У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач проживає окремо, отримує дохід у вигляді пенсії, як військовослужбовець, однак добровільно не виконує обов'язку з утримання дітей.

Доповнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти за минулий час - з лютого 2014 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Компенсовано за рахунок держави на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 1980 грн. 72 коп.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судомнорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що між сторонами не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати дітей, виконання свого обов'язку батьком не в повній мірі забезпечує першочергові потреби дітей, а тому на підставі ст. 182 СК України та з урахуванням можливості утримувати малолітніх дітей і наявності постійного доходу, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судомдопущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана