АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №752/9141/14-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_10

представника відповідача Філіпчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору припиненим,-

УСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про:

- визнання такою, що припинена з 11 вересня 2013 року поруки, яка виникла на підставі договору поруки, укладеного 14 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_3;

- визнання такою, що припинена з 11 вересня 2013 року поруки, яка виникла на підставі договору поруки, укладеного 14 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 14 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір.

З метою забезпечення виконання позичальника зобов»язань за кредитним договором 14 квітня 2008 року між кредитором та ОСОБА_6 укладено Договір поруки №SR-009/256/2008.

Окрім того, з метою забезпечення виконання позичальника зобов»язань за кредитним договором 14 квітня 2008 року між кредитором та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №SR-009/256/2008/2.

Вважають, що порука за вказаними договорами підлягає припиненню на підставі ч.1 ст.559 ЦК України у зв»язку із виконанням зобов»язання.

Так, зазначають, що 11 вересня 2013 року між правонаступником кредитора - ТОВ «ОТП Факторинг» та позичальником укладено мирову угоду, відповідно до умов якої у випадку сплати позичальником 102000 доларів США інша частина, за наявності, є прощеною.

У день укладення мирової угоди зазначена сплата була здійснена у повному обсязі, на підтвердження чого кредитор видав довідку, а також ця обставина підтверджена ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26.12.2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 10 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви, посилаючись на безпідставність висновків суду, що укладення мирової угоди в межах виконавчого провадження між стягувачем і боржником (позичальником) не може породжувати прав для поручителів.

Також посилається на безпідставність висновку суду, що відсутній такий спосіб захисту права як припинення правовідношення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_9 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що 14 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено Кредитний договір ML-009/256/2008.

З метою забезпечення виконання позичальника зобов»язань за кредитним договором 14 квітня 2008 року між кредитором та ОСОБА_6 укладено Договір поруки №SR-009/256/2008.

Окрім того, з метою забезпечення виконання позичальника зобов»язань за кредитним договором 14 квітня 2008 року між кредитором та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №SR-009/256/2008/2.

29 червня 2010 року Святошинським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором ML-009/256/2008 в розмірі 1 335 908 грн. (173269,57 доларів США). Пені та штрафу в сумі 60527,30 грн., а також судові витрати в сумі 1820 грн., а всього 1398155 грн. 68 коп. Рішення пред»явлено до виконання щодо кожного із солідарних боржників.

11 вересня 2013 року між новим кредитором - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено Мирову угоду у виконавчому провадженні з виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 29 червня 2010 року, яка ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 29 квітня 2014 року затверджена.

Відповідно до змісту Мирової угоди її сторонами, а саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - кредитор , ОСОБА_7 - боржник, ОСОБА_8 - боржник, досягнуто згоди про те, що станом на день укладення цієї Мирової угоди заборгованість боржника за виконавчим листом складає 1398155 грн. 68 коп. (пункт 2). Станом на день укладення цієї Мирової угоди заборгованість боржника за кредитом складає 190220 доларів США 37 центів, що в еквіваленті на дату укладення цієї Мирової угоди по офіційному курсу НБУ становить 1520431 грн. 42 коп. (пункт 3).

Окрім того, відповідно до пункту 3.1 сторони домовились, що Боржник до 11 вересня 2013 року зобов»язується погасити боргові зобов»язання 102000 доларів США та витрати на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 5220 грн.

Відповідно до пункту 4 цієї Мирової угоди сторони прийшли згоди укласти мирову угоду щодо виконання виконавчого листа на наступних умовах: п.4.1. Боржник зобов»язаний погасити заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом (надалі - «боргові зобов»язання») згідно з наступним Графіком погашення, що є Додатком №1 до цієї Мирової угоди, що є невід»ємною частиною. Окрім того, в цьому ж пункті сторони погодили порядок виконання таких боргових зобов»язань.

Відповідно до пункту 4.3 за умови належного виконання боржником усіх умов Мирової угоди протягом 12 місяців з дня її укладення, сторони домовились скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення цієї Мирової угоди за Кредитним договором.

Відповідно до пункту 5 цієї Мирової угоди кредитор заявляє, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання боржником, не матиме жодних майнових претензій до боржника з приводу заборгованості за кредитним договором, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди, зокрема, кредитор вважатиме погашеним (зарахує) борг боржника у сумі 31779,97 доларів США по тілу кредиту та 28220,03 доларів США по процентах за користування кредитом.

Згідно Додатку №1 до Мирової угоди сторонами узгоджено Графік погашення боргових зобов»язань на період з 11 вересня 2013 року до 01 вересня 2028 року.

20 лютого 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг» видано довідку №120, згідно із даними якої ОСОБА_7 на виконання зобов»язання за кредитним договором ML-009/256/2008 11 вересня 2013 року внесла 102727,39 грн. та ще 783,85 доларів США окремими платежами протягом жовтня 2013 року - лютого 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між кредитором та ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в межах виконавчого провадження будь-яких угод не укладалось та відомості про виконання рішення відсутні. Окрім того, судом зазначено, що законодавством не передбачено такого способу захисту права як припинення правовідношення.

Згідно з ч.1 ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 4 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ч.1 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст.605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у зв»язку із припиненням забезпеченого порукою зобов»язання відхиляються колегією суддів, оскільки є помилковими.

Так, припинення зобов»язання пов»язується, зокрема із фактом виконання його належним чином, домовленістю сторін, зокрема і у спосіб прощення боргу одноособово або за домовленістю.

Незалежно від того, на якій стадій відбулось виконання зобов»язання (досудовій, судовій, чи на стадії виконання рішення суду), вирішальне значення має сам факт виконання.

Якщо у зобов»язанні є кілька боржників, факт повного виконання вимоги кредитора одним із них породжує юридичні наслідки для інших боржників, які не прийняли участі у цьому виконанні. Таким юридичним наслідком є припинення зобов»язання для всіх боржників перед кредитором.

Зазначений спосіб врегулювання відносин втілений у частині 4 ст.543 ЦК України.

Проте, матеріали справи не містять доказів про припинення зобов»язання. Зміст мирової угоди, укладеної між відповідачем та третіми особами у цій справі, свідчить про досягнення домовленості щодо порядку та термінів виконання зобов»язання, кінцевий строк виконання якого визначено 01 вересня 2028 року.

Окрім того, дані довідки №120 від 20 лютого 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг», підтверджують лише факт того, що ОСОБА_7 на виконання зобов»язання за кредитним договором ML-009/256/2008 11 вересня 2013 року внесла 102727,39 грн. та 783,85 доларів США окремими платежами протягом жовтня 2013 року - лютого 2014 року, проте не дають підстав уважати про припинення зобов»язання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Разом з тим, колегія суддів уважає помилковим посилання суду першої інстанції на відсутність в законодавстві такого способу захисту права як припинення правовідношення, оскільки поручитель має право звернутися до суду з позовом про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим, тобто про визнання права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді Судовою палатою у цивільних справах 21 листопада 2012 року справи №6-134цс12, предметом якої був спір про визнання договору поруки припиненим.

Проте, зазначене не призвело до неправильного вирішення справи, відтак не може бути підставою для скасування рішення суду.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов