Справа № 473/46/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"18" лютого 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі

В С Т А Н О В И В:

11.01.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» - про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботів сумі 5233,47 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він з 15.02.2009 року знаходився з відповідачем в трудових відносинах, працюючи з 15.02.2011 року майстром лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство», наказом відповідача №23-К від 23.04.2015 року він незаконно був звільнений з підстави передбаченої п.3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання посадових обовязків), але рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26.10.2015 року його було поновлено на посаді майстра лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство» і стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу по 26.10.2015 року.

Посилаючись на те, що фактично відповідач поновив його на роботі лише 09.12.2015 року, оскільки саме в цей день його було ознайомлено з наказом відповідача про поновлення на роботі від 01.12.2015 року, позивач просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 26.10.2015 року по 09.12.2015 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково вказуючи на необхідність рахувати період невиконання рішення суду з 27жовтня 2015року по 1 грудня 2015року та зазначення в рішенні суду про стягнення середньої заробітної плати з урахуванням утримання роботодавцем обовязкових платежів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26.10.2015 року позивача ОСОБА_1 було поновлено на посаді майстра лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство» з 24.04.2015 року і стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.04.2015 року по 26.10.2015 року в сумі 16969,27 грн.

Судовим рішенням у справі №473/1962/15-ц було встановлено розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та визначено середньоденний заробіток 158,59 грн., який обчислений без урахування необхідності утримання обовязкових платежів.

13.11.2015 року постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №49403917 зобов'язано боржника ДП «Вознесенське лісове господарство» виконати вищезазначене судове рішення самостійно до 24.11.2015 року.

Наказом ДП «Вознесенське лісове господарство» №64-к від 01.12.2015 року позивач ОСОБА_1 був поновлений на посаді майстру лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство» з 24.04.2015 року.

Відповідно до постанови від 11.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження, вказане рішення суду в частині поновлення позивача на роботі було виконано в повному обсязі

Кількість днів затримки виконання рішення суду складає в жовтні 2015року- 5 робочих днів, в листопаді 2015року - 21 робочий день., а всього 26нів. Середня заробітна плата за 1 день: 158,59 грн. Середній заробіток буде становити: 26 дні х 158,59 грн. = 4123,34грн. Суд вважає, що відповідач виконав рішення суду 1 грудня 2015року видавши відповідний наказ, а тому саме з дати винесення наказу, а не з дати ознайомлення з ним проводиться розрахунок середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду .

Оскільки справляння і сплата податку з доходу громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення суду ( п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці").

Суд враховує, що Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обовязок кожного неухильно додержуватися положеньКонституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обовязки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обовязків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11,14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»).

Так, частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обовязковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обовязковості з моменту проголошення. Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина 5 статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обовязковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обовязків. Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обовязок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обовязок полягає у тому, що у роботодавця обовязок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України).Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. У випадку невиконання цього обовязку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), а також прийнята на виконання цього Закону Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.Відповідно до зазначених нормативно-правових актів примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Тому, встановивши у справі, яка переглядається, той факт, що після ухвалення судом 26.10.2015 року рішення про поновлення позивача на роботі, відповідач не видав наказ про його поновлення на роботі, суд дійшов висновку про затримку з вини відповідача виконання судового рішення у розумінні статті 236 КЗпП України, яка зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015р. по справі № 6-435цс15.

Позивачем понесені судові витрати у вигляді оплати витрат на правову допомогу витрати в сумі 2204,8грн.,які підтверджені розрахунком та квитанцією до прибуткового касового ордеру і підлягають задоволенню в сумі 2031,06 грн. на підставі 88ч.1 ЦПК України.

Згідно зі ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 0992556) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 4123,34грн. з утриманням обовязкових платежів.

Стягнути з державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 0992556) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2031,06 грн.

Стягнути з державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 0992556) судовий збір на користь держави (отримувач коштів: державний бюджет Вознесенського району, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38037770, банк отримувача ГУ ДКУ в Миколаївській області, код банку отримувача (МФО) 826013, рахунок отримувача 0113, код класифікації доходів бюджету 22030001) в сумі 507,77 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення,а особами,які не були присутніми в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання рішення суду .

СУДДЯ: О.Є.Старжинська