АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9582/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/119/16 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря Коваль О.І.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лозівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, ОСОБА_3 філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання права власності на квартиру у порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИЛА:

в червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Лозівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, ОСОБА_3 філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання права власності на квартиру у порядку набувальної давності, посилаючись на те, що у 1980 році її вселено у квартиру АДРЕСА_1 разом із батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перебували у трудових відносинах з теперішньою ОСОБА_3 філією Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення. Батько позивачки ОСОБА_6, помер 25.11.1997р., мати ОСОБА_5 померла 05.12.2013р. Починаючи із 1980 року вони добросовісно, відкрито та безперервно володіли та користувалися спірною квартирою. До сьогоднішнього дня, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за даною адресою, добросовісно володіє спірною квартирою, утримує її в належному стані, є спадкоємцем майна померлих.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Лозівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, ОСОБА_3 філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання права власності на квартиру у порядку набувальної давності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач володіє спірною квартирою за волею балансоутримувача і знає, що житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Лозова Тернопільського району перебуває у державній власності та господарському віданні Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення. Крім цього, з 01 липня 2009 року між ОСОБА_3 філією концерну РРТ та ОСОБА_5, матірю позивача, на квартиру АДРЕСА_2 був укладений договір оренди, де термін орендованого майна зазначеним правочином сторонами передбачений не був.

Колегія суддів з даним висновком повністю погоджується і вважає його законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

За набувальною давністю може набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може предявляти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. У такого володільця право на чуже майно має похідний та обмежений характер.

Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24.12.2009 р. Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення виконкому сільської ради, житловий будинок № 13 по вул. Польова в с. Лозова Тернопільського району перебуває у державній власності та господарському віданні Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення.

Згідно з довідкою №1025 від 12.11.2015 р., виданою ОСОБА_3 філією Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, житловий чотирьох квартирний будинок, інвентарний №ТН, балансовою вартістю 414 455,55 грн., що знаходиться за адресою: Тернопільський район с. Лозова вул. Польова, 13, перебуває на балансі філії.

Позивач ОСОБА_1, будучи малолітньою, разом з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_5, у 1980 році була вселена в квартиру АДРЕСА_2, оскільки батьки перебували в трудових відносинах з ОСОБА_3 філією Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення.

Батько ОСОБА_6 помер 25.11.1997р.

01 липня 2009 року між ОСОБА_3 філією концерну РРТ та ОСОБА_5, матірю позивача, був укладений договір оренди житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3. Термін орендованого майна зазначеним правочином сторонами передбачений не був.

05.12.2013р. померла мати позивача - ОСОБА_5

Таким чином, судом було встановлено наявність певної правової підстави для володіння спірною квартирою, що виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7