15 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ГвоздикаП.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня
2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що в січні 1989 року ОСОБА_4 познайомилась з ОСОБА_5 11 квітня 1989 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали за спільні кошти будинок АДРЕСА_1, який згідно договору купівлі-продажу від 11 квітня 1989 року належить ОСОБА_5, а починаючи з травня 1989 року вони почали проживати однією сім'єю.
11 жовтня 1990 року між сторонами був укладений шлюб і до початку
2014 року вони проживали однією сімʼєю. Однак сімейні відносини стали погіршуватись, а тому позивач змушена була тимчасово залишити будинок.
За час шлюбу, в будинку було облаштовано дах, що складає 1/16 від вартості всього будинку, тому вказана частка є спільною сумісною власністю подружжя, крім цього були побудовані гараж, сарай літ «Д», сарай літ. «д», прибудова до сараю літ. «г», теплиця, альтанка та 7 вуликів. ОСОБА_4 зазначала, що відповідач перешкоджає користуватись будинком як постійним місцем проживання позивача, а також спільним майном, в тому числі побутовою технікою та речами побуту.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю, визнати за позивачем право власності на частку у будинку АДРЕСА_1 у розмірі 1/32 частки, визнати за відповідачем право на частку у будинку
АДРЕСА_1 у розмірі 31/32 частин, визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на частку у праві власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по Ѕ частині за кожним, а саме: гараж, сарай літ. «Д», сарай літ. «д», прибудова до сараю літ. «г», теплиця, альтанка, 7 вуликів, зобов'язати ОСОБА_5 припинити дії, що перешкоджають позивачу користуватись та проживати в будинку за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_5 припинити дії, що перешкоджають реалізації права власності позивача на особисті речі та речі права спільної сумісної власності, що знаходяться в будинку за адресою: АДРЕСА_1.
В подальшому позивач збільшила позовні вимоги обґрунтувавши заяву тим, що ОСОБА_5, без згоди позивача, продав все домоволодіння, включаючи спірний будинок, ОСОБА_6, а тому додатково просила визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладений між
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від
22 вересня 2015 року провадження у справі закрито.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 листопада
2015 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року в частині закриття провадження щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним скасовано. Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня
2015 року повністю та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від
12 листопада 2015 року в частині залишення ухвали суду першої інстанції без змін та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Закриваючи провадження в частині позовних вимог про поділ спільного майна подружжя суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у даній справі є рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.
Судами встановлено, що в лині 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вище зазначеним позовом, а в подальшому позовні вимоги збільшила.
В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, в якій 21 січня
2015 року було ухвалено рішення про відмову в задоволені позову і вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року.
Пунктом 2 частини 1 статті 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що згідно судових рішень постановлених за попереднім поданим позовом та позовної заяви в даній справі, підстави позовних вимог, тобто обставини якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та предмет позовних вимог в частині поділу будинку, його приналежності та в частині поділу вуликів є ідентичними, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня
2015 року в не скасованій його частині та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року в частині залишення ухвали першої інстанції без змін, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від
22 вересня 2015 року в не скасованій його частині та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року в частині залишення ухвали першої інстанції без змін в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко П.О. Гвоздик О.М. Ситнік