Ухвала

іменем україни

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір про доручення на ведення справи у суді, відповідно до якого позивач зобов'язувався надати відповідачці платні консультаційні послуги з приводу захисту інтересів ОСОБА_4 в Яворівському районному суді Львівської області. Проте відповідачкою тільки частково були сплачені кошти та послуги.

Враховуючи викладене позивач просив стягнути на його користь суму заборгованості за надані відповідачці юридичні послуги в сумі 29 770 грн.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, обґрунтовано виходив з безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 укладаючи із позивачем ОСОБА_3 договір про надання послуг взяла на себе певні зобов'язання щодо оплати наданих їй послуг за представництво її інтересів у суді, дані зобов'язання виконувала в повному обсязі, сплативши за актами виконаних робіт № № 1-18 22 100 грн, про що зроблений запис ОСОБА_3 на акті, що сума боргу повністю погашена. Щодо вимог про стягнення заборгованості за актами № № 19-23, суди дійшли правильних висновків і щодо відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки зазначені акти не підписані відповідачкою та складені після фактичного розірвання договору всупереч інтересам відповідачки. Також і не має підстав для розірвання договору, оскільки станом на 02 жовтня 2008 року договір фактично розірваний, а зобов'язання за ним припинені.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова