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» (далі ТОВ «Оптімус Плюс»), третя особа: директор ТОВ «Оптімус Плюс» ОСОБА_4 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що працював начальником пожежно-сторожової охорони Якимівського виробничо-структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс» з 01 червня 2008 року.

06 листопада 2014 року йому встановлена інвалідність 3 групи за загальним захворюванням та зроблено висновок МСЄК про умови та характер праці, а саме протипоказані фізичні навантаження, тривала ходьба, нічні зміни.

Наказом № 2170 від 21 вересня 2015 року був звільнений з роботи, у зв'язку з невідповідністю займаній посаді, внаслідок стану здоров'я з 22 вересня 2015 року, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Наказ № 2170 від 21 вересня 2015 року про звільнення вважає незаконним, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливо лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи.

Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці (ст. 169 КЗпП України).

Посада, яку він обіймав, та обсяг професійних обов'язків не відноситься до списку посад та професій, працівники, що займають їх, підлягають обов'язковим періодичним медичним оглядам Якимівського структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс».

Після встановлення йому 3 групи інвалідності посадові обов'язки він виконував у повному обсязі, крім того, обсяг обов'язків та фізичного навантаження не суперечать медичним рекомендаціям.

Також, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 6.08.2014 року рішення о відповідності робітника за станом здоров'я займаній посаді чи виконуваній роботі відноситься до компетенції МСЄК чи ВЛК, висновки яких є обов'язковими для всіх власників підприємств або уповноважених ними органів, а висновки чи медичні довідки окремих спеціалістів чи лікарів (без створення комісій) не можуть бути підставами для звільнення працівника за п.2 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив скасувати наказ ТОВ «Оптімус плюс» № 2170 від 21 вересня 2015 року про його звільнення у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров'я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України та поновити його на посаді начальника пожежно-сторожової охорони Якимівського виробничо-структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс»; стягнути з ТОВ «Оптімус плюс» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2015 року по день поновлення на роботі; покласти на службову особу, винну в його незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою вимушеного прогулу.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано наказ ТОВ «Оптімус плюс» № 2170 від 21 вересня 2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_3 було звільнено з роботи у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров'я на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі начальником пожежно-сторожової охорони Якимівського виробничо-структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс».

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ТОВ «Оптімус плюс» на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2015 року по 08 грудня 2015 року у сумі 7289,28 грн. та по день поновлення його на роботі з урахуванням 130 грн.17 коп. за один день.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Оптімус плюс» 7289,28 грн.

Стягнуто з ТОВ «Оптімус плюс» на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ТОВ «Оптімус Плюс» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не враховано, що позивачу встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням, а тому стан здоровя ОСОБА_3 за висновком МСЄК, де в акті огляду № 1692 від 06.11.2014 року зазначено, що йому протипоказані фізичні навантаження, тривала хода, нічні зміни, що суттєво перешкоджають виконанню професійних обовязків начальника пожежно-сторожової охорони.

Крім того, ОСОБА_3 підлягає трудовій реабілітації, а оскільки трудова реабілітація на підприємстві суттєво суперечить професійним обовязкам начальника пожежно-сторожової охорони, зазначене призводить до заборони ОСОБА_3 займати посаду начальника пожежно-сторожової охорони. Тому, не є лише рекомендацією, як зазначено в рішенні суду.

Суд залишив поза увагою, що у ОСОБА_3 було стійке зниження працездатності, що підтверджено належними доказами службовою запискою від 02.09.2015 року з витягом з журналу перевірок несення служби ПСО Якимівського ВСП ТОВ «Оптімус плюс».

Наряду з цим, судом порушено норми процесуального права, зокрема порушені строки розгляду справи, передбачені ст. 157 ЦПК України та з ОСОБА_4, яка є третьою особою, стягнуто грошові кошти, що є порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Оптімус Плюс» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині стягнення з третьої особи ОСОБА_4 суми шкоди, заподіяної підприємству, зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_3 з 01 червня 2008 року працював начальником пожежно-сторожової охорони ВАТ «Якимівський елеватор», який у листопаді 2008 року змінив назву, підпорядкування і реорганізовувався та був філією ВАТ «Розівський елеватор», і філією ПАТ «Розівський елеватор», а з травня 2014 року Якимівським виробничо-структурним підрозділом ТОВ «Оптімус плюс», що підтверджено копією трудової книжки ОСОБА_3, наявною в матеріалах справи (а.с.9).

06 листопада 2014 року ОСОБА_3 встановлена інвалідність 3 групи за загальним захворюванням та зроблено висновок МСЄК про умови та характер праці, а саме протипоказані фізичні навантаження, тривала ходьба, нічні зміни (а.с.21), про що ТОВ «Оптімус плюс» було проінформовано Якимівською центральною районною лікарнею (а.с.10).

21 вересня 2015 року керівником ТОВ «Оптімус плюс» ОСОБА_4 видано наказ № 2170, відповідно якого, ОСОБА_3 звільнений з 22 вересня 2015 року з роботи з посади начальника пожежно-сторожової охорони на підставі п.2 ст.40 КЗпПУ, у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, скасовуючи наказ ТОВ «Оптімус плюс» № 2170 від 21 вересня 2015 року та поновлюючи ОСОБА_3 на роботі на посаді начальника пожежно-сторожової охорони Якимівського виробничо-структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс», суд першої інстанції виходив з того, що посада, яку обіймає ОСОБА_3 та обсяг професійних обов'язків, не відноситься до списку посад та професій, працівники, що займають їх, підлягають обов'язковим періодичним медичним оглядам Якимівського структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс». Крім того, жодних заборон щодо можливості обіймати посаду начальника пожежно-сторожової охорони Якимівського виробничо - структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс» та виконувати увесь обсяг посадових обов'язків, Мелітопольською МСЄК відносно ОСОБА_5 не встановлено, тому підстави для звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України відсутні.

За цих обставин стягнув на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливо лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно ч.2 ст. 169 КЗпП України, перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Посада, яку обіймає ОСОБА_3 з 2008 року та обсяг професійних обов'язків за займаною посадою, не відноситься до списку посад та професій, працівники, що займають їх, підлягають обов'язковим періодичним медичним оглядам Якимівського структурного підрозділу ТОВ «Оптімус плюс», що підтверджується листом Якимівської центральної районної лікарні від 28.08.2015 року (а.с.10).

В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, розяснено, що при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатнього стану здоров'я (стійкого зниження працездатності), працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 листопада 2014 року ОСОБА_3 оглянутий Мелітопольскою МСЄК та визнаний інвалідом 3 групи, розроблена індивідуальна програма реабілітації інваліда з рекомендаціями п.5. трудова реабілітація: пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих потреб інваліда; протипоказана важка праця, тривала хода, нічні зміни; види професій і спеціальності, доступні за станом здоровя; адміністративний робітник з неповним робочим днем (а.с.10).

У висновку не зазначено, що ОСОБА_3 зазнав втрати професійної або загальної працездатності, що визначається у відсотках. Цим висновком рекомендовані заходи трудової реабілітації (а.с.21-22).

Із посадової інструкції начальника пожежно-сторожової охорони вбачається, що виконання трудових обовязків ОСОБА_3, не повязано з тривалою ходою та нічними змінами, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що доводи представника відповідача про неможливість ОСОБА_3 забезпечити належне виконання п.4.10 (перевірка несення служби сторожів в нічний час), п.4.12 (проведення службових перевірок за фактом порушень в забезпеченні охорони, спроби крадіжок ТМЦ і сільськогосподарських культур), п.4.16 (забезпечення оперативної готовності особового складу охорони якісного виконання ними функціональних обов'язків) посадових обов'язків є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи (а.с.28-30).

Під час апеляційного розгляду представники визнали, що відсутні факти, коли позивач за станом здоровя не міг виконувати свої трудові обовязки.

При вирішенні спору судом першої інстанції прийняті до уваги розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року та правильно застосовані норми трудового законодавства, а тому зроблений правильний висновок про те, що в медичних документах ОСОБА_3, що видані МСЄК, зокрема, в акті огляду № 1692 від 6.11.2014 року, в акті повторного огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.10.2015 року та в індивідуальній програмі реабілітації № 1639 від 15.10.2015 року, яка носить рекомендаційний характер, заборони займати посаду начальника пожежно-сторожової охорони та виконувати обов'язки начальника ПСО не має. Більш того, в індивідуальній програмі реабілітації № 1639 від 15.10.2015 року зазначено, що позивач може працювати за спеціальністю (а.с. 53-54).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними. Рішення суду першої інстанції в частині скасування наказу ТОВ «Оптімус плюс» про звільнення ОСОБА_3, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги відносно того, що з третьої особи ОСОБА_4 стягнена суми шкоди, що заподіяна підприємству заслуговують на увагу.

Відповідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Порядок вступу та залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог врегульовано ст. 35 ЦПК України.

На відміну від сторін, участь третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у цивільній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами стосується прав та інтересів інших осіб. Тому участь у справі третіх осіб є формою захисту їх прав та інтересів, що пов'язані зі спірними правовідносинами. Окрім того, їх участь у справі дозволяє суду повно та всебічно дослідити обставини справи, з'ясувати дійсні взаємовідносини учасників спору.

В зазначеному випадку їх право не порушується тим що вони не залучені як співвідповідачі, а тому покладати на них будь-який обовязок не передбачено законом.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

Тому, у разі якщо частина позовних вимог пред'явлена не до належних осіб, суд має роз'яснити позивачу право подати клопотання про залучення до розгляду справи співвідповідачем належних осіб, у даному випадку керівника ТОВ «Оптімус плюс» ОСОБА_4, а у разі не вчинення таких дій - відмовити у відповідній частині позовних вимог.

Оскільки, суд вказаних дій не вчинив, ОСОБА_4 залучена до участі у справі третьою особою, тому суд не мав права покладати на неї будь-який обовязок та стягувати суму шкоди, спричинену підприємству.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової суми з ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення суми, заподіяної підприємству з ОСОБА_4

Інші доводи апеляційної скарги правового підґрунтя не містять та не є такими, що дають підстави для скасування правильного по суті і справедливого рішення.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Оптімус плюс» 7289,28 грн. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: