Справа № 523/3224/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2016 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

при секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування свого позову, позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1, на праві спільної сумісної власності належала йому і його дружині, на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 18 вересня 1996 року, де вони постійно проживали однією сім'єю та були зареєстровані. Також його дружині належала 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, на підставі Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 07 травня 1993 року, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці, в якій постійно проживає дочка його дружини від першого шлюбу ОСОБА_2 із своєю дочкою ОСОБА_4, які являються співвласниками зазначеної квартири.

Після смерті дружини, протягом шести місяців, у вересні 2005 року, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна дружини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не зміг, у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2.

Тому, як спадкоємець першої черги, після смерті дружини, просить його позовні вимоги задовольнити в судовому порядку.

Відповідач по справі, яка являється спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері, а його дружини, також має право на спадкування частини спадкового майна ОСОБА_3 Будь-якого спору між ним і відповідачкою з приводу вказаного вище спадкового майна, немає.

Представник позивача, ОСОБА_5 у своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, підтримала позовні вимоги і їх обґрунтування та просила розглянути справу без її участі і позов задовольнити на підставі наданих доказів.

Відповідач також подала до загальної канцелярії суду письмову заяву про повне визнання позовних вимог і їх обґрунтування та просила розглянути справу без її участі.

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі встановлених фактів та досліджених в судовому засіданні доказів, позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв./м., жилою площею 11,5 кв./м., на праві спільної сумісної власності, належала позивачу і його дружині ОСОБА_3, на підставі Договору купівлі-продажу від 18 вересня 1996 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в Одеському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості під номером №328, в книзі 203 пр., на сторінці №1, де вони постійно проживали однією сім'єю, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу між позивачем і ОСОБА_3 від 19 травня 1989 року (л.с. №8), вказаним вище Договором купівлі-продажу (л.с. №№21-22), копією паспорта громадянина України позивача, з якого видно, що місцем його реєстраційного проживання являється квартира АДРЕСА_1 (л.с. №11).

Згідно ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, дружина позивача, ОСОБА_3, на підставі приватизації державного житлового фонду та Свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 07 травня 1993 року, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці та зареєстрованого в Одеському МБТІ та РОН, 02 грудня 1993 року, являлася власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, в якій постійно проживали і проживають по теперішній час її дочка від першого шлюбу, ОСОБА_2 та онучка ОСОБА_4, яким також на праві власності належить по 1/3 частини кожній, вказаної квартири (л.с. №14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина позивача, ОСОБА_3, померла, що підтверджується Свідоцтвом про її смерть (л.с. №7).

Поховав дружину, позивач ОСОБА_1, фактично прийняв в своє володіння та користування частину спадкового майна дружини, в тому числі і належну при житті дружини, 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, постійно проживаючи в зазначеній квартирі з дружиною на день її смерті та 1/6 частини квартири АДРЕСА_2, подавши в строки, встановлені законом, до Шостої одеської державної нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини дружини за законом від 15 вересня 2005 року (л.с. №6).

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно дружини, позивач не зміг із-за відсутності у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкові квартири на день звернення до нотаріальної контори.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, щодо майна ОСОБА_3, окрім відповідачки по справі, яка також являється спадкоємцем першої черги за законом та яка також фактично прийняла належні їй за законом 1/4 і 1/6 частки вказаних вище квартири, спадкового майна матері, в судовому засіданні не встановлені, що також підтверджується листом Шостої одеської державної нотаріальної контори за №1880 від 15 вересня 2005 року (л.с. №6).

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ч.1, ч.3 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будь-яких даних про те, що позивач відмовився від спадкування майна своєї дружини в судовому засіданні не встановлено. І спадщину він прийняв в строки, встановлені законом.

В Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, основані на нормах ст. ст. 368, 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, які регулюють виниклі правовідносини та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 222 ЦПК України, ст. ст. 368, 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв./м., жилою площею 11,5 кв./м., в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 41,2 кв./м., в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 гривень 61 копійку судового збору, сплаченого позивачем в доход держави при подачі позову до суду.

Копію рішення направити позивачу і відповідачці.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: