РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого судді Чішман Л.М.

з участю секретаря Савіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 31 «Центральне регіональне управління» м. Житомир в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.12.2015 року звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог, просить зобовязати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2 здійснити списання коштів із рахунку ОСОБА_3С за №2630.6.077336.004 в сумі 6784,35 дол. США та кошти із рахунку за №5840001 в сумі 323,87 дол. США, а всього 7108,22 дол. США та зарахувати їх на рахунок ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.07.2015 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір дарування грошових коштів (депозиту), згідно якого дарувальниця подарувала та передала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000,00 дол. США, які знаходились на рахунку 2620.0.077336.003 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Крім того, зазначив, що для перерахування грошових коштів по укладеному договорам дарування ОСОБА_3 звернулася до відділення №31 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у м. Житомирі. 04.08.2015 року працівниками відділення кошти були перераховані на депозит «Блискуча сімка», який відкрили на імя ОСОБА_3, повідомивши, що після надходження підтвердження по вказаному депозиту, який діє строком 7 днів, вказаний договір буде розірвано із ОСОБА_3 та переоформлений на імя ОСОБА_1 Проте після запровадження 18.09.2015 року тимчасової адміністрації кошти позивачем за укладеним договором отримані не були, у звязку із чим звернувся до суду за захистом свої прав.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України.

Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, не заперечувала щодо їх задоволення.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.07.2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» № 300937/23037/07-15, відповідно до пункту 1.1 якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 7937,65 дол. США на депозитний рахунок №0/2630.6.077336.004.

Крім того, 04.08.2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» № 300937/23489/07-15, відповідно до пункту 1.1 якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 8000,00 дол. США на депозитний рахунок №0/2630.5.077336.005.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.

Згідно статті 1060 ЦК України в редакції чинній на день виникнення правовідносин, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Дослідивши зміст Договорів № 300937/23037/07-15 та № 300937/23489/07-15про про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка», суд приходить до висновку, що він укладений на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу), оскільки він (Договір) не містить умови про строк повернення вкладу, особливістю якого є те, що Банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Крім того, до відносин Банку та позивача, які виникли з його укладенням крім положень глави 71 ЦК України підлягають застуванню також положення ЦК України про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), оскільки Банк зберігає Вклад на Вкладному Рахунку клієнта №0/2630.6.077336.004 та №0/2630.5.077336.005 відкритому в АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За приписами статті 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування грошових коштів (депозиту), відповідно до якого дарувальниця подарувала та передала обдаровуваному грошові кошти в сумі в сумі 8000,00 дол. США, що еквівалентно 175360,00 грн., згідно курсу НБУ станом на 13.07.2015 року, які зберігались на рахунку №2630.7.077336.003 та на рахунку №2638.5.077336.003 відкритих в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно договору № 300937/83219/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 міс. в іноземній валюті від 29.12.2014 року, та були переведені на рахунок №2620.0.077336.003. /а.с. 5/

Згідно наданих позивачем до суду доказів, ОСОБА_1 звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» філія «Центральнее регіональне управління» із заявою № 268 від 13.07.2015 року з вимогою про перерахування коштів на його рахунок, у звязку із укладанням із ОСОБА_3 договору дарування коштів у сумі 8000,00 дол. США.

З системного аналізу вищезазначених норм цивільного законодавства України з врахуванням тих правовідносин, які виникли між сторонами можна зробити висновок, що у позивача дійсно наявне право вимагати повернення Вкладу в будь-який момент, а у Банку наявний обов'язок з його повернення у випадку отримання такої вимоги у строки встановлені ст. 1068 ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в України». Аналогічний обов'язок Банку наявний також і по укладених між сторонами Договорах про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи №0/2630.6.077336.004 та №0/2630.5.077336.005 відкритому в АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Нормами статті 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно частини третьої статті 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За приписами статті 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в України» Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 612, 614 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахування сум із банківських рахунків будь-які обмеження прав позивача щодо розпорядження його грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках були відсутні.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем своїх зобов'язань за Договорами № 300937/23037/07-15 та № 300937/23489/07-15про про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка», останнім в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань, а тому вимоги позивача в частині зобов"язання перерахування коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 11, 31, 60, 88, 158, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 202, 509, 525, 526, 626, 1058, 1060, 1066, 1068, 1071, 1074 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в України», Законом України Про банки і банківську діяльність, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» здійснити списання коштів із рахунку ОСОБА_3 за №2630.6.077336.004 в сумі 6784,35 дол. США та кошти із рахунку за №5840001 в сумі 323,87 дол. США, а всього 7108,22 дол. США та зарахувати їх на рахунок ОСОБА_1.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судвого збору у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М. Чішман