Справа № 653/1588/16-ц
Провадження № 2/653/572/16
РІШЕННЯ
іменем України
05.10.2016 року м. Генічеськ
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіна О.П.

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військова частина польова пошта НОМЕР_1 код 266136639, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та шкоди у зв`язку із втратою годувальника, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
ВСТАНОВИВ:

До Генічеського районного суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до Міністерства оборони України, Військової частина польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 (яка була залучена до справи в якості другого відповідача згідно до ухвали суду від 14.07.2016 року), третьої особи ОСОБА_3 - про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та шкоди у зв`язку із втратою годувальника, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Позовні вимоги із уточненнями вмотивовані тим, що вироком Генічеського районного суду від 09.02.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та призначено покарання.

Унаслідок ДТП , яке сталось 11.03.2015 року за виною ОСОБА_3 , водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Пасажиру автомобіля ОСОБА_1 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження: «відкриті переломи своду та основи черепа (лобової та основної кісток), множинні переломи кісток лицьового скелету черепу, забій головного мозку легкого ступеню, забита рана області носу, крововиливи в м`які обличчя», що за ступенем тяжкості - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даному кримінальному проваджені ОСОБА_1 визнано потерпілою. Через отриманні тілесні ушкодження вона перебувала на лікарняному, відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого у травматологічному відділеннюГенічеської ЦРЛ, з 16 березня по 02 квітня 2015 року, знаходилась у Херсонської ОКЛ, проходила лікування та перенесла хірургічні операції, після чого потребувала тривалого амбулаторного лікування. Вказує, що їй запропоновано ліки та лікувальні процедури кожні 2 місяці та ЛФК постійно.

В період часу з 11 березня 2015 року і по даний час, згідно товарних чеків придбання ліків інших препаратів та товарів, нею витрачено 7931,62 гривні, які вона й просить стягнути в рахунок матеріальної шкоди солідарно з відповідачів. Вказує, що вказана сума повністю підтверджується доданими матеріалами, а саме касовими чеками придбання ліків та медичних товарів.

Крім матеріальної шкоди, просить стягнути солідарно з відповідачів завдану їй моральну шкоду, яку оцінює у 200 тисяч гривень, з огляду на те, що унаслідок ДТП вона відчула страх за своє життя та здоров є, при зіткненні транспортних засобів отримала тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим перенесла сильний стрес, відчувала фізичні та душевні страждання, перебувала на лікуванні в медичному закладі, крім того, протягом послідуючих місяців їй довелося приймати ліки звертатися до лікарів, оскільки унаслідок отриманої травми голови, а також серйозної моральної травми її нервова та серцево-судинна системи не прийшли в норму та навпаки, її стан здоров`я погіршився, спостерігаються запаморочення голови позбавилась сну, відчуває постійний головний біль.Зокрема, вона втратила рідного батька, який загинув у зрілому, працездатному віку, якого вона дуже любила та поважала, котрий виховував її та постійно допомагав в повсякденному житті. Вказує, що постійновідчуває постійний душевний біль, нервові переживання, стривоженість дискомфорт, емоційні спалахи, внаслідок смерті батька. Вона булазмушена змінити спосіб свою життя, оскільки необоротно порушилася структура її родини, попередній стан не може бути відновлений, не має допомоги батька, як фінансової, так і моральної підтримки. Крім того, їй також погрібна у майбутньому, ще одна рекомендована лікарями операція на обличчі (челюсті).

