АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/681/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 березня 2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_8 був укладений договір , за умовами якого останній зобов'язався придбаний у Голландії автомобіль CHEVROLET Chevy Ambulanse, 2006 року випуску, перегнати до митного переходу Ягодин, сплатити всі необхідні митні платежі та доставити його замовнику в м. Черкаси. Загальна сума за даним договором складає 11670 євро.

ОСОБА_8 умови договору не виконав, а грошові кошти передбачені договором отримав.

ОСОБА_7 поручився за виконання обов'язку ОСОБА_8 у розмірі 3950 доларів США, що підтверджується усною домовленістю схваленою до виконання.

29 квітня 2015 року ОСОБА_8 була направлена вимога з проханням виконати умови договору або повернути грошові кошти.

На підставі викладених обставин позивач просила розірвати договір виконання робіт від 10 березня 2011 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 11670 євро (еквівалент у гривнах на 29.04.2015 року - 283885.95 гривень).

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, при цьому судом було також встановлено факт отримання ОСОБА_8 від ОСОБА_6 передбачені договором 11670 євро.

Однак погодитись з такими висновками та мотивами суду не можна.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 березня 2011 року між ОСОБА_6 (замовник) та ОСОБА_8 (виконавець) був укладений договір виконання робіт, за умовами якого виконавець зобов'язався в термін 30 днів з моменту підписання даного договору, придбаний в Голландії автомобіль CHEVROLET Chevy Ambulanse, 2006 року випуску, перегнати до митного переходу Ягодин, сплатити всі необхідні митні платежі та доставити його замовнику в м. Черкаси. Загальна сума за даним договором складає 11670 євро, які виконавець отримує від замовника після підписання договору.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач умови договору не виконала, оскільки доказів які підтверджували б, відповідно до умов договору, передачу 11670 євро виконавцю після підписання договору відсутні, а факт підписання договору, не підтверджує виконання вказаного зобов'язання.

Відповідач передбачене договором зобов'язання, у термін 30 днів з моменту підписання даного договору, не виконав.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Невиконанням умов договору відповідачем було позбавлено позивача, на отримання, у визначені договором строки, передбаченого договором автомобіля, що є підставою для розірвання укладеного договору.

Виходячи зі змісту статей 252,253 ЦК України, вказані в договорі 30 днів, закінчилися 9 квітня 2011 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У позивача виникло право на позов з 10 квітня 2011 року але до суду вона звернулась 30 квітня 2015 року тобто поза межами строку позовної давності на застосуванні якого наполягала представник відповідача в судовому засіданні.

Таким чином за позовними вимогами в частині розірвання договору позивачем пропущений строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, про те, що про невиконання умов договору позивачу стало відомо під час розгляду справи №711/131/15-ц є необґрунтованим, оскільки підписавши 10 березня 2011 року договір виконання робіт, сторони погодились з зазначеними в ньому умовами, в тому числі з тим, що термін виконання робіт 30 днів з моменту підписання даного договору, а тому позивач знала про порушення свого права після спливу 30 днів з моменту підписання договору, крім того в даному випадку має місце зобов'язання з визначеним строком, а тому перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Згідно частини 4,5 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Оскільки в розірванні договору відмовляється, то як наслідок відсутні підстави для стягнення з відповідача передбачених договором 11670 євро, крім того як зазначалось вище, позивачем не доведено факт передачі вказаних коштів відповідачу.

Саме із зазначених підстав не підлягає задоволенню вимога про стягнення з ОСОБА_8 зазначених грошових коштів.

Позовні вимоги до ОСОБА_7 обґрунтовані позивачем тим, що він поручився за виконання обов'язку ОСОБА_8 у розмірі 3950 доларів США, що підтверджується усною домовленістю.

Порука є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання, що встановлено ч.1 ст.546 ЦК України.

Згідно ч.ч.1,2 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Оскільки нікчемний правочин не створює юридичних наслідків (ч.1 ст.216 ЦК України) то не підлягають задоволенню позовні вимоги до ОСОБА_7

Суд першої інстанції в повній мірі обставини справи та вимоги закону не врахував, а тому рішення суду підлягає скасуванню і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із зазначених підстав.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково, а рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розірвання договору та стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :