233 № 233/6/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., при секретареві Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Звернувшись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ- «Укрсоцбанк») просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором ОСОБА_2 № 210/7/1023 від 03 серпня 2005 року у розмірі 2673,48 дол. США, а також понесені ним судові витрати, посилаючись на те, що 03 серпня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір ОСОБА_2 № 210/7/1023.
Відповідно до умов п.1.1 Договору ОСОБА_2 надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру у сумі 5000,00 дол. США, зі сплатою 13%, та кінцевим терміном повернення не пізніше 02 серпня 2020 року, а позичальник повертає кредит та сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором ОСОБА_2.
Пунктом 3.3.8 Договору ОСОБА_2 встановлено, що позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти та комісії в строки, встановлені в п.2.4,2.5 цього Договору;
Пунктом 3.3.9 Договору ОСОБА_2 встановлено, що позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього Договору.
Пунктом 3.3.10 Договору ОСОБА_2 встановлено, що позичальник зобовязаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п.2.6.3,3.2.3,4.4,4.5,5.4 цього Договору.
Відповідно до п.4.2 Договору ОСОБА_2 у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених п.2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1.,2.6.3,3.2.3,4.4,5.4 цього Договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 (один) процент від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період.
Відповідач, взяті на себе зобовязання за Договором ОСОБА_2 не виконав.
-заборгованість за відсотками 399,79 дол. США, що еквівалентно 9548,78 грн.;
-пеня за несвоєчасне повернення кредиту 145,46 дол. США, що еквівалентно 3474,15 грн.;
-пеня за несвоєчасне повернення відсотків 100,70 дол. США, що еквівалентно 2405,22 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а також просив вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, повязаних з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача.
Відповідач ОСОБА_1, будучи згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 03 серпня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено Договір ОСОБА_2 № 210/7/1023, згідно із яким Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, зі сплатою 13 процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п.2.6 цього Договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 02 серпня 2020 року (а.с. 6-9).
Відповідно до п.3.3 Договору ОСОБА_2 ОСОБА_1 зобовязалась, зокрема, суворо дотримуватися положень цього Договору, а також договорів, визначених п.1.3 цього Договору ( п.3.3.6), сплачувати проценти за використання ОСОБА_2 в порядку, визначеному п.п.2.4-2.5 цього Договору (п.3.3.8); своєчасно та в повному обсязі погашати ОСОБА_2 із нарахованими процентами за його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору (п.3.3.9); достроково повернути ОСОБА_2, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п.2.6.3,3.2.3,4.4.,4.5,5.4 цього Договору (п.3.3.10).
Проте, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконала.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 УК України.
-заборгованості за відсотками 399,79 дол. США, що еквівалентно 9548,78 грн.;
-пені за несвоєчасне повернення кредиту 145,46 дол. США, що еквівалентно 3474,15 грн.;
-пені за несвоєчасне повернення відсотків 100,70 дол. США, що еквівалентно 2405,22 грн.
Проте, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором ОСОБА_2 неустойки: суми пені, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною ОСОБА_3 України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).
Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).
Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № НОМЕР_1 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».
Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».
Як встановлено судом, відповідач зареєстрована у Донецькій області в м. Макіївка, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за Договором ОСОБА_2 № 210/7/1023 від 03.08.2005 року.
Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором № 210/7/1023 від 03.08.2005 року у розмірі 2427,32 дол. США., а саме:
-заборгованість за кредитом 2027 доларів США 54 центи;
-заборгованість за відсотками 399 доларів США 79 центи.
Тож, позов слід задовольнити частково.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача у розмірі 1218,00 грн., а також витрати, повязані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215,226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
-заборгованість за кредитом 2027 (дві тисячі двадцять сім) доларів США 54 центи;
-заборгованість за відсотками 399 (триста девяносто девять) доларів США 79 центи.
Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 23 лютого 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш