Справа № 363/2757/15-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/1067/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 17.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Вишгородського району Київської області до Богданівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Богданівської сільської ради №44 від 26.03.2004 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельної ділянки, -

встановила :

у червні 2015 року прокурор Вишгородського району Київської області звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказав, що при проведені досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000228, встановлено, що рішенням Богданівської сільської ради №44 від 26.03.2004 року ОСОБА_4 земельні ділянки, які перебували у неї в користуванні згідно кадастрово-шнурової книги безоплатно передано у власність, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10га. та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,31га., в с. Пилява Вишгородського району Київської області.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 17.07.2006 року видано державний акт серії ЯВ №785945 на право власності на дві земельні ділянки, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :15:093:0010 площею 0,1076га., та на земельну ділянку з кадастровим номером :15:093:0009 площею 0,1961га. розташовані в с. Пилява Вишгородського району для ведення особистого селянського господарства.

Земельну ділянку з кадастровим номером :15:093:0009 площею 0,1961га. розташовану в с. Пилява Вишгородського району для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007 року, було відчужено у власність ОСОБА_3. За замовленням ОСОБА_3, ТОВ «Лідер Плюс» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо переоформлення державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, але змінено кадастровий номер на :15:127:0152.

Під час огляду місцевості від 14.05.2015 року, а саме земельної ділянки площею 0,1961га., належної ОСОБА_3 в с. Пилява Вишгородського району, по вул. Набережній встановлено, що на ній знаходиться недобудований будинок, який збудований на відстані 9м. від урізу води затоки р. Тетерів, поруч з будинком розташоване гаражне приміщення та земельна ділянка огороджена парканом. Під час даного огляду головним спеціалістом Держсільгоспінспекції в Київській області встановлено, що будівельні роботи виконані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а саме ведення особистого селянського господарства, тобто вбачається використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Також, Державною екологічною інспекцією у Київській області, 08.05.2015 року проведено позапланову перевірку за зверненням депутата Київської обласної ради ОСОБА_5, за результатами якої встановлено, що на земельній ділянці площею 0,1961га., яка належить на праві власності ОСОБА_3 проведено незаконне будівництво житлової забудови в прибережній захисній смузі р. Тетерів (34 м. від урізу води), чим порушено вимоги Земельного та Водного кодексів України.

В подальшому було складено схему розташування земельної ділянки площею 0,1961га., та встановлено, що дана земельна ділянка розташована на відстані 3,04м. від урізу води р. Тетерів та частково накладається на заплаву р. Тетерів.

Згідно положень ст.60 ЗК України та ст.88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються прибережні захисні смуги, правовий режим яких визначений ст.60-62 ЗК України та ст.1,88-90 ВК України.

Прокуратурою району встановлено, що відповідно до рішення Богданівської сільської ради №44 від 26.03.2004 року надано земельну ділянку площею 0,1961га., у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 у межах прибережної захисної смуги річки Тетерів, у звязку із чим дане рішення прийнято усупереч вимог законодавства, та як наслідок порушено порядок зміни цільового призначення земель водного фонду на землі сільськогосподарського призначення. У даному випадку вважають, що спірна земельна ділянка вибула з власності територіальної громади Богданівської сільської ради на підставі рішення даної ради за №44 від 26.03.2004 року, яке є незаконним та підлягає скасуванню в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1961га., оскільки під час прийняття рішення було допущено порушення законодавства, а саме орган місцевого самоврядування не мав права приймати вказане рішення тому що діяв всупереч ЗК України та ВК України, та в супереч інтересів держави.

Позивач визнати незаконним та скасувати рішення Богданівської сільської ради № 44 від 26.03.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання земельної ділянки площею 0,1961га. ОСОБА_4, визнати недійсним виданий ОСОБА_3 державний акт серії ЯЖ №211831 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_1, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1961 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :15:127:9152.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року в частині визнання незаконним і скасуванні рішення Богданівської сільської ради №44 від 26.03.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання земельної ділянки площею 0,1961га., ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог прокурора Вишгородського району Київської області про визнання незаконним та скасуванні рішення Богданівської сільської ради №44 від 26.03.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання земельної ділянки площею 0,1961га., ОСОБА_4 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, оскільки суд не обєктивно підійшов до розгляду справи, допустив порушення норм процесуального та матеріального права і його висновки не відповідають обставинам справи.

Також, апелянт, вважає, що судом першої інстанції не були враховані фактичні обставини справи та встановлена практика передачі землі у приватну власність фізичним особам, яка мала місце на момент виникнення спірних правовідносин і яка продовжує існувати на даний час.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що позивач не надав ніяких достовірних підтверджень, що земельна ділянка 0,1961га., є землею водного фонду України.

Також, позивач не надав, доказів, які б підтверджували наявність проекту зовнішньої межі водоохоронної зони, або іншої нормативної документації щодо розмежування земель водного фонду р. Тетерів та віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду.

ОСОБА_3 також, подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову прокурора Вишгородського району Київської області в інтересах держави.

В доводах апеляційної скарги, посилається на те, що позивач не надав суду доказів про складення проекту визначення меж прибережної захисної зони, затвердженого відповідним рішенням, так і віднесення спірної земельної ділянки до категорії земель водного фонду та не надав матеріалів, які б свідчили, що на дату прийняття рішення Богданівською сільською радою були визначені розміри та межі водоохоронної зони з прибережною захисною смугою.

Також, апелянт, зазначив, що не має відношення до даної справи посилання першої інстанції на нецільове використання апелянтом земельної ділянки. В матеріалах справи є всі документи про сплату штрафу в звязку з притягненням до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України, від 18 грудня 2009 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначене рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Богданівської сільської ради ІХ сесії ХХІУ скликання за №44 від 26.03.2004 року ОСОБА_4 безкоштовно у приватну власність було передано земельну ділянку 0,41га., в т.ч. для будівництва, обслуговування житлового будинку 0,10га., для ведення особистого підсобного господарства 0,31 га. Ділянка розташована у с. Пилява Вишгородського району (а.с.11). На підставі даного рішення ОСОБА_4 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №785945 (а.с.13).

Земельну ділянку з кадастровим номером :15:093:0009 площею 0,1961га. розташовану в с. Пилява Вишгородського району для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007 року, було відчужено у власність ОСОБА_3. За замовленням ОСОБА_3, ТОВ «Лідер Плюс» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо переоформлення державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, але змінено кадастровий номер на :15:127:0152.

Під час огляду місцевості від 14.05.2015 року, а саме земельної ділянки площею 0,1961 га., належної ОСОБА_3 в с. Пилява Вишгородського району, по вул. Набережній встановлено, що на ній знаходиться недобудований будинок, який збудований на відстані 9м. від урізу води затоки р. Тетерів, поруч з будинком розташоване гаражне приміщення та земельна ділянка огороджена парканом. Під час даного огляду головним спеціалістом Держсільгоспінспекції в Київській області встановлено, що будівельні роботи виконані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а саме ведення особистого селянського господарства, тобто вбачається використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Також, Державною екологічною інспекцією у Київській області, 08.05.2015 року проведено позапланову перевірку за зверненням депутата Київської обласної ради ОСОБА_5, за результатами якої встановлено, що на земельній ділянці площею 0,1961 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3 проведено незаконне будівництво житлової забудови в прибережній захисній смузі р. Тетерів (34 м. від урізу води), чим порушено вимоги Земельного та Водного кодексів України.

В подальшому було складено схему розташування земельної ділянки площею 0,1961 га та встановлено, що дана земельна ділянка розташована на відстані 3,04 м від урізу води р. Тетерів та частково накладається на заплаву р. Тетерів.

Статтею 19 Земельного кодексу України зазначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на декілька категорій. Відповідно до ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного призначення (у редакції кодексу, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення).

Статтею 58 Земельного кодексу України, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення, до земель водного фонду зокрема належали землі прибережних захисних смуг вздовж морів, річок, та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, берегові смуги водних шляхів. Для створення сприятливого режиму водних обєктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлювались водоохоронні зони, розміри яких визначались за проектами землеустрою. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки, зокрема прибережних захисних смуг, дана норма була закріплена у ст.59 ЗК України. Статтею 60 ЗК України визначено, що прибережні захисні смуги встановлюються на берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною для малих річок, струмків 25 метрів, для середніх річок 50 метрів.

Статтею 4 Водного Кодексу України визначено, що до земель водного фонду України належать землі зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними обєктами, болотами, а також островами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловлену при розгляді справи № 6-155цс14, при наданні в користування земельних ділянок навколо водних обєктів, у разі відсутності землевпорядної документації та встановлених в натурі меж щодо прибережних захисних смуг, водних об2єктів, збереження водних обєктів повинно бути досягнуто шляхом врахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України, орієнтованих розмірів та меж водоохоронних зон, з урахуванням конкретної ситуації.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, повязанні із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішенням з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобовязує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Посилання апелянтів та ту обставину, що прокурором пропущений строк позовної давності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки про порушення порядку отримання у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки позивачу стало відомо лише у травні 2015 році під час при проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У справі, яка переглядається, вимоги прокурора обґрунтовуються порушенням права власності держави на землю з боку органу місцевого самоврядування, а тому строк позовної давності слід рахувати з часу, коли прокурору стало відомо про порушенням права власності держави на землю з боку органу місцевого самоврядування, а саме з травня 2015 року.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-2510цс15 від 16 грудня 2015 року, який є обовязковим до застосування в силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, суд зробив правильний висновок про задоволення позову. Викладені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді