Провадження № 2/641/1625/2016 Справа № 641/3277/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ВІТАЛІЯ _ПЛЮС» , ОСОБА_4 акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа ОСОБА_2, про визнання іпотечного договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась з позовом до Приватного підприємства «Віталія-плюс», публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третя особа ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 02 жовтня 2008 року між АКБ "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_5 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286. Згідно цього договору кредиту АКБ "УКРСОЦБАНК" надав ОСОБА_5 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти з досягненням максимального ліміту заборгованості у сумі 400 000,00 доларів США, зі сплатою 15 відсотків річних та комісій.

В забезпечення виконання ОСОБА_5 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286, між Приватним підприємством "ВІТАЛІЯ-ПЛЮС" та АКБ "УКРСОЦБАНК" був укладений іпотечний договір №834/19-27/35/8-251, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним номером 1722 від 02.10.2008 року.

Відповідно до умов іпотечного договору, ПП "ВІТАЛІЯ-ПЛЮС", як майновий поручитель (іпотекодавець), передає в іпотеку АКБ "УКРСОЦБАНК" (іпотекодержателю) у якості забезпечення виконання зобов'язань позичальником за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286 від 02 жовтня 2008 року нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху №1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3", що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Костичева, буд. 25-В та належать ПП "ВІТАЛІЯ-ПЛЮС" на праві власності на підставі рішення господарського суду Харківської області від 08 липня 2008 року, справа № 29/330-08, зареєстрованого Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 12.08.2008 року на підставі ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20426687 за реєстраційним номером 24325293, номер запису: 8387 в книзі :1.

У період з 05.06.1999 року по 01 грудня 2012 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ОСОБА_2 приховав від позивачки ОСОБА_3 намір, а згодом факт укладання іпотечного договору відносно відновленої спільними зусиллями подружжя виробничої будівлі і не порадившись та не отримавши згоду від дружини самовільно розпорядився спільним майном, передавши його в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк».

У зв»язку з цим позивачка вважає, що її права , як співвласника майна , що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, були порушені у зв»язку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що майно яке передано ОСОБА_2 в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» відновлювалось за рахунок продажу нерухомості батьком позивачки, а тому це майно є спільним майном подружжя. Крім того при оформленні іпотечного договіру №834/19-27/35/8-251 не було отримано згоди позивачки на оформлення та передачі спільного сумісного майна подружжя в іпотеку.

Представник відповідача в судовому засідання від 16.08.2016 року заперечував проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що ОСОБА_3 не є належним позивачем в розумінні ЦПК України та не має жодного права на предмет нерухомості. Крім того до іпотечного договору,який є предметом даного позову і який просить визнати недійсним ОСОБА_3 також не має жодного відношення. до судового засідання 24.10.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Статтею 157 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Згідно до ч.1 ст. 169 ЦПК України суд може відкласти розгляд справи лише в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу лише у разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

З метою розгляду справи в строки, встановлені ЦПК, та приймаючи до уваги, що представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» скористався своїм правом дати пояснення по справі , та надати письмові заперечення , суд вважає можливим закінчити розгляд справи за відсутності відповідачів ПП «ОСОБА_5 плюс» та ПАТ «Укрсоцбанк»

Представник відповідача ПП «Віталія-плюс» в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд визнає, що відповідач ПП «Віталія-плюс» повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, свідка, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

02 жовтня 2008 року між АКБ "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_5 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286.

В забезпечення виконання ОСОБА_5 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-286, між Приватним підприємством "ВІТАЛІЯ-ПЛЮС" та АКБ "УКРСОЦБАНК" був укладений іпотечний договір №834/19-27/35/8-251, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним номером 1722 від 02.10.2008 року.(а.с. 7-9)

Відповідно до п. 1.2 статуту приватного підприємства «Віталія-плюс» власником Підприємства ПП «Віталія-плюс» є громадянин України ОСОБА_2.(а.с. 91)

Відповідно до копії паспорту та копії свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05.06.1999 р. по 01.12.2012 року. (а.с. 4-6)

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2015 року доповнено рішення Комінтернівського суду м. Харкова від 27.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ПП «ОСОБА_5 плюс» та Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину статутного капіталу Приватного підприємства «Віталія- плюс» в розмірі 50,00 грн. (а.с. 105)

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.06.2016 року рішення Комінтернівського районного суду від 27.10.2015 року та додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2015 року скасовано, у позові ОСОБА_3 відмовлено. (а.с. 107111)-

Правовідносини, які виникли між учасниками розгляду справи, окрім положень вищезазначених договорів, врегульовані нормамиЦивільного кодексу України.

Так, відповідно до норм ст.ст.3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.546, 547, 573, 574 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. При цьому відповідно до ст.575 ЦК України різновидом застави є іпотека.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку»іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Аналогічні положення щодо сторін іпотеки, як різновиду застави, викладені в нормі ст.583 ЦК України.

За змістом ст.3, 4, 18 Закону України «Про іпотеку»іпотека виникає на підставі договору, який укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації.

За змістом ст.6 вказаного Закону та норми ст.578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 ст.203 ЦК, а саме: зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

Нормою ст.230 ЦК України визначено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача стосовно того, що при оформленні іпотечного договіру №834/19-27/35/8-251 не було отримано згоди позивачки на оформлення та передачі спільного сумісного майна подружжя в іпотеку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Відповідно до п.61 статті 6 статуту ПП «ОСОБА_5 плюс» власник здійснює управління підприємством безпосередньо або через призначеного ним директора.

У зв»язку з тим, що власником вказаного підприємства є ОСОБА_3М, що відповідає положенням п.1.1. ст.. 1 статуту ПП «ОСОБА_5 плюс», таким чином тільки він має право вирішувати питання пов»язані з формуванням майна підприємства, визначає порядок формування, витрати і розміри фондів утворених на підприємсті., що відповідає положенням п.6.2 цього статуту.

Відповідно до договору іпотеки стороної договору є Приватне підприємство «Віталія- плюс» в особі ОСОБА_2, тобто ОСОБА_2 укладав договір іпотеки від імені підприємства, якого він є власником.

Для вчинення договору, який стосується цінного майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, який входить за межі дрібного побутового і потребує нотаріального посвідчення (зокрема, договору іпотеки), необхідна згода співвласників, яка має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена, про що зазначено у ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку».

У звязку з тим, що ОСОБА_3 не є власникм, засновником, директором або співвласником ПП «ОСОБА_5 плюс» , крім того майно, що передано в іпотеку не є спільною сумісною власністю, таким чином згода ОСОБА_3 на укладання договору іпотеки між ПП «Віталія- плюс» та ПАТ «Укрсоцбанк» не потрібна.

Посилання позивачки стосовно того, що вона брала участь у будівництві нежитлових приміщень першого поверху №1-7, 9-21 площею 443,4 кв.м., другого поверху №1-11, площею 435,5 кв.м., третього поверху №1-17, площею 435,9 кв.м. в літері "А-3", що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Костичева, буд. 25-В та надавала грошові кошти свого батька на їх ремонт суд не примає до уваги , оскільки ані позивачем ані її представником не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили цей факт.

Посилання представника відповідача щодо того, що ОСОБА_3 не є належним позивачем в розумінні ЦПК України та не має жодного права на предмет нерухомості, суд не приймає, оскільки визначення представником відповідача ПАТ «УКРСОЦБАНК» терміну «НЕНАЛЕЖНИЙ ПОЗИВАЧ» взагалі не передбачений ЦПК України, та суперечить нормам Конституції України, оскільки відповідно до ст.. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому ЦПК України , звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є одноособовим власником підприємства ПП «Віталія- плюс». Та при укладанні іпотечного договору між ПП «ОСОБА_5 плюс» та ПАТ «Укрсоцбанк» він не отримував згоди ОСОБА_3, яка на той час була його дружиною.

Таким чином встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм цивільного законодавства, враховуючи, що при укладенні спірного договору іпотеки вимоги законодавства було додержано та виконано, форма та зміст такого договору відповідають положенням ст.203, Параграфу 6 Глави 49 ЦК України, а також Закону України «Про іпотеку», який передбачає можливість укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобовязання, до якого позивач немає жодного відношення, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, є безпідставними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано доказів порушення його прав , дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача, у звязку з чим вони є незаконними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7