Також у даному кримінальному проваджені ОСОБА_2 , яка являється дружиною померлого визнано потерпілою. Позивач ОСОБА_2 вказує, що на час смерті свого чоловіка, ОСОБА_4 вона перебувала на його утриманні, який був пенсіонером та отримував пенсію у розмірі 999,00 грн./міс, згідно довідки № 1944/01-03 від 06.06.2016 року.Розмір щомісячного відшкодування шкоди складає 499,50грн., складається з наступного розрахунку: 999,00/2 (частини померлого та позивача).Таким чином, розмір відшкодування такої шкоди за вказаний період часу складає, виходячи з наступного розрахунку: з 11.03.2015р. до 11.07.2016р. - 7992,00грн. (999,00/2* 16 міс).Розрахунок відшкодування за три роки наперед з 11.07.2016р., становить 499,50грн.*36міс.=17982,00грн.Крім того вказує, що внаслідок смерті ОСОБА_4 нею були понесені витрати на загальну суму 30457,00 гривень, з яких 4800 грн. на труну, придбання речей, необхідних для поховання в сумі 3551,00 грн., послуг на поховання в сумі 4520,00 -грн., 350 грн. за церковний обряд, 2 480,00 грн. на організацію та проведення поминального обіду, 14756,00 грн. придбання надгробного пам`ятника. Вказані обставини підтверджуються товарними чеками та квитанціями.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб FiatDoblo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , якийна праві приватної власності належить ОСОБА_2 .Вказує, що завдана матеріальна шкода становить 259 126 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч сто двадцять шість) грн. 88 коп., що підтверджується Висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю колісного транспортного засобу № 20/08-15 від 19.08.2015 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 . Задля оцінки спричиненої їй матеріальної шкоди, вона була вимушена звернутися до суб`єкта оціночної діяльності та понесла витрати з оплати його послуг у сумі 2 500,00 грн.

Крім вказаних збитків просить стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду, яку оцінює в 300 тисяч гривень, що полягає в втраті чоловіка, який був енергійним та здоровим чоловіком та загинув внаслідок дій ОСОБА_3 . Вказує, що смерть чоловіка кардинально змінила її життя, оскільки з чоловіком вони проживали разом 45 років однією сім`єю та його смерть тяжко вплинула на її моральний та фінансовий стан. Крім того, моральні страждання значно посилюються через те, що вона постійно хвилюється за життя своєї доньки, яка постраждала внаслідок дтп та зазнала тяжких наслідків. Також після дтп родина залишилася без автомобіля, оскільки не має змоги заплатити велику суму на ремонт.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала просила задовольнити повністю з огляду на викладенні у позовній заяві обставини.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала просила задовольнити повністю з огляду на викладенні у позовній заяві обставини.

Адвокат Юрченко А.С. просив задовольнити позовні вимоги повністю, з огляду на обставини, викладенні у позовах.

Представник відповідача Міністерства оборони України за довіреністю Щербина Р.О. заперечував проти задоволення позовних вимог позивачів, вказавши що вважає, що Міністерство оборони взагалі не є належним відповідачем, оскільки вони є лише центральним органом виконавчої влади з відповідними права та обов`язки, проте на момент дорожньо-транспортної пригоди солдат ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині польовій пошті НОМЕР_1 на посаді водія-механіка. Військовослужбовці являються державними службовцями та спори що виникають з приводу проходження військової служби випливають з правовідносин публічної служби. Отже володільцем джерела підвищеної небезпеки є військова частина польова пошта НОМЕР_1 та саме вони повинні відповідати за шкоду в даній справі та мають змогу в порядку регресу вимагати з винної особи ОСОБА_3 виплату виплаченого відшкодування.

Представник відповідача військової частини польової пошти НОМЕР_1 за довіреністю Менделенко О.А. заперечувала проти позовних вимог, оскільки з наданих копій придбаних ліків не вбачається, що вони були куплені для цивільного позивача до того датовані пізнішими датами ніж дтп. Крім того, позивачами не доведений факт заподіяної моральної шкоди відповідної до заявленого розміру, не надано доказів погіршення стану здоров`я, потреби у лікуванні. Також вказує, що автомобіль був придбаний ОСОБА_2 в кредит, обов`язковою умовою придбання автомобілю у кредит є його страхування, отже цим видом страхування передбачена виплата страхової суми у випадку завдання шкоди автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, вважає, що враховуючи розмір пенсії, не можна вважати, що дружина загиблого перебувала на його утриманні. Отже, вважає вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовів повністю.

Дослідивши наданні докази, вислухавши пояснення сторін , суд вважає, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.03.2015 року о 12:05 годині солдат військової частини ОСОБА_3 , проходячи військову службу під час мобілізації на посаді водія-механіка, здійснював рух, керуючи закріпленим за ним технічно справним гусеничним транспортним засобом - бойова розвідувальна машина 1-К (далі - БРМ 1-К) із заводським серійним номером Ф05РТ7258, по кілометру автодороги М-18 «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта», поблизу м. Генічеськ Херсонської області, порушивши вимоги пунктів 1.3, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 10.10.2001, здійснив виїзд на зустрічну смугу, після чого виїхав у кювет та здійснив зіткнення з автомобілем FiatDoblo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Вироком Генічеського районного суду від 09.02.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та призначено покарання, вирок набрав законної чинності. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнанні потерпілими.

Факт завдання матеріальної шкоди ОСОБА_1 у розмірі 7931,62 грн. повністю знайшов своє підтвердження, оскільки за період часу з 11 березня 2015 року (дата дорожньо-транспортної пригоди) згідно товарних чеків придбання ліків інших препаратів та товарів, нею витрачено 7931,62 гривні , що повністю підтверджується доданими матеріалами, а саме касовими чеками придбання ліків та медичних товарів.(а.с. 86 на суму 1610,97 грн., а.с. 87 на суму 1131,96 грн., а.с. 88 на суму 926,99 грн., а.с. 89 на суму 2866,49 грн., а.с. 90 на суму 597,40 грн., а.с. 91 на суму 470,19 грн., а.с. 92 на суму 327.62 грн., всього 7931,62 гривні.)

Судом дослідженні епікриз № 04700 відділення нейрохірургії у відношенні ОСОБА_1 із рекомендаціями подальшого огляду у лікарів та прийому ліків, копії історії хвороби із призначенням лікування, які й були придбані позивачем та відображаються у наданих чеках з аптек.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд визнає такими, що підлягають до задоволення частково.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч. ст. 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, Відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Так, статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право кожного на життя охороняється законом.

Як доведено в судовому засіданні в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдано моральних страждань, що полягають у фізичному болю, який остання зазнала, у зв`язку із смертю батька, в душевних стражданнях, хвилюваннях, позбавленні спокою. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку із порушенням нормального ритму життя, стану здоров`я.Крім того, родина позивача зазнала змін у складі, який є таким, що не може відновитися.

Крім того, в момент дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 знаходилась в автомобілі та отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, відчула сильний страх за своє життя та здоров`я, пережила стрес, відчула фізичні та моральні страждання, поєднанні із болем через втрату свого батька. Внаслідок травм потребувала у лікуванні та зміні звичайного способу та порядку життя. Суд вважає, що перенесені позивачем травми та моральні страждання є глибокими та тяжкими, як для психічного стану, так і для відновлення фізичного самопочуття. Через протиправні дії іншої особи життя позивача змінилось, її батько, з яким її зв`язували теплі та душевні стосунки загинув, вона зазнала значних страждань.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення на користь позивача в сумі 50 тисяч гривень.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання представників відповідачів про необґрунтованість моральної шкоди є некоректним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandali v. TheUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 являється дружиною померлого ОСОБА_4 та визнана потерпілою в кримінальному провадженні постановою про визнання потерпілою від 15.07.2015 року.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб FiatDoblo, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11.12.2014р., виданого Центр ДАІ 6503, вказаний автомобіль на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Завдана матеріальна шкода за пошкоджений автомобіль становить 259 126, 88 грн., що підтверджується Висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю колісного транспортного засобу №20/08-19.08.2015 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 . Щодо посилання представників відповідачів про те, що вказаний автомобіль був придбаний у кредит, а тому повинен бути застрахований за програмою «Каско» не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 дійсно придбала автомобіль у кредит та він був застрахований за програмою «Каско», проте після погашення заборгованості за кредитом та 31.12.2014 року автомобіль був знову зареєстрований та на час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль вже не був застрахований за програмою «Каско» та вона не отримувала від страхової ніяких виплат за знищений автомобіль.Факт закриття кредиту підтверджується листом МРЕВ ДАІ м. Херсона від 02.09.2014 року.

Отже, завдана сума в рахунок пошкодженого автомобіля підлягає до стягнення на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам). які досягли пенсійного віку, встановленого законом. - довічно;. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

У відповідності до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

На час смерті ОСОБА_4 на його утриманні перебувала позивач ОСОБА_2 .

Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області від 06.06.2016 року №1944/01-03, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував пенсію за віком у лютому 999,00 грн.

Розмір щомісячного відшкодування шкоди складає 499,50грн., складається з наступного розрахунку: 999,00/2 (частини померлого та позивача).

Таким чином, розмір відшкодування такої шкоди за вказаний період часу складає, виходячи з наступного розрахунку: з 11.03.2015р. до 11.07.2016р. - 7992,00грн. (999,00/2* 16 міс.)

Сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед. Таким чином, розрахунок відшкодування за три роки наперед з 11.07.2016р., становить 499,50грн.*36міс.=17982,00грн.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника ці витрати.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відповідно до ст.459 ЦК у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред`являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред`являтись як особами, що мають право на відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

В той же час, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з наступними змінами, у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт того, що позивачем ОСОБА_2 понесені витрати на загальну суму 30457,00 грн., що підтверджується договором заказом на організацію та проведення поховання в загальній сумі 15701 грн., до яких, зокрема відноситься вартість ритуальних атрибутів та послуг у сумі 12371 грн, що підтверджується копією товарного чеку № 24 від 13.03.2015 року (на організацію та проведення поминального обіду 2480,00 грн., що підтверджується копією рахунку № 132 від 13.03.2015 року). Крім того, за придбання надгробного пам`ятника, а саме пам`ятника в сумі 7000 грн., фото 700 грн., надгробна плита 1650 грн., текст 756 грн., рисунок 1100 грн., крем 150 грн., свіча - 150 грн., гвоздики 150 грн., встановлення 2000 грн., дирки та штир 350 грн., ваза 750 грн. позивачем витрачено 14756,00 грн., що підтверджується копією накладної № 47 від 03.08.2015 року.

Суд вважає, що понесені витрати на поховання підлягають задоволеннюз урахуванням наступного.

Так, статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначені терміни, які вживаються у наступному значенні: поховання померлого, як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству; ритуальні послуги як послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання; предмети ритуальної належності як вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Наказом № 193 від 19 листопада 2003 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 вересня 2004 року за № 1111/9710 затверджено необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, в якому, зокрема, зазначено оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання, копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили).

З метою врегулювання відносин при наданні ритуальних послуг місцевими комунальними службами розробляються положення, в яких до послуг з облаштування місця поховання віднесено, зокрема, здійснення художніх робіт на намогильній споруді (зображення фотографій, висікання літер, емблем, квітів тощо), встановлення намогильної плити з влаштуванням фундаменту або готового фундаменту, замощення плиткою місць поховань, встановлення бордюрного каменю, огорожі; до послуг щодо благоустрою відведеної ділянки під поховання віднесено підсипання запалої могили, озеленення місць поховань, насадження квітів та зелених насаджень, рослин, пофарбування огорож тощо.

Також слід стягнути на користь позивача витрати, понесені задля оцінки спричиненої матеріальної шкоди у сумі 2 500,00 грн. (квитанція до прибуткового касового ордену ).

Таким чином заявлена позивачем матеріальна шкода в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, в рахунок відшкодування шкоди в наслідок смерті ОСОБА_4 з 11.03.2015 року до 11.07.2016 року в розмірі 7992,00 грн., в рахунок відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_4 з 11.07.2015 року по 11.07.2016 року за три роки наперед 17982,00 грн. , відшкодування шкоди на поховання в розмірі 30457,00 грн. підлягає до задоволення.
Також, керуючись вимогами ст. 1200 ЦК України, до задоволення підлягає також й вимога про відшкодування шкоди в наслідок смерті ОСОБА_4 щомісяця 499,50 грн. з 11.07.2019 року та довічно.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 , суд виходить із зазначених вище норм закону, які передбачають умови відшкодування завданої моральної шкоди.

Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 зазнала значних страждань, що полягають у втраті чоловіка через винні дії третьої особи. В результаті чого раптово та кардинально змінилось життя та склад її родини, а саме її чоловік, з яким вона проживала однією родиною 45 років раптово загинув. Крім того, зазнавши тяжкий біль від втрати коханого чоловіка, позивач в той же час переживала та перебувала в постійному стресовому стані, турбуючись за свою доньку та її життя, оскільки остання зазнала тяжкі тілесні ушкодження та психологічну травму від втрати батька та завданих їй страждань.

Крім того, оскільки автомобіль , що перебував у користуванні родини зазнав значних пошкоджень, позивач не може вільно пересуватися автомобілем, що також на думку суду, завдає незручності та змушує пристосовуватися її до змін в звичайному способі життя, що був до дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, з урахуванням викладеного, враховуючи моральні страждання позивача, які суд вважає сильними, оскільки позивач отримала сильний стрес та біль від втрати чоловіка, у зв`язку із чим вимушена зазнавати зміни у житті, в фінансовому стані своєї родини, враховуючи що через вказану подію, її донька зазнала сильний страх та страждання, що змушує позивача переживати, вважає, що з урахуванням принципів розумності та справедливості, слід стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 100 тисяч гривень.

Разом з тим, слід зазначити, що стягнення матеріальної та моральної шкоди із відповідачів солідарно до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 13.05.2015 року №668/5902/15-к про арешт майна встановлено, що бойова розвідувальна машина 1-К (БРМ 1-К) із серійним заводським номером Ф05РТ7258 перебуває в оперативному управлінні військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно із протоколом виконання ухвали про арешт майна, від 14 травня 2015 року бойова розвідувальна машина БРМ 1-К із серійним заводським номером Ф05РТ7258 є майном військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до акту №19/15 технічного стану БРМ 1-К №Ф05РТ7258 від 06.03.2015 року, копія якого знаходиться у матеріалах даного провадження, бойова розвідувальна машина 1К (БРМ 1-К) із серійним заводським номером Ф05РТ7258 перебуває в оперативному управлінні військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
З матеріалів справи №653/2097/15-к та допиту ОСОБА_3 слідує, що військова частина - польова пошта НОМЕР_1 має свою печатку та код - НОМЕР_5 .
Позивачем обставини щодо належності вищевказаного транспортного засобу Військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 визнаються та не оспорюються.
Відповідно до наряду №86/15 від 26.02.2015 року бойова розвідувальна машина 1-К (БРМ 1-К) із заводським серійним номером Ф05РТ7258 передана для військової частини -Польова пошта НОМЕР_1 .
У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
З аналізу ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її Вини, та у випадках, встановлених частиною другою цієї статті, незалежно від вини.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ГК України, основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.
Правом оперативного управління, у відповідності до статті 137 ГК України, визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, скріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених ГК України, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Майном, відповідно до статті 139 ГК України, визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне значення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 року 1934-ХІІ, земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно- це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
У відповідності до приписів ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних сил України на праві оперативного управління.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Міністерство оборони України не є власником (володільцем) джерела підвищеної піски - бойової розвідувальної машини 1-К (БРМ 1-К) із серійним заводським номером 5Н17258.
На думку суду, за змістом ч.2 ст. 1187, ч. 2 ст. 1188 ЦК України Міністерство оборони України не є особою, яка відповідає за шкоду.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.05.2014 року №7 ОСОБА_3 з 19 травня 2014 року був зарахований до списків особового складу частини - польова пошта НОМЕР_1 .
На момент дорожньо-транспортної пригоди солдат ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 на посаді водія-механіка, керував штатною бойовою розвідувальною машиною 1-К.
Посилання у позовній заяві на ч. 1 ст. 1172 ЦК України є безпідставним, оскільки правовий припис, що в ній міститься, стосується лише працівників.
Військовослужбовці не є працівниками. Військовослужбовці є держаними службовцями. їх права, обов`язки та відповідальність випливають не з трудових правовідносин, а Правовідносин публічної служби.
Військова служба, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", є державною службою особливого характеру. Частиною 4 статті 2 цього ж закону визначено такий вид військової служби як військова служба за призовом під час Мобілізації, на особливий період.
Відносини військової (публічної) служби регулюються не трудовим законодавством, а окремими нормативно-правовими актами: спеціальними законами, відповідними положеннями про проходження військової служби тощо.
Відповідно, спори, що виникають з приводу проходження військової служби, випливають не з трудових правовідносин, а правовідносин публічної служби, й врегульовані спеціальним законодавством, яке пов`язане зі спеціальним статусом військовослужбовців.
Крім того, як встановлено судом, військова частина польова пошта НОМЕР_1 має статус юридичної особи та наділена цивільною правоздатністю та дієздатністю.
Отже, на думку суду, саме військова частина польова пошта НОМЕР_1 має нести відповідальність та саме з неї слід стягнути матеріальну та моральну шкоду, завдану позивачам.
Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат.
Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
п. 6 ст. 6 ЗУ Про судовий збір: "У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом."
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат виходить з того , що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , матеріального характеру задоволені в повному розмірі в загальній сумі 323489,50 гривень.
Відповідно допункту 1.1.2 ЗУ «Про судовий збір» збір становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
Отже судовий збір за сумою вимог матеріального характеру позивачів складає 3234,89 гривень.
При цьому судовий збір про відшкодування моральної шкоди відповідно до пункту 1.5.2 ЗУ «Про судовий збір» складає - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Отже, судовий збір за задоволення вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 тисяч грн. становить 1378 грн. та 1500 грн. за задоволену вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 тисяч грн., що в загальній сумі складає 2878 грн.
Отже, з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код 266136639 на користь Держави слід стягнути судовий збір в розмірі 6112,89 грн. (3234,89 грн. + 2878,00 грн.)
Керуючись ст.ст.23, 1167 ч.1, 1187, 1193 ч.2, 1201 ЦК України, ст.ст. 10, 57- 65, 88, 212-215 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військова частина польова пошта НОМЕР_1 код 266136639, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та шкоди у зв`язку із втратою годувальника, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 7931,62 грн. (сім тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня 62 копійки).
Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. (п*ятдесят тисяч гривень).
Позов ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військова частина польова пошта НОМЕР_1 код 266136639, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та шкоди у зв`язку із втратою годувальника, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 (яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду загальної суми 315557,88 грн. (триста п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 88 копійок, яка складає:
в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль FiatNuovoDoblo, р.н. НОМЕР_3 - 259126,88 грн. (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч сто двадцять шість гривень 88 копійок);
в рахунок відшкодування шкоди в наслідок смерті ОСОБА_4 з 11.03.2015 року до 11.07.2016 року 7992,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні);
в рахунок відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_4 з 11.07.2015 року по 11.07.2016 року за три роки наперед 17982,00 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні 00 копійок);
відшкодування шкоди на поховання в розмірі 30457,00 грн. (тридцять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 (яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_4 щомісячно 499,50 грн/міс. з 11.07.2019 року та довічно.
Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 (яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) відшкодування витрат з оплати послуг експерта у сумі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 (яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. (триста тисяч гривень).
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 код 266136639 на користь Держави судовий збір в розмірі 6112,89 грн. (шість тисяч сто дванадцять гривень 89 копійок).
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна