Справа № 175/3345/15-ц
Провадження № 2/0203/613/2016
21.06.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменка С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі (м. Дніпропетровську) цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання договору дійсним, визнання права власності,
За заявою ОСОБА_5 заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2015 року по справі № 175/3345/15-ц, ухвалою суду від 15 грудня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. (а.с.27)
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року до участі у справі у якості третьої особи був залучений ОСОБА_2. (а.с.36)
22 лютого 2016 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності було передано за підсудністю на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.65)
Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2016 року вказану вище цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. (а.с.71)
Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.119-121)
Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим повторно розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с.а.с.72, 106-110,123-125, 128, 135-137).
Представник третьої особи в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити. Вказувала, що договір довічного утримання укладений між ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_6 був підписаний не померлим а іншою особою. Зазначала, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 06 травня 2015 року був укладений договір довічного утримання, у відповідності до якого померлий передав у власність третьої особи належну йому квартиру. Проте в силу погіршення стану самопочуття ОСОБА_6 не зміг зявитись для підписання договору до нотаріуса. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. (а.с.77-79)
Третя особа з доводами свого представника погоджувався, в задоволенні позову просив відмовити. Зазначав, що був особисто знайомий з померлим ОСОБА_6 проте позивача у нього ніколи бачив.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом було встановлено, що ОСОБА_6 належала квартира АДРЕСА_1, яка була придбана ним в ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 3930. (а.с.87)
10 липня 2015 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 10 липня 2015 року відділом державної реєстрації сперті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 5432 (а.с.82)
В матеріалах справи наявна фотокопія договору довічного утримання (догляду) укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, яка ніким не завірена. Оригінал договору представник позивача надати не зміг, справжність договору оспорювалась третьою особою та її представником, які в судовому засіданні вказували, що мали намір заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, проте не можуть цього зробити через відсутність оригіналу документу. При цьому навіть з фотокопії документу вбачається, що договір не нотаріально посвідчений (а.с.5) Позивач стверджує, що він укладений в простій письмовій формі через те, що ОСОБА_6 для оформлення його в нотаріальному порядку не зявився.
Згідно ч.1 ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Статтею 220 ЦК України передбачені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, де в частині першій визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Оскільки за формою договір довічного утримання був оформлений з недодержанням вимог, а саме без нотаріально посвідчення, то він є нікчемним.
Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
До матеріалів справи не було надано жодного доказу, що померлий ОСОБА_6 викликався та ухилився від нотаріального посвідчення договору довічного утримання. Також не надано жодного доказу, що позивач вчинював дії щодо виконання своїх зобовязань по договору. Таким чином, позивачем не був доведений ні сам факт укладання договору, хоча б і у простій письмовій формі, ні ті обставини, які є підставою для визнання такого договору дійсним.
Крім того суд відзначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого № 57360958 сформованої 14 квітня 2016 року, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_9. (а.с.113)
З метою сприяння у реалізації прав в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України представнику позивача було розяснено право на заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення співвідповідача. Представник позивача не погоджувався із заміною відповідача чи залученням іншого відповідача, заперечував проти залучення ОСОБА_9 як третьої особи без самостійних вимог.
Залишенню без задоволення підлягає й вимога щодо визнання за позивачем права власності на будинок № 33, що розташований у Дніпропетровській області, Дніпропетровського району, у м. Підгородне по вул. Перемоги, через те, що позивачем не вказано жодної підстави та не надано жодного документу, що він має будь-яке відношення до вказаного будинку.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що у звязку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 220, 745 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, визнання права власності відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду згідно ч. 3 ст. 232 ЦПК України може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 24.06.2016 р.

Суддя С.В. Єдаменко