ухвала

іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_5 чинить перешкоди та не надає йому можливості зустрічатися із донькою, приймати участь у її вихованні.

Просив суд визначити йому спосіб участі у вихованні доньки шляхом встановлення побачень з дитиною один раз на місяць у будь-який вихідний чи святковий день, протягом липня місяця кожного року з виїздом дитини до місця його проживання по АДРЕСА_1 чи в АДРЕСА_2 до місця проживання бабусі, або в оздоровчий заклад; зобов'язати відповідача повернути доньці мобільний телефон та не створювати перешкод для спілкування з нею в будь-який час. Позивач також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, явки в судове засідання та витрати на правову допомогу.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді побачень у першу суботу місяця з 10.00 год. до 18.00 год. та у день народження дочки з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дитини у присутності матері ОСОБА_5.

В решті позову відмовлено за безпідставністю вимог.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 798,60 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що згідно з ч. ч. 1,2 ст. 157 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні доньки, суди врахували висновок органу опіки та піклування щодо визначення участі батька у вихованні дочки (побачення з дочкою в будь-який вихідний чи святковий день не рідше одного разу на місяць, погоджуючи дату приїзду та години побачення з матір'ю), її малолітній вік, проживання на значній відстані від батька, неприязні стосунки, що склалися між батьками.

Крім того, як встановлено шкільним психологом в бесіді з дитиною, остання неприхильно ставиться до батька. Позивачем не спростовано зазначений доказ.

Доводи касаційної скарги щодо позитивного ставлення дитини до батька, а також щодо навмисного позбавлення відповідачем його побачень з дитиною не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік