Справа № 127/6588/16-ц
УХВАЛА

31 березня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Однак, вважаю, що позивачі не додержали вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: не додали документу, що підтверджує сплату ними судового збору.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі норм ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В силу чого, при зверненні до суду кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту свого права, формулюючи відповідні позовні вимоги.

При цьому законодавством не заборонено особам обирати спосіб звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом спільного подання позовної заяви, тобто шляхом зазначення в одній позовній заяві кількох позивачів.

Разом з тим, зазначення в одній позовній заяві кількох позивачів - абсолютно не означає, що такі позивачі не звертаються до суду із своїми конкретними позовними вимогами, направленими на захист своїх, відмінних від іншого позивача, прав, і не є ознакою звільнення відповідних позивачів від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Тобто, при даних обставинах, судовий збір повинен бути сплачений кожним позивачем, окремим платіжним документом і пропорційно до заявлених кожним таким позивачем своїх позовних вимог.

В даному випадку, до суду з відповідним позовом звернулись ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, які кожний від себе заявив суду чітко сформульовані позовні вимоги, направлені на захист своїх (кожного окремого позивача) прав, а тому кожний окремо, повинен сплатити судовий збір від долі (кількості) заявлених вимог, адже за умови окремого звернення до суду із окремими позовами питань щодо правильності сплати судового збору не виникло б, а відтак, можливість спільного подання позову не є пільгою щодо несплати окремими позивачами судового збору за їхні позовні вимоги.

А тому, вважаю, що позивачі: ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, повинні виконати вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України та сплатити судовий збір за заявлені ними позовні вимоги.

Згідно вимог пункту 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що станом на день звернення позивача з відповідним позовом становить 551 грн. 20 коп.

Крім цього, позивачі всупереч вимогам викладених у п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зазначаючи обставини отримання ОСОБА_3 відповідного ордеру на вселення в житло та обставини реєстрації в такому житлі відповідних осіб в підтвердження наведених обставин не зазначають доказів наявності вказаного ордеру та доказів реєстрації в відповідному житлі зазначених осіб.

Також, всупереч вимог, викладених у п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено місця проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача ОСОