РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Нагорної М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Опікунська рада Адміністрації Комінтернівського району м. Харкова про скасування права власності на частку майна та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2014 року позивач ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та вселення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року позовну заяву ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_1, третя особа Виконавчий комітет Харківської міської ради про встановлення порядку користування житловим приміщенням та вселення, за заявою позивача було залишено без розгляду.

02.03.2015 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Опікунська рада Адміністрації Комінтернівського району м. Харкова про скасування права власності на частку майна та визнання права власності. Під час розгляду справи відповідач 17.02.2016 року уточнила позовні вимоги та з врахуванням додаткових уточнень від 17.03.2016 року просила припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1 ринковою вартістю 129 598 грн., визнати за ОСОБА_4 право власності на вказану ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, сплатити грошову компенсацію за ? частину квартири АДРЕСА_1 в розмірі 129 598 грн. на користь ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_1 посилається на те, що ? частина спірної квартири АДРЕСА_1 належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер 934, та на підставі свідоцтва про право на спадкування по закону, яке видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний номер 422. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу ? частина спірної квартири на праві власності належить малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Недієздатному ОСОБА_3 1/4 частина спірної квартири АДРЕСА_1 належить на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 року та додаткового рішення від 16.05.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особа: Виконком Харківської міської ради, Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування ? частини квартири. У вказаній спірній квартирі позивач разом з малолітньою донькою мешкає з 2006 року, в свою чергу недієздатний ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак фактично мешкає з 2009 року за адресою: АДРЕСА_2.

Враховуючи, що ? частина спірної квартири, яка належить недієздатному ОСОБА_3 складається з житлової площі 11,6 кв.м., загальної площі 14,65 кв.м., тобто його доля є незначною та не може бути виділена в натурі, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 страждає тяжким психічним захворюванням вбачається, що спільне користування квартирою та проживання недієздатної особи разом з малолітньою дитиною є неможливим. У звязку з наведеним є доцільним припинення права часткової власності ОСОБА_3 з виплатою грошової компенсації.

В судовому засіданні відповідач та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги зустрічної позовної заяви підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 визнала в повному обсязі та просила зустрічний позов задовольнити. Та пояснила, що фактично у спірній квартирі проживають відповідач з малолітньою дитиною, а її брат останні пять років не користується зазначеної квартирою та проживає разом з нею. Однак вона, як опікун свого брата, несе витрати на утримання зазначеного майна, що для неї є тягарем. Тому, зважаючи на всі доводи відповідача ОСОБА_1, подані при нею при розгляді справи, та неможливість спільного проживання малолітньої дитини разом з її недієздатним братом, вона не вбачає іншого варіанту вирішення даної справи, ніж той, який був запропонований відповідачем у зустрічному позові. У звязку з чим, та зважаючи на наявність у власності її недієздатного брата ОСОБА_1 іншого житлового приміщення, вона просить задовольнити позовні вимоги зустрічної позовної заяви, припинити право власності її брата на ? частку спірної квартири та стягнути на її користь вартість зазначеного майна.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав подану позивачем ОСОБА_2 заяву про визнання зустрічного позову. В подальшому до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - ОСОБА_10 позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_1, підтримала та зазначила що вважає неможливим спільне проживання недієздатного ОСОБА_3 та неповнолітньої дитини. В подальшому до судового засідання не зявлялась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Опікунської ради Адміністрації Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_11 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що ОСОБА_3 володіє частиною спірної квартири на законних підставах та відповідно будь-яких підстав для задоволення позову не має. В подальшому до судового засідання не зявлявся, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Харківської міської ради ОСОБА_12 в судовому засіданні просила надати їй час для ознайомлення з матеріалами цивільної справи та підготовки пояснень у справі. За її клопотанням у судовому засіданні було оголошено перерву та надано час для ознайомлення з матеріалами справи, про час та місце судового засідання була повідомлена в судовому засіданні. Однак, до судового засідання в призначений судом час не зявилася.

У відповідності до положень ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, у звязку з чим, зважаючи на належне повідомлення учасників судового розгляду про час та місце розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача ОСОБА_9 та представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.12.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 934, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 19).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 року, яке згідно до відмітки суду набрало законної сили, у справі № 2-699/11 за позовом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Виконавчий комітет Харківської міської ради, Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування було визнано недійсним договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, укладеного 21.09.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, реєстровий № 7-3200 (т.1 а.с. 18).

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.05.2013 року по цивільній справі № 2-699/11, яке згідно до відмітки суду набрало законної сили, вказане рішення було доповнено, та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнано право власності за ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 10).

З довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1700061 від 13.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 року, провадження № 2/2020/157/2012 справа № 2-699/11, додаткового рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.05.2013 року, провадження № 2/2020/157/2012 справа № 2-699/11 належить у спільній частковій власності ? частка квартири АДРЕСА_1, а також ? частка зазначеної квартири на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 19.03.2013 року р№422 (т.1 а.с. 45).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 5722/8123 від 31.08.2015 року по цивільній справі № 641/13450/14-ц встановлено, що визначити порядок користування № 72 по пр. Г. Сталінграда, 177 у м. Харкові з урахуванням часток її співвласників не надається можливим. Експертом визначено один варіант користування квартирою з відступом від ідеальних часток співвласників, в результаті якого частка ОСОБА_15 та ОСОБА_1 зменшиться до розміру 73/100 частин, а ОСОБА_3 - збільшиться до 27/100 частин, з виплатою ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації у розмірі 9996 грн. та проведенням переобладнанням приміщення. Визначено ринкову вартість ? частини квартири АДРЕСА_3 на момент проведення дослідження у розмірі 129 598 грн. (т.1 а.с. 183-213).

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29.07.2011 року було визнано недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначено його опікуном ОСОБА_7 Зазначеним рішенням встановлено наявність у ОСОБА_3 ознак стійкого хронічного психологічного розладу у формі шизофренії параноїчної, який за своїм станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с.50).

Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26.11.2014 року у звязку зі смертю опікуна ОСОБА_7, опікуном недієздатного ОСОБА_3 було призначено його сестру - ОСОБА_2 (т.1 а.с. 11).

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 08.01.2013 року було зобовязано керівництво Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 вжити заходів щодо виконання постанови Зміївського районного суду Харківської області від 22.10.2012 року про застосування відносно неосудного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, примусових заходів медичного характеру та негайно госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (т.1 а.с. 70-71).

Зі змісту акту № 855 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 22.08.2012 року, наданої до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_16 в квітні 2012 року з метою відвідування доньки приїхав до дружини ОСОБА_1 та під час зустрічі між ними стався конфлікт, під впливом гніву він штовхнув дружину. Окрім того, зазначено, що ОСОБА_3 має ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїдальної шизофренії. З 1985 року по 2010 рік 16 разів знаходився на лікуванні у психіатричній лікарні. У 2012 році він поступив на лікування у звязку з порушенням сну, агресивністю, зловживанням алкоголю. За час стаціонарного лікування у стані ОСОБА_3 проявилася немотивована зміна афекту (злобність, дурашливість). По своєму психічному стану він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними (т.1 а.с. 75-80).

Як вбачається з висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 126 від 29.02.2016 року спільне проживання ОСОБА_3 разом з малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, може загрожувати життю та здоровю дитини, а тому Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає неможливим проживання малолітньої ОСОБА_1 з недієздатною особою ОСОБА_3 в одному приміщенні (а.с. т.2 а.с. 73-74).

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Надання у володіння власникові майна його частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч.2 ст.183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з аналізу зазначеної норми у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України вбачається, що передбачене ч.2 ст.364 право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення на завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» вiд 04.10.1991 року № 7 при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що визначити порядок користування квартирою № 72 по пр. Г. Сталінграда,177 у м. Харкові з урахуванням часток її співвласників є неможливим, що також підтверджується висновками судової будівельно-технічної експертизи № 5722/8123 від 31.08.2015 року.

Сторони також визнали, що спільно користуватися квартирою вони не можуть, оскільки спільне проживання ОСОБА_3 разом з малолітньою ОСОБА_1 може загрожувати життю та здоровю дитини.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16.01.2012 року, ухваленої у справі № 6-81цс-11, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Частиною 2 статті 365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5722/8123 від 31.08.2015 року, ринкова вартість спірної квартири складає 518393 грн., а вартість 1/4 частини даної квартири становить 129 598 грн.

Позивачем 16.02.2016 року на депозитний рахунок суду. (квитанція № 0.0.506076790.1 від 16.02.2016 року) було внесено вартість 1/4 частини квартири у розмірі 129 598 грн. (т. 2 а.с. 72).

Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Виходячи з наведеного, місцем постійного проживання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є квартира АДРЕСА_4. А недієздатний ОСОБА_3 у відповідності до ч. 5 ст.29 ЦК України має проживати за місцем проживання його опікуна.

У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час квартирою № 72 по пр. Г. Сталінграда, 177 у м. Харкові фактично користується позивач ОСОБА_1 зі своєю донькою, яка згодна на сплату відповідачу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 компенсації за ? частини у спільній частковій власності, тому суд вважає правомірним одержання ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/4 частки квартири, яка належить ОСОБА_3

Спільне користування сторін спірною квартирою є неможливим у звязку з неможливістю спільного проживання в одному житловому приміщенні недієздатного ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_1, через наявність у ОСОБА_3 психічного захворювання в результаті чого він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, та може становити загрозу для життя та здоровя малолітньої дитини.

Окрім того, частка відповідача у спільній квартирі є не значною і встановити порядок користування квартирою з урахуванням часток її співвласників є неможливим, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що припинення права власності на 1/4 частину квартири відповідача не завдасть істотної шкоди його інтересам, виходячи з того, що ОСОБА_3 має у своїй власності інше нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5, та постійно проживає разом зі своїм опікуном ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_7.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, вартість ? частки квартири АДРЕСА_7, в розмірі 129 598 (сто двадцять девять тисяч пятсот девяносто вісім) грн., що внесені згідно квитанції № 0.0.506076790.1 від 16 лютого 2016 року на депозитний рахунок Комінтернівського районного суду м. Харкова (р/р 6674, МФО 820172), які підлягають виплаті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка дії в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Харківській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_17