АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/8842/14-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Даниленко В.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2015 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» до ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд 1-ї інстанції не взяв до уваги ряд обставин, які мають істотне значення для розгляду справи. Зокрема, поза увагою суду залишилася та обставина, що договір цесії від 07.05.2013 року укладений ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 з порушенням вимог ст.203 ЦК України, оскільки його зміст суперечить положенням ст.514 ЦК України. Так, за містом статті 514 ЦК України до нового кредитора можуть переходити права первісного кредитора тільки в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так як на момент укладення договору цесії 07.05.2013 року у ОСОБА_5 не існувало жодного права грошової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія», то і правових підстав для передачі права грошової вимоги фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 у ОСОБА_5 не було. Також зазначає, що висновки суду 1-ї інстанції про те, що ОСОБА_6 не є правонаступником померлого ОСОБА_5, оскільки договір цесії від 07.05.2015 року є одностороннім правочином, який може створювати обов'язки лише для особи яка його вчинила, є безпідставними, так як на підставі ст.608 ЦК України зобов'язання ОСОБА_5, які він мав за спірним договором цесії, не припинилися у зв'язку з його смертю, а перейшли до його спадкоємця (правонаступника) ОСОБА_6. Необґрунтованими також вважає висновки суду 1-ї інстанції про те, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимоги до спадкоємця (правонаступника) ОСОБА_5ОСОБА_6, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів чітко вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» було дотримано умови та строки пред'явлення вимоги до спадкоємця, які передбачені ст.1218 ЦК України. Проте, суд 1-ї інстанції не дав належної правової оцінки даним доказам та ухвалив необґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» ОСОБА_4 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилалась на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Правонаступник ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, колегія судів вважає можливим слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» та ОСОБА_5 було укладено контракт №11-994, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити та передати, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти новий легковий автомобіль марки BMW F10 535i xDrive, 2011 року виготовлення, об'єм двигуна 2979 см3 , колір Imperial Blue Brillian Effect, VIN НОМЕР_2. На день підписання контракту ціна автомобіля складає 850 368,75 грн.

На виконання умов контракту №11-994, 01.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» та ОСОБА_5 було підписано акт прийому-передачі автомобіля марки BMW F10 535i xDrive.

18 квітня 2013 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» від ОСОБА_5 надійшла вимога про розірвання контракту №11-994 від 01.01.2011 року, у зв'язку з заводським дефектом ізоляції проводів автомобіля марки BMW F10 535i xDrive, який посилився під впливом вібрації під час руху автомобіля.

07.05.2013 року між ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого ОСОБА_5 відступив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 належне йому право вимоги за контрактом №11-994 від 01.01.2011 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» та ОСОБА_5.

20.05.2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_7 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» про стягнення грошових коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2013 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 грошові кошти, а саме: основний борг в сумі 850 368,75 грн., 3% річних в сумі 5381,78 грн., та судові витрати в сумі 17 115,01 грн.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2014 року (ВП №4147864), 24.02.2014 року на підставі платіжного доручення №1188 Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» на рахунок ОСОБА_7 було перераховано грошові кошти в розмірі 872 865,54 грн.

Судом також встановлено, що в червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про визнання відмови від договору недійсною.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» до ОСОБА_5 про визнання відмови від договору недійсною задоволено.

Визнано недійсною відмову ОСОБА_5 від контракту №11-994 від 01.01.2011 року про продаж автомобіля BMW F10 535i xDrive.

З матеріалів справи також вбачається, що 10.12.2013 року ОСОБА_5 помер.

10 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5.

19.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний номер 1820, з якого вбачається, що спадкоємцем автомобіля BMW F10 535i xDrive, реєстраційний номер НОМЕР_1, після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_6.

Вважаючи, що договір цесії від 07.05.2013 року, укладений ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 з порушенням вимог ст.203 ЦК України, оскільки його зміст суперечить положенням ст.514 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Відмовляючи Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, суд 1-ї інстанції виходив з того, що оспорюваний правочин повністю відповідає вимогам закону, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог немає.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зі змісту оспорюваного договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.05.2013 року вбачається, що він складений у письмовій формі, зміст даного правочину не суперечить вимогам чинного на той час законодавства. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 та/або фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 в момент підписання оспорюваного договору було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять та позивачами суду не надано. Як і не надано доказів вчинення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 будь-яких протиправних дій, спрямованих на примушування до укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.05.2013 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та законного висновку про те, що, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України, підстав для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.05.2013 року немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишилася та обставина, що договір цесії від 07.05.2013 року укладений ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 з порушенням вимог ст.203 ЦК України, оскільки його зміст суперечить положенням ст.514 ЦК України, так як на момент його укладення у ОСОБА_5 не існувало права грошової вимоги до позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Передання права вимоги, згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, є одним із способів заміни кредитора в зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що до нового кредитора переходить не лише право в тому обсязі і на тих умовах, на яких воно існувало у первинного кредитора в момент відступлення, але і права, які забезпечують або гарантують виконання зобов'язання (порука, застава, гарантія, утримання тощо). Ті права, які переходять від первинного кредитора до нового, можуть бути змінені законом або договором, але такі зміни не повинні спричинити погіршення матеріального стану боржника. Первинний кредитор відповідає перед новим кредитором у зобов'язанні за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, оскільки первинний кредитор не може відповідати за неплатоспроможність або несумлінність боржника. Враховуючи, що передання права вимоги є одним із способів заміни кредитора в зобов'язанні, а зобов'язання за договором полягає у вчиненні однією стороною (боржником) на користь іншої сторони (кредитора) певної дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, то предметом договору про відступлення права вимоги може бути не лише погашення грошової заборгованості, а й виконання постачання продукції (товару), роботи та ін.

Пунктами 1, 2 договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.05.2013 року встановлено, що ОСОБА_5 відступив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 належне йому право вимоги за контрактом №11-994 від 01.01.2011 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» та ОСОБА_5. Також, за даним договором ОСОБА_5 відступив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 право вимагати повернення грошових коштів за контрактом в сумі 850 368,75 грн.

Отже, з аналізу умов оспорюваного договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.05.2013 року вбачається, що ОСОБА_5 відступив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 не лише право грошової вимоги, а й інше право вимоги до товариства, що випливає з виконання зобов'язань за контрактом №11-994 від 01.01.2011 року, зокрема, продажу автомобіля належної якості, надання послуг з технічного обслуговання автомобіля, виконання гарантійних зобов'язань, тощо. У зв'язку з чим, правових підстав вважати, що на момент укладення договору цесії від 07.05.2013 року в ОСОБА_5 не існувало права вимоги до позивача відсутні.

З урахування встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що наявність судового рішення про визнання відмови ОСОБА_5 від контракту №11-994 від 01.01.2011 року недійсною, не припиняє зобов'язальних правовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» та ОСОБА_5 за контрактом №11-994 від 01.01.2011 року в цілому, а тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: