Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1046/16 Головуючий у 1 інстанції: Бредун Д.С.
Є.У.№ 337/4940/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_4 про стягнення депозиту,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що після закінчення строку дії договору № 003-07977-020215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, банк вклад не повернув внаслідок запровадження тимчасової адміністрації.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути на її користь з ПАТ «Дельта Банк» суму відшкодування банківського вкладу (депозиту) в розмірі 243978,00 доларів США, що еквівалентно 529674,02 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір №003-07977-020215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращій від Миколая" у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу у розмірі 23978 доларів США була залучена на строк до 03 травня 2015 року, включно.

Відповідно до п.1 Постановою НБУ №150 від 02 березня 2015 року, АТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних. У звязку з чим, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №51 від 02 березня 2015 року про процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03 березня 2015 року.

З урахуванням рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08 квітня 2015 року, тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03 серпня 2015 року, строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Таким чином, в АТ "Дельта Банк" діє тимчасова адміністрація.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з положень ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками. Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку ліквідації банків.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду.

Суд першої інстанції врахував наступні положення закону.

Згідно з п.16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладу в одному банку.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. А відповідно до п.2 цієї статті, також забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку.

Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Крім того, відповідно до п. 3 ч.5 ст. 36 цього Закону, під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобовязань.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що позивач, якщо він має майнову вимогу до банку, на захист якої подано позов, є кредитором банку, а тому до нього застосовуються правовідносини приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Тому посилання в апеляційній скарзі на те, що банк має повернути гроші без застосування зазначених вище положень закону, тому що строк дії вкладу закінчився до введення тимчасової адміністрації, є безпідставним.

За ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Таким чином, з посиланням за правозастосовну практику, суд першої інстанції зробив висновок, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі, яким і є в даному випадку Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і саме цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Також безпідставним є посилання апелянта на те, що його позов має бути задоволений лише виходячи з імперативності ст. 1060 ЦК та прав, наданих йому як споживачеві послуг Законом «Про захист прав споживачів». Зазначені положення ЦК та Закону не є підставою для незастосування спеціального закону у даних правовідносинах, зокрема Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виходячи з того, що у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, його норми є спеціальними, а отже цей Закон є пріоритетним саме у цих правовідносинах.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: