АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1488/16 Справа № 202/2229/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що відповідно до договору № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8116,50 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.04.2006 року. Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, ОСОБА_3 договору поруки № K2H0RD03660802 від 10.06.2005року.

В порушення умов договору Коваленко Вячеслав Валерійович свої зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим просив стягнути з Коваленка Вячеслава Валерійовича, Богініч Олесі Іванівнина на свою користь заборгованість за кредитним договором № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року у розмірі 30 330 грн.87 коп.; з ПАТ «Акцент банк», Коваленка Вячеслава Валерійовича, Богініч Олесі Іванівни солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з Коваленка Вячеслава Валерійовича, Богініч Олесі Іванівни на свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. 00 коп. та судовий збір.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8116,50 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.04.2006 року.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_3 договору поруки № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року. Відповідно до п.4 Договору у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно до п.12 Договору порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року, розмір відповідальності 10000 грн. 00 коп.

Згідно позовної заяви, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов договору № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року заборгованість за ним станом на 21.10.2013 року склала 40 330 грн. 87 коп., яка складається з наступного: 12 562 грн. 44 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 27768 грн. 43 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, таким чином, вбачається відсутність боргу за тілом кредиту та припинення договорів поруки.

Встановивши зазначені обставини, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 598, 599, 549, 553, 554, 558-559, 610-611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо того, що суд першої інстанції не висував вимоги про необхідність доведення розрахунку заборгованості не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.ст.60,131 ЦПК України на сторони покладено обовязок щодо подачі доказів та доведення тих обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, не врахувавши положення вищезазначених норм, не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, не повідомив суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, оскільки із розрахунку заборгованості, наданому позивачем до позовної заяви, вбачається, що з 11.09.2006 року по 18.09.2013 року взагалі не здійснювалося погашення заборгованості. При здійсненні погашення відсотків 18.09.2013 року в розмірі 1149.15 грн. прострочене сальдо склало 0.00 грн. (відсутність боргу за тілом кредиту), тоді як на 14.01.2013 року воно складало 2069.85 грн., що не узгоджується з п.3.3 кредитного договору, згідно якого кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, насамперед направляються для відшкодування збитків банку згідно п.2.2.11 даного договору, далі пені згідно розділа 4 цього договору, далі простроченої комісії по кредиту, далі комісії по кредиту, далі прострочених відсотків по кредиту, далі відсотків по кредиту, далі простроченої заборгованості за кредитом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в погашення прострочених сум пені та комісії ніякі зарахування з 06.08.2005 року не здійснювалися.

Доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителів апеляційна скарга позивача не містить.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Таким чином, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_4