Справа № 524/2401/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого - судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі представника скаржника ОСОБА_1, представника ВДВС ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_3 з вищевказаною скаргою, де зазначив, що вважає бездіяльність старшого державного виконавця Серажима Д.С. неправомірною, винесену ним постанову від 29.06.2016 ВП № 49559419 про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконною. Просив зобовязати Автозаводський ВДВС виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2015 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий лист стягувачеві, при цьому не здійснено всіх необхідних та передбачених законом дії для виконання рішення суду.

Представник Автозаводського ВДВС ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги. Пояснила, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення, тому виконавчий документ правомірно повернуто стягувачеві.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення представників стягувача та ВДВС, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та її задоволення.

Судом установлено, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 49559419 з примусового виконання виконавчого листа № 524/2401/15-ц виданого 01.12.2015 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 28 058,00 грн.

29.06.2016 постановою старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС ОСОБА_5, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачеві.

У постанові зазначено, що заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Із змісту ч. 2 ст. 30 Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Згідно зі ст. 50 цього Закону звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У разі відсутності технічної документації на майно, у звязку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, повязані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Ураховуючи матеріали справи та зміст постанови виконавця, суд уважає, що повернення виконавчого документа, згідно з ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено безпідставно та необґрунтовано.

Судом під час розгляду скарги установлено, що на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, державним виконавцем взагалі не було повідомлено належним чином боржника про відкриття виконавчого провадження.

Відповідних доказів на підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження суду під час розгляду скарги не надано.

Із матеріалів скарги установлено, що державний виконавець не в повній мірі перевірив наявність у боржника прав на нерухоме майно.

Із повідомлення територіального сервісного центру №5342 МВС в Полтавській області убачається, що у Боржника ОСОБА_4 відсутні транспортні засоби, право власності на які за ним зареєстровано. Разом з тим, у повідомленні зазначено, що у запиті відсутня дата та рік народження боржника, що унеможливлює пошук інформації по базам даних.

Постанова про арешт майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 до цього часу не виконана, заходи по відшуканню майна боржника не вжито. Не перевірено також наявність у боржника грошових коштів (вкладів) у банківських установах.

Вищезазначене не спростовано будь-якими належними та допустимими доказами у ході судового розгляду скарги.

Більш того, Автозаводським ВДВС не виконано ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.08.2016, постановлену під час розгляду скарги, про витребування матеріалів виконавчого провадження. При цьому, згідно з поштовим повідомленням про вручення, вказане судове рішення отримано відділом ще 02.09.2016. Станом на дату розгляду скарги (18.10.2016) матеріали виконавчого провадження суду так і не надано.

Ураховуючи встановлений ЦПК України десятиденний строк для розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, не надання ВДВС на виконання ухвали суду матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку про наявність в результаті порушення прав та законних інтересів скаржника з боку посадових осіб ВДВС.

Слід зауважити, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Бездіяльність державного виконавця та прийнята у подальшому постанова посадової особи ДВС призвели до порушення законних прав та інтересів скаржника.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи вищезазначене, суд уважає, що бездіяльність виконавця має бути визнана судом неправомірною, а постанова від 29.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасована.

Скасування незаконної постанови у повній мірі поновлює порушені права скаржника. Також, для відновлення порушених прав ОСОБА_3, суд вважає за необхідне зобовязати Автозаводський ВДВС виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2015 у справі № 524/2401/15-ц у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст. 208-210, 383-388 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

СкаргуОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5

Скасувати постанову старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 від 29.06.2016 ВП № 49559419 про повернення виконавчого документа стугувачеві.

Зобовязати Автозаводський відділ державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.09.2015 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом пяти днів з дня її проголошення, а особам які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка