Справа № 301/1869/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Зейкан Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Іршавського району, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до Зарічанської сільської ради Іршавського району, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельних часток (паю), посвідчених Сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 23.12.2007 року та серії НОМЕР_2 від 23.12.2007 року, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабка позивача - ОСОБА_2, яка залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповідала позивачеві. Позивачка спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельну частку (пай), що посвідчений сертифікатом серії НОМЕР_2 від 23.12.2007 року, які входять до складу спадкового майна, оскільки будинок у встановленому законом порядку не зареєстрований, а оригінал сертифікату на земельну частку втрачений. Спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадщині, не має.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дядько позивача - ОСОБА_3, який заповіту не залишив. Позивачка, будучи єдиним спадкоємцем другої черги, спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на земельну частку (пай), що посвідчений сертифікатом серії НОМЕР_1 від 23.12.2007 року, яка входить до складу спадкового майна, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку втрачений.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі ( а.с.46,58).

Відповідач - представник Зарічанської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності (а.с.59).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 56).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, не зареєстрований. Такий був збудований у 1932 році на земельній ділянці, відведеній для забудови (а.с.11) та згідно погосподарської книги, власником вказаного будинку була ОСОБА_2. Дана обставина підтверджується довідкою Зарічанської сільради від 20.09.2016 року №1741 (а.с.13). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений ( а.с. 8-10).

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 24.12.1997 року, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (а.с.22).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15.02.2001 року (а.с.17).

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Зарічанської сільради 19.01.2001 року, ОСОБА_2 все своє майно заповіла онуці ОСОБА_1 - позивачу по даній справі (а.с. 20). Вказаний заповіт зареєстрований у спадкому реєстрі, не скасований і не змінений ( а.с.19).

Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні ОСОБА_2, не має.

ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном, та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину (а.с. 12).

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка спадщину за померлою ОСОБА_2 ще не оформляла та свідоцтво про право на спадщину не отримувала ( а.с.63). Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_3, мешканець АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 25.03.2016 року (а.с.18). Заповіту він не залишив. Спадкоємців першої черги у ОСОБА_3 не має (а.с.15,16). Позивачка, будучи племінницею ОСОБА_3, є його єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину (а.с.37, 52-55).

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 24.12.1997 року, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (а.с.21).

Позивачка не може отримати свідоцтво на про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, та земельні частки (паї), що входять до складу спадкового майна, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований.

Зарічанська сільська рада, на території якої розташований житловий будинок, який не зареєстрований, та земельні частки (паї), що посвідчені відповідними сертифікатами, що втрачені, не заперечує проти визнання права власності на вказане майно за позивачем.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки, у тому числі, на підставі прийняття спадщини; право власності на земельну ділянку преходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Згідно ст. ст. 1 п.2 та 2 ч.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

Власникам земельних часток в натурі земельна ділянка розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах не виділялася ( а.с.50).

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.

Оскільки згідно погосподарської книги власником житлового будинку в АДРЕСА_1, була ОСОБА_2, власниками земельних часток (паїв) розміром по 0,786 га були ОСОБА_2 та ОСОБА_3, спадкоємцем яких є позивачка ОСОБА_1, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1268 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. «г» та п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що надана ОСОБА_2 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445, в цілому.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що надана ОСОБА_3 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських