АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника Чернівецької міської ради - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Держземагенство м. Чернівці, про стягнення збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка за довіреністю представляє інтереси ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2016 року,

встановила:

У серпні 2014 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків за користування земельною ділянкою, в якому вказує, що ОСОБА_2 на праві власності належить будівля, розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 244А. Разом з тим, земельна ділянка розміром 0,5909 га, на якій розташована вищевказана будівля, є власністю територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради. Відповідач не набула права власності або права користування на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до норм ЗК України вищевказана земельна ділянка не може бути оформлена за ОСОБА_2 на правах постійного користування, а тому плата за користування нею має визначатися, виходячи із розміру орендної плати.

ОСОБА_2, користуючись вказаною земельною ділянкою, плати за її користування не вносила, що призвело до завдання Чернівецькій міській раді збитків на загальну суму 2 132 628,69 грн за період з за період з 01.05.2010 року по 30.04.2013 року.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заподіяні збитки в сумі 2 132 628 грн 69 коп та понесені судові витрати в розмірі 3 654 грн.

____________________________________________________________________

22ц-419/2016 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_5

Категорія 47 доповідач Савчук М.В.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Чернівецької міської ради заподіяні збитки в сумі 2 132 628,69 грн та понесені судові витрати щодо сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, яка за довіреністю представляє інтереси ОСОБА_2, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що позивач вже звертався до господарського суду з приводу аналогічного спору між тими ж сторонами, розрахунок збитків відповідача є завищеним та позивачем не надано доказів щодо розмірів спірної земельної ділянки, на підставі чого здійснено розрахунок збитків за її користування.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

________Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач без оформлення правовстановлюючих документів використовувала земельну ділянку площею 0,5909 га за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 244А без сплати орендної плати.

Колегія суддів погоджується в висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, захист права здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитки - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що затверджений постановою кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні тимчасовим зайняттям земельної ділянки (п.1), відшкодуванню підлягають інші збитки, включаючи неодержаний дохід - це дохід, які міг би одержати власник землі із земельної ділянки, і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав тощо.

У справі встановлено, що будівля, розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 244А, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 з 28 квітня 2007 року (а.с.29).

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, розмір земельної ділянки, на якій розташована будівля за вказаною адресою, складає 0,5909 га (а.с.28).

Вказана земельна ділянка площею 0,5909 га є власністю територіальної громади м. Чернівці відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України та п.п. 3,4 прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» й відповідно у визначеному законом порядку у користування відповідачу не передавалася.

Відповідно до актів перевірки вимог дотримання земельного законодавства від 21.08.2012 року, від 27.09.2012 року ОСОБА_2 використовує земельну ділянку площею 0,5909 га за адресою: м. Чернівці вул. Руська, 244А для обслуговування нежитлової будівлі без наявності належного документу на право використання земельної ділянки.

Постановою Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 27.09.2012 року №181 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 180 грн за невиконання умови припису посадової особи №00223 від 21 серпня 2012 року щодо усунення порушення земельного законодавства за адресою м. Чернівці вул. Руська, 244А (а/с 22).

Крім того, факт відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем щодо користування зазначеною земельною ділянкою також підтверджується рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.03.2011 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2011 року, відповідно до яких Чернівецькій міській раді відмовлено в задоволенні позову до приватного підприємця ОСОБА_2 про укладення договору оренди земельної ділянки та договору за фактичне користування землею (а/с 54-51).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як убачається зі змісту вищевказаних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, 27.06.2007 року відповідач звернулася до позивача із заявою про надання в оренду земельної ділянки по вул. Руській. 244А площею 0,5909 га для обслуговування будівлі культурнорозважального центру площею 2148,30 м2, 16.02.2008 року між відповідачем та суміжними землекористувачами підписано протокол погодження меж землекористування в натурі.

Рішенням Чернівецької міської ради від 27.03.2008 року №544 відповідачу надано в оренду до 01.04.2048 року земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,5909 га для обслуговування будівлі культурнорозважального центру площею 2148,30 м2 та зобовязано укласти договір оренди земельної ділянки та договір за зразком, визначеним рішенням від 22.12.2005 року № 922.

27.04.2009 року ЧМР повідомила відповідача про необхідність підписання проектів договору оренди землі та додаткового договору й відповідно з метою укладення договору оренди на зазначену вище земельну ділянку 02.06.2010 року листом №04/2130 надіслано ОСОБА_2 за адресою місця проживання 3 примірники проекту договору з додатками до них та три примірники договору за зразком, визначеним рішенням від 22.12.2005 року №922, на що вона не відреагувала.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,5909 га за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 244А, яка є власністю територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, без наявності на те правових підстав, зокрема договору оренди, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачу пропозицію укласти такий договір, яка не була прийнята відповідачем.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Окрім того, п. 14.1.147 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Таким чином, орендна плата являється складовою плати за землю та сплачується саме орендодавцеві.

Відповідно до акту з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради внаслідок порушення земельного законодавства від 31.07.2013 року визначено розмір збитків, які підлягають відшкодуванню Чернівецькій міській раді ОСОБА_2 за користування земельною ділянкою площею 0,5909 га по вул. Руській, 244А без правовстановлюючого документу в сумі 2 132 628,69 грн за період з 01 травня 2010 року по 30 квітня 2013 року та вказане також підтверджується розрахунком суми втрат орендної плати (а/с 9,11).

Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Руській, 244А м. Чернівці розміром 0,5909 га нормативна грошова оцінка за 2010 рік складає 7 108 763 грн. (а.с.12). Вказана грошова оцінка використовувалася при визначенні розрахунку суми втрат орендної плати за вказану земельну ділянку за період з 01.05.2010 року по 30.04.2013 року.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства про розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Таким чином, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до положень п. 6 ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Таким чином, відшкодування збитків за доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене являється мірою цивільно-правової відповідальності та може виникати за наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, а тому враховуючи викладене,суд приходить до висновку про наявність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, оскільки користуючись земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, відповідачка завдала шкоди позивачу, яка полягає зокрема у позбавленні ЧМР права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено.

Статтями 92, 93, 98, 102 ЗК України передбачено користування земельною ділянкою на праві постійного користування, оренди, сервітуту, еміфітевзису та суперфіцію

Проте, не встановлено судом жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_2 має право користування спірною земельною ділянкою на встановлених законом підставах, окрім того, протиправне використання спірної земельної ділянки без належних правопосвідчуючих документів встановлено актами, приписами та постановою про накладення адміністративного стягнення Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області, законність яких відповідачем не оспорено, у визначеному законом порядку дані акти та приписи не оскаржені та не скасовані.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не отримано правовстановлюючого документу на право використання земельної ділянки на якій розміщений набутий нею у власність обєкт нерухомого та користуючись вказаною земельною ділянкою, плати за її користування не вносила, чим порушено право позивача на отримання плати за використання землі.

Позивачем вірно розраховано розмір збитків, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставки орендної плати відповідно до Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівці, затвердженого рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23.10.2008 року №715, річної орендної плати пропорційно до кількості днів, протягом яких було допущено порушення й відповідно ОСОБА_2 даний розрахунок не спростовано, а також не надано належних та допустимих доказів на спростування визначення нормативної оцінки спірної земельної ділянки комерційного призначення.

Посилання апелянта на те, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради без відповідної заяви ОСОБА_2 28.04.2007 року зареєстрував свідоцтво про право власності на будівлю №244А по вул. Руській в м. Чернівці на її імя є необґрунтованими, оскільки зазначені рішення міської ради нею не оспорювалися та є чинними.

Безпідставними також є посилання апелянта на наявність рішення господарського суду Чернівецької області за аналогічним позовом, оскільки як вбачається з рішення господарського суду Чернівецької області від 09 березня 2011 року була розглянута справа за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_6 про укладення договору оренди земельної ділянки та договору про фактичне користування землею, предмет та підстава позову є відмінним від зазначеного позову про стягнення збитків.

Не заслуговують на увагу також посилання апеляційної скарги на те, що позивач зобовязує відповідача сплачувати орендну плату за підвищеними ставками 2011 року за минулий період, коли грошова оцінка землі та річна орендна плата були меншими, оскільки ОСОБА_2 не надано іншого розрахунку збитків та не доведено належними доказами, що розмір шкоди є завищеним.

Посилання ОСОБА_2 про те, що в актах перевірки, протоколі та постанові від 27.09.2012 року, в яких визначено розмір земельної ділянки, не її підпис, є безпідставними, оскільки не доведено належними доказами.

На підставі викладеного, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка за довіреністю представляє інтереси ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: