№ справи 361/8582/15-ц
№ провадження 2/361/595/16
У Х В А Л А

14 березня 2016 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Шинкар А.О., вивчивши клопотання ОСОБА_1 про повернення оригіналів письмових доказів, а саме квитанції про сплату судового збору, -

В С Т А Н О В И В :

11.03.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про повернення оригіналів письмових доказів, вказавши що під час розгляду справи за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, нею було надано суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який не було необхідності оплачувати відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Вказує, що відповідно до ст. 138 Цивільного процесуального кодексу України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертається судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмово доказу. Просить повернути оригінал письмового доказу, а саме долучену нею до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору.

Суд, розглянувши клопотання і дослідивши матеріали цивільної справи, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, судом встановлено, що 09.12.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Одночасно разом із позовною заявою нею було надана квитанція про сплату судового збору в розмірі 487,20 грн. (а.с. 11).

Крім того самою ж позивачкою в позовній заяві в п. 4 прохальної частини цієї заяви вказана вимога про стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.(а.с. 3).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (частина друга статті 88 ЦПК).

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було задоволено позов ОСОБА_1 та зазначено в резолютивній частині рішення про те, що необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також 487 гривень 20 копійок за сплачений судовий збір (а.с. 27-28).

Тобто питання щодо стягнення суми сплаченого судового збору з відповідача вирішено та чітко прописано в судовому рішенні.

Рішення набрало законної сили та виготовлено два виконавчих листа про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення судового збору в розмірі 487,20 грн..

11.03.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою клопотанням про повернення оригіналів письмових доказів, вказавши що під час розгляду справи нею було надано суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який не було необхідності оплачувати відповідно до Закону України «Про судовий збір». Вказує, що відповідно до ст. 138 Цивільного процесуального кодексу України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертається судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмово доказу. Просить повернути оригінал письмового доказу, а саме долучену нею до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору (а.с. 1-3).

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI) врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, повязані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи. Законом України «Про судовий збір» передбачений вичерпний перелік підстав для повернення судового збору та даним Законом повернення судового збору з підстав зазначених в заяві не передбачено.

Така ж позиція викладена в п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI "Про судовий збір").

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 79, 209, 210, 293 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання клопотання ОСОБА_1 про повернення оригіналів письмових доказів, а саме квитанції про сплату судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Шинкар А.О.