печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 січня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новака Р.В.

при секретарі - Кирилюк Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.10.2013 позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 60000,00 доларів США, що станом на день укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 479589,00 грн., на підтвердження чого сторони уклали договір позики та відповідач склав розписку про отримання грошових коштів. Оскільки договором не було передбачено строк повернення позики, 03.02.2014 позивач, в порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України, звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів. Відповідачем порушено зобов'язання та борг не було повернуто. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1335600,00 грн. що на день подачі позову за курсом НБУ становить 60000,00 доларів США та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 27.10.2013 позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 60000,00 доларів США, що станом на день укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 479589,00 грн., на підтвердження чого сторони уклали договір позики та відповідач склав розписку про отримання грошових коштів. Оскільки договором не було передбачено строк повернення позики, 03.02.2014 позивач, в порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України, звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів. Відповідачем порушено зобов'язання та борг не було повернуто. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1335600,00 грн., що на день подачі позову за курсом НБУ становить 60000,00 доларів США та судові витрати.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поруч з наведеним, ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України позивачу підлягають відшкодуванню відповідачем, судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1049 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 88, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 1 335 600 (один мільйон триста тридцять п'ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати з оплати судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.В. Новак