Номер провадження 2/754/1882/16
Справа № 754/356/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині та визнання права власності на частку нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1.) Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14.08.1999 року, реєстровий № 3-3026, посвідчений Другою Київською державною нотаріальною конторою м. Києва в частині його укладення нею за неповнолітню ОСОБА_3 недійсним, у наслідок його укладення в цій частині під впливом помилки; 2.) Визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, зазначивши, що відповідачка ОСОБА_2 має намір здійснити продаж своєї частини у цій квартирі або в іншій спосіб здійснити її відчуження, вважаючи, що це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Щодо інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, то в заяві необхідно зазначити найменування осіб, в яких знаходиться майно тощо

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що у порушення вищевказаних вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, представником позивача у заяві не зазначено: 1) обґрунтування необхідності саме цього виду забезпечення позову, який належить застосувати; 2) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме: найменування осіб, в яких знаходиться майно тощо.

Крім цього суд звертає увагу, що у заяві також не зазначено яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику, оскільки заяву подано без додержання зазначених вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині та визнання права власності на частку нерухомого майна повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.