АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1224/16 Справа № 208/6401/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нельга Д. В. Доповідач - Романюк М.М.
17 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "КОМСЕРВІС" на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "КОМСЕРВІС" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки виплат належних працівникові сум та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 21 серпня 2015 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що Наказом №53-к від 12 червня 2015 року вона була звільнена з КП ДМР "КОМСЕРВІС" з посади фахівця з калькулювання та кошторисів 1 категорії на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням). Наказом №53-к останнім робочим днем було визначено 20 червня 2015 року. Оскільки відповідачем, на день звільнення, не було належним чином проведено з нею розрахунку, тобто не виплачено заробітну плату, просила стягнути з останнього заборгованість по заробітній платі - 2 602 грн. 26 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку з 22 червня 2015 року по 20 серпня 2015 року - 9 525 грн. 79 коп. та моральну шкоду - 1 500 грн.
Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з КП ДМР "КОМСЕРВІС" на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 2 602 грн. 26 коп., середній заробіток за весь час затримки належних до виплати сум за період з 20 червня 2015 року по 04 листопада 2015 в розмірі 21 045 грн. 35 коп., моральну шкоду в розмірі 800 грн. та вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

З даним висновком погоджується і судова колегія апеляційного суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом №53-к від 12 червня 2015 року ОСОБА_2 з 20 червня 2015 року, звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату) з посади фахівця з калькулювання та кошторисів 1 категорії КП ДМР "КОМСЕРВІС".

Як вбачається з довідки №09-06-15 від 15 червня 2015 року, виданої позивачу головним бухгалтером КП ДМР "КОМСЕРВІС", заборгованість перед останньою станом на 15 червня 2015 року становить 2 602 грн. 26 коп.

Відповідно до виписки по картці (рахунок НОМЕР_1) наданої ПАТ КБ "ПриватБанк", останнє нарахування заробітної плати було 12 червня 2015 року. Виписка дана з інформацією актуальною станом на 02 жовтня 2015 року.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженного ним органу розрахунку з працівником у зазначені в ст.116 КЗпП України строки є підставою для відповідальності передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Оскільки КП ДМР "КОМСЕРВІС" не було проведено з ОСОБА_2 розрахунку при звільненні належним чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача належних позивачу сум, а саме заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди.

Однак з висновком суду першої інстанції щодо встановленого періоду стягнення сум за порушення відповідачем ст.117 КЗпП України погодитись не можна.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням того, що позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22 червня 2015 року по 20 серпня 2015 року, суд першої інстанції задовольняючи зазначену вимогу виходячи з періоду 22 червня 2015 по 04 листопада 2015 року вийшов за межі заявлених вимог, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру суми середнього заробітку за час затримки розрахунку з 21 045 грн. 35 коп. до 9 525 грн. 79 коп. з визначенням періоду стягнення з 22 червня 2015 року до 20 серпня 2015 року.

Твердження апелянта з приводу того, що на підприємстві не відбувалось скорочення штату, у зв'язку з чим отримані позивачем раніше кошти перекривають наявну заборгованість, не може бути прийнято до уваги, оскільки не відповідає фактичним обставинам, оскільки згідно наказу про звільнення, позивача звільнено з займаної посади саме за скороченням та відповідна запис зроблена у її трудовій книжці.

Посилання апелянта з приводу того, що у нього не було можливості вчасно провести розрахунок з позивачем у зв'язку з накладенням арешту на кошти підприємства не заслуговує на увагу, оскільки аналіз статей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що відсутність як то фінансово-господарської діяльності, накладення арешту на кошти підприємства, не виключає вини роботодавця в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Щодо твердження апелянта про невірно нараховану компенсацію за невикористану відпустку, оскільки на час звільнення позивач мала не використану відпустку розміром в 3 дні, а не 4 (за період роботи на посаді начальника АХВ планова відпустка повинна складати 19 календарних днів, а не 20).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу з журналу відпусток, відповідачем за період роботи на підприємстві з 2011 року по 2015 рік позивачу було надано 105 днів відпустки з яких остання використала 101 день. За період роботи на посаді начальника АХВ (01.05.2014-13.01.2015) відпустка складає 20 календарних днів, що визначається по формулі виведеній на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, шляхом ділення 365 календарних днів на 28 календарних днів відпустки визначеної колективним договором для даної посади = 13 робочих днів за 1 день відпустки, з урахуванням того, що остання проробила на займаній посаді 259 календарних днів які ділимо на 13 з чого і виходить 20 днів відпустки), а тому твердження апелянта стосовно того, що планова відпустка за зазначений період повинна складати 19 днів є хибним.

З урахуванням викладеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні відповідно з даним рішенням.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "КОМСЕРВІС" - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року - змінити в частині періоду і розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні наступним шляхом: стягнути з комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "КОМСЕРВІС" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 червня 2015 року по 20 серпня 2015 року в розмірі 9 525 грн. 79 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна