Провадження № 2/127/4113/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Другої вінницької державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину. Позов мотивовано тим, що 13.10.1996 року помер двоюрідний брат позивача ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння, №4 по вул. Форпостній в м. Вінниці. Згідно заповіту, складеного 14.10.1996 року, заповідач зробив наступне розпорядження» належне мені згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.09.1998 року в реєстрі за №2-2126, домоволодіння за №4, що знаходиться на вул. Форпостній в м. Вінниці, заповідаю ОСОБА_1. ОСОБА_3 ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_4 сорок відсотків дійсної вартості даного домоволодіння. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою № 767/02-31 від 16.05.2016 року нотаріусом ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. При цьому нотаріус зазначила, що ніби то заповіт викликає сумніви у спадкоємців, має незрозумілий, суперечливий характер і що його тлумачення мало б бути здійснене судом за вимогою зацікавленої особи. Крім того, нотаріус зазначила, що оскільки ОСОБА_4 є громадянкою країни Ізраїль, неможливо визначити яким чином ОСОБА_1 може виконати заповіт. Просить Визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №767/02-31 від 16.05.2016 року, видану державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 ОСОБА_3 вінницьку державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння №4 по вул. Форпостній у м. Вінниці після померлого ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Враховуючи думку представника позивача, вимоги ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли в спадщину 13/25 частки житлового будинку №4 по вул. Форпостній в м. Вінниці (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть 18.10.1996року помер ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до заповіту від 14.10.1996 року ОСОБА_2 зробив наступне розпорядження» належне мені згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.09.1998 року в реєстрі за №2-2126, домоволодіння за 34, що знаходиться на вул. Форпостній в м. Вінниці, заповідаю ОСОБА_1. ОСОБА_3 ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_4 сорок відсотків дійсної вартості даного домоволодіння (а.с.9).

Постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори № 767/02-31 від 16.05.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння №4, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Форпостна, після померлого 18.10.1996 року ОСОБА_2 в звязку з тим, що заповіт викликає сумніви у спадкоємців, має незрозумілий, суперечливий характер і що його тлумачення мало б бути здійснене судом за вимогою зацікавленої особи. Крім того, нотаріус зазначила, що оскільки ОСОБА_4 є громадянкою країни Ізраїль, неможливо визначити яким чином ОСОБА_1 може виконати заповіт (а.с.14).

Стаття 49 Закону України «Про нотаріат» регулює загальні підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, що їх можна виділити у дві групи. Перша група - це підстави, які взагалі не дають можливості вчинити нотаріальні дії. До другої групи відносять підстави, які не дають можливості вчинити нотаріальну дію в якийсь момент, але після усунення їх вчинення нотаріальної дії стає можливим.

Таким чином, до першої групи підстав відмови належать: вчинення дії, що суперечить закону; подання документів для вчинення нотаріальної дії, які суперечать закону або містять відомості, що принижують честь і гідність громадян; суперечність цілям, указаним у статуті чи положенні угоди, що укладається від імені юридичної особи; якщо вчинення дії взагалі не входить до компетенції нотаріальних органів. До другої групи підстав відмови відносять: звернення за вчиненням нотаріальної дії не до того нотаріуса чи посадової особи, які мають право вчинити цю нотаріальну дію; звернення за вчиненням нотаріальної дії недієздатної особи; звернення за вчиненням нотаріальної дії представника, який не має необхідних повноважень; звернення за вчиненням нотаріальної дії особи, яка знаходиться в стані афекту, алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-ХІІ, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" та ст. 285 ЦПК України заінтересована особа має право подати скаргу до районного (міського) суду за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, виконкому місцевої ради чи робочого місця приватного нотаріуса.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання постанови нотаріуса незаконною та вважає за необхідне скасувати її і зобовязати видати позивачу свідоцтво про право на спадщину.

За клопотання представника позивача судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №767/02-31 від 16.05.2016 року, видану державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5

ОСОБА_3 вінницьку державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння №4 по вул. Форпостній у м. Вінниці після померлого ОСОБА_2.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: