У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про скасування рішення, визнання права на приватизацію квартири, видання свідоцтва про право власності на квартиру, за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона разом із сім'єю проживає у АДРЕСА_4. Повнолітні члени родини позивача, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приєдналися до позовної заяви. Указана вище квартира надана ОСОБА_4 на сім'ю у складі з чотирьох осіб: він, його дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_3 на підставі ордера від 19 січня 1988 року № 5.

3 грудня 2014 року листом № 3655 квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська (далі - КЕВ м. Дніпропетровська) надано дозвіл на переоформлення особового рахунку вказаної квартири на ОСОБА_3

Позивачі звернулися до начальника КЕВ м. Дніпропетровська із заявою про передачу у приватну власність зазначеної квартири. Рішенням від 22 січня 2015 року начальник КЕВ м. Дніпропетровська в оформленні квартири АДРЕСА_1 відмовив, посилаючись на те, що військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. За таких обставин просили скасувати рішення КЕВ м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року про відмову у передачі у приватну власність спірної квартири та зобов'язати КЕВ м. Дніпропетровська видати свідоцтво на право власності на вказану квартиру, передати її у спільну часткову власність.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Скасовано рішення КЕВ м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року № 367 щодо відмови у передачі в приватну власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2. Визнано право на приватизацію ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказаної квартири. Зобов'язано КЕВ м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити заходів щодо приватизації квартири № 21, яка використовується ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на умовах найму та території відкритого військового містечка у будинку АДРЕСА_4 згідно Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням Про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 1999 року № 396.

У поданій касаційній скарзі КЕВ м. Дніпропетровська просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що Перелік закритих військових містечок від 19 серпня 2013 року № 14492/с суперечить наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у комунальну власність територіальних громад», який має вищу юридичну силу, і на даний час є чинним. Спірне майно не відноситься до військових містечок із статусом закритих, а тому може бути приватизоване.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що позивачі проживають у АДРЕСА_4). Вселення позивачів у вказану квартиру відбулося на підставі ордера від 19 січня 1988 року № 5, виданого начальником КЕЧ району. 3 грудня 2014 року листом за № 3655 начальником КЕВ м. Дніпропетровська надано дозвіл на переоформлення особового рахунку у вищевказаній квартирі на ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 на сім'ю у складі чотири особи: ОСОБА_3 основний квартиронаймач; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, син; ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5, батько.

15 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до начальника КЕВ м. Дніпропетровська Зубкова Г.С. про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_3, в якій вона проживає спільно з вищевказаними членами родини.

Рішенням від 22 січня 2015 року № 367 начальник КЕВ м. Дніпропетровська Зубков Г.С. в оформленні передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 відмовив. Підставами для відмови у приватизації вказаної квартири зазначено те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

19 серпня 2013 року начальником Генерального штабу Головнокомандуючим Збройних сил України був підписаний «Перелік закритих військових містечок» № 14492/С, яким смт Черкаське та смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесені до «закритих військових містечок».

Згідно із Положенням, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21 квітня 2011 року № 215 та наказом Міністра оборони України від 3 липня 2013 року № 448, визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок, виключені.

За таких обставин суди дійшли висновку про те, що визначення поняття «закрите військове містечко» виключено з нормативно-правової бази законодавства України, а тому посилання на «закрите військове містечко» як на підставу відмови у приватизації є незаконним.

Разом з тим судами не було звернуто уваги на доводи представника відповідача про те, що житловий фонд смт Гвардійського, смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, до якого входить квартира позивача, відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин КЕВ м. Дніпропетровська і з урахуванням ч. ч. 1, 2 ст. 6 цього Закону рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, в тому числі, належать будинки, споруди.

Таким чином, Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо залучення до участі у справі у якості третьої особи - Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України. В обґрунтування відмови зазначено те, що управління військовим майном, згідно із Законом, здійснює Міністерство оборони через, у тому числі, свої органи, а саме: через КЕВ м. Дніпропетровська, на балансі якого знаходиться спірна квартира, начальник КЕВ м. Дніпропетровська Міністерства оборони є керівником органу приватизації.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі

У порушення зазначених норм процесуального права Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних сил України не були залучені до участі у справі. При цьому відповідне клопотання було заявлено.

На порушення вимог статей 212-214, 315 ЦПК України суд першої інстанції не навів обґрунтованих мотивів відхилення зазначеного клопотання, а апеляційний суд не наділений повноваженнями усунути вказані порушення суду першої інстанції.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, у зв'язку із неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій на підставі ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик