Справа №672/1435/15-ц
Провадження №2/672/29/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Городоцький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Мельник В.М.

при секретарі Стебло Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору. Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді 1989 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 і поселився проживати в колгоспному дворі її батька ОСОБА_3 В даному будинковолодінні проживав до 2012 року, рішенням Городоцького районного суду від 16 вересня 2014 року шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано. В жовтні 2015 року дізнався із врученої судом позовної заяви, що ОСОБА_3, батько його бувшої дружини звернувся в суд до нього з вимогою про визнання його таким, що втратив право на житлову площу в житловому будинку по вул.Соборна, 99, в с.Клинове Городоцького району Хмельницької області. Вважає, що в колишньому колгоспному дворі набув статусу члена колгоспного двору, членами якого були і відповідачі по справі. Просить суд визнати за ним частку в розмірі 1/7 частини у майні колгоспного двору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просять їх задовольнити.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, не оспорюючи факту, що позивач з листопада 1989 року поселився в колгоспному дворі, але був зареєстрований у 1991 році. На час вселення його в колгоспний двір, у власності був житловий будинок, рік забудови 1980, літня кухня, рік забудови 1975, хлів, рік забудови 1969, що були побудовані за життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8. ОСОБА_1 не було передано у власність двору ніякого майна. Головою данного двору був ОСОБА_7 батько відповідача ОСОБА_3 Після його смерті в травні 1994 року головою двору стала ОСОБА_8 - дружина ОСОБА_7, яка померла 11 березня 2012 року. За життя ОСОБА_8 04 березня 2008 року на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до якого заповіла синові ОСОБА_3 (відповідачу) все своє рухоме і не рухоме майно. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Єдиним спадкоємцем був ОСОБА_3, який прийняв спадщину, 28 липня 2015 року оформив свої спадкові права в нотаріальному порядку. Оскільки ОСОБА_1 не проживав в житловому будинку більше трьох років, будь яких витрат на його утримання та оплату комунальних послуг не ніс, а тому ОСОБА_3, як власник звернувся до суд з позовом про визнання його таким, що втратив право на житлову площу в житловому будинку по вул.Соборна, 99 в с.Клинове Городоцького району Хмельницької області. Вважають, що ОСОБА_1 немає права на частку в майні колгоспного двору, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення його позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння, до складу якого входить житловий

будинок, рік побудови 1980, хлів - 1969 року побудови, літня кухня 1975 року побудови, що розташовані по вул.Соборна, 99 с.Клинове Городоцького району Хмельницької області до 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи колгоспний двір, що стверджується оглянутими в судовому засіданні погосподарськими книгами по Клинівській сільській раді за 1989-2005р.р., 2006-2012 р.р.

На момент набрання чинності Закону України «Про власність» від 15 квітня 1991 року, в зазначених погосподарських книгах в господарстві № 225 головою двору був зазначений ОСОБА_7, який помер в травні 1994 року, після його смерті головою двору зазначено ОСОБА_8, яка померла 11.03.2012 р., членами колгоспного двору були сторони по справі. В звязку з одруженням ОСОБА_4 з ОСОБА_1 04 листопада 1989 року, останній перейшов проживати в даний колгоспний двір. Згідно записів в погосподарських книгах за 1989 -2005 роки, 2006-2012 роки в господарстві 225 в розділі «Список членів сімї» зазначено ОСОБА_1 (зять).

Належність цього двору до колгоспної суспільної групи господарства та субєктивний склад членів двору сторонами по справі визнається і не оспорюється, а тому ці обставини згідно вимог ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно розяснень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», правовідносини, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема: спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному дворі і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За ст.123 ЦК УРСР (1963 року) частки кожного членів двору незалежно від віку та працездатності, вважалися рівними і лише частка працездатного члена сімї могла бути зменшена, або у її виділенні могло бути відмовлено у звязку з нетривалим перебуванням у складі двору, або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві.

А тому, такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у введені колгоспного двору ( ст. 126 ЦК УРСР).

Суд, не може взяти до уваги пояснення позивача та свідка ОСОБА_9- рідної сестри позивача, про те, що позивач своїми коштами та фізичною працею придбав чимало майна в колгоспний двір, оскільки вони є голослівними , доказів суду не надано і не встановлено таке судом.

Оцінивши письмові докази, надані позивачем до матеріалів справи, зокрема, виписки погосподарських книг по Клинівській сільській раді, суд вважає, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на частку у майні колгоспного двору, дані записи у погосподарських книгах не можуть бути беззаперечним доказом належності права власності на частку у майні колгоспного двору, оскільки записи в погосподарських книгах необхідно оцінювати разом з іншими доказами. Позивач всупереч вимогам ст.10, 57-60 ЦПК України не надав суду належних допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, яке майно ним було придбано в колгоспний двір і за рахунок якого майно колгоспного двору збільшилось.

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про виділ частки в майні колгоспного двору є похідними від вимог про визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а тому в задоволенні поовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.120,123,126 ЦК УРСР, ст.ст. 213-215,294 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя