Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/794/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

Іменем України

31.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

ОСОБА_2

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа- Петрівський районний сектор управління державної еміграційної служби України в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, заапеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року і

в с т а н о в и л а :

28 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Петрівський районний сектор управління державної еміграційної служби України в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований по вулиці Пушкіна, 13 в с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області. З 1999 року вона спільно проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, за її згодою він був зареєстрований у зазначеному будинку. В січні 2013 року вони припинили спільне проживання і відповідач виїхав на інше місце проживання. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про зняття з реєстрації у належному їй будинку, але отримала відмову.

Оскільки відповідач не проживає в будинку понад строки, встановлені ч.2 ст.405 ЦК України, не несе витрат по утриманню будинку та за комунальні послуги, він втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

13 жовтня 2015 року відповідач звернувся із зустрічним позовом, в якому зазначав, що з 1999 року вони з позивачем проживали ІНФОРМАЦІЯ_1 в літній кухні, оскільки на той час будинок не був побудований. 21 травня 1999 року він зі згоди позивача зареєструвався за вказаною адресою.

У 2003 році вони за спільні кошти добудували будинок та надвірні будівлі, в який потім всилилися. 03 листопада 2004 року позивач отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та зареєструвала в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 2 реєстр №783.

Позивач перешкоджає йому у користуванні житловим приміщенням у будинку, поміняла замки на вхідних дверях до веранди, через що він не має можливості зайти до будинку та проживати за місцем реєстрації, в будинку знаходиться його майно.

Просив суд усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселяння його в будинок та зобовязати ОСОБА_3 надати йому ключі від вхідних дверей будинку і надвірних будівель, стягнути на його користь понесенні та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2 987,20 грн.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №13 по вулиці Пушкіна в с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області та знято з реєстрації за вказаною адресою. У задоволенні зустрічного позову відповідачу відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні її вимог та задовольнити його зустрічний позов про усунення перешкод і вселення.

ОСОБА_3 у судове засідання апеляційного судуне зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із судовою повісткою і копією апеляційної скарги, причини неявки не повідомила. Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, який підтримував доводи апеляційної скарги,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обґрунтованість доводів апеляційної скарги у встановлених статтю 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 03 листопада 2004 року ОСОБА_3є власником будинку № 13 по вулиці Пушкіна в с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області (а.с.10).

Із пояснень сторін у судовому засіданні, матеріалів справи та матеріалів цивільної справи про стягнення аліментів з ОСОБА_4, які були досліджені судом першої інстанції, показань свідків, зясовано, що з 1999 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу у вказаному будинку, за згодою позивача відповідач був зареєстрований за зазначеною адресою. 07 лютого 2005 року у них народилася дочка ОСОБА_5. В січні 2013 року сторони припинили спільне проживання. В жовтні цього ж року ОСОБА_3звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дочки. У грудні 2013 року відповідач, забравши свої речі залишив спірний будинок, мотивуючи це тим, що позивач подала позов про стягнення з нього аліментів. Як пояснив відповідач, він проживає у своїй матері в с. Володимирівка Петрівського району. Крім його пояснень, інших доказів того, що позивач чинить йому перешкоди в користуванні будинком у нього не має. (а.с.11,43,56,67).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду(про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За приписами ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно і всебічно зясував обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному будинку більше одного року (з 2013 року) , належних та допустимих доказів ( ст.ст.58,59 ЦПК України) того, що позивач чинить йому перешкоди у користуванні цим будинком, як і доказів того, що він має право на частину цього будинку, відповідач суду не надав, тому суду дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вимог позивача та безпідставність зустрічного позову.

При цьому суд правильно критично віднісся до актів від 10 жовтня 2015 року, складених за участю свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки ці акти суперечать встановленим судом обставинам, обєктивно нічим не підтверджуються, складені після предявлення позову про визнання відповідача таким, що втратив прало користування житловим приміщенням.

Ухвалюючи рішення суд правильно встановив характер правовідносин у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи, на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, так як вони не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість його рішення.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Т.О.Сукач

Судді В.П.Бубличенко

ОСОБА_2