САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5032/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа: Восьма державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.08.2009 року помер батько позивача - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру №3, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Ялинова, буд.4. ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, інші спадкоємці за законом рідний дядько Позивача ОСОБА_2 та тітка ОСОБА_3 На момент смерті батька та відкриття спадщини позивач відбував кримінальне покарання в Черкаській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області №62 згідно вироку апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2008 року. Після того, як позивач дізнався про смерть батька, він звернувся до Восьмої нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено в цьому, оскільки був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений строк позивач не звернувся до нотаріальної контори, оскільки відбував покарання в Черкаській виправній колонії. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк для прийняття ним спадщини терміном 2 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що позивач наразі відбуває покарання у місцях позбавлення волі з 2008 року, він не знав про смерть батька, дізнався лише в 2015 році, вони із батьком не листувалися, чи цікавився раніше долею батька їм не відомо.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та пояснила, що документи на спадщину вона вже оформила, позивач не цікавився долею батька, вони не спілкувалися. В 2012 році з тюрми надходило повідомлення про можливість передати передачу та його батька вже не було в живих.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що заперечує проти позову, оскільки позивач за життя не спілкувався із батьком на не підтримував з ним стосунків.

Представник третьої особи - Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців.

Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України прийняття спадщини здійснюється шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін, а також у випадку постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строку встановлений для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строку, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2009 року помер ОСОБА_4 - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13).

Факт наявності родинних стосунків між позивачем та померлим підтверджується свідоцтвом про народження позивача, що міститься в матеріалах справи серії V-КИ №482877 (а.с. 8).

Відповідно до положень ст.ст. 1258 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері.

Відповідачі у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримали свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 35-72).

Позивач звернувся із завою про прийняття спадщини лише 26.11.2015 року, тобто з порушенням встановленого законом шестимісячного строку, вже через 6 років після смерті батька, у звязку з чим постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.

Як пояснили відповідачі в судовому засіданні та чого не заперечували представники позивача, останній не спілкувався з батьком протягом тривалого часу, не цікавився його долею, станом здоровя та матеріальним становищем, а тому суд приходить до висновку, що з морально-етичної точки зору така поведінка сина по відношенню до власного батька є неприпустимою та вважає причину пропуску строку на прийняття спадини неповажною, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Посилання позивача на те, що він своєчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини через те, що не знав про смерть батька, не можуть бути розцінені судом, як поважна причина пропуску строку на прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев