АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлені особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлені особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року скасувати та постановити ухвалу про відкриття провадження у справі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що, відмовляючи у відкриті провадження у справі, суд 1-ї інстанції виходив з того, що можливість встановлення факту ідентичності особи не передбачена діючим цивільним процесуальним законодавством, вимоги заявника про зобов'язання заінтересованої особи вчинити певні дії не є вимогами цивільних справ окремого провадження, правових підстав для встановлення факту батьківства немає, а тому заява ОСОБА_3 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві. Вважає, що такі висновки суду 1-ї інстанції прямо суперечать вимогам розділу IV Окреме провадження ЦПК України, суд 1-ї інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відмову у відкриті провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_6 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення заявника, заінтересованої особи та їх представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України встановлений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 10 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила суд встановити факт ідентичності ОСОБА_9, встановити факт батьківства ОСОБА_7 по відношенню до спільної дитини ОСОБА_3 і ОСОБА_7 -ОСОБА_8, встановити факт ідентичності спільної дитини ОСОБА_3 і ОСОБА_7- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати відділ Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києвівнести зміни до актового запису про народження від 11.06.2011 року спільної дитини ОСОБА_3 і ОСОБА_7 -ОСОБА_10.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3, зацікавлені особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд 1-ї інстанції посилався на те, що встановлення факту ідентичності особи не передбачено діючим цивільним процесуальним законодавством, вимоги заявника про зобов'язання заінтересованої особи вчинити певні дії не є вимогами цивільних справ окремого провадження, правових підстав для встановлення факту батьківства немає, а тому заява ОСОБА_3 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Частиною 4 статті 256 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, даною статтею чітко встановлено, що підставою для відмови у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення є те, що з заяви вбачається спір про право.

Не ґрунтуються на вимогах закону висновки суду 1-ї інстанції про те, що можливість встановлення факту ідентичності особи не передбачено діючим цивільним процесуальним законодавством, вимоги заявника про зобов'язання заінтересованої особи вчинити певні дії не є вимогами цивільних справ окремого провадження, правових підстав для встановлення факту батьківства немає, оскільки дані питання мають досліджуватись судом під час розгляду справи по суті та ухвалення рішення за результатами розгляду заяви, а не на стадії відкриття провадження у справі, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині не грунтуються на вимогах цивільно-процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду 1-ї інстанції про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлені особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення є помилковим та пердчасним, а тому ухвала Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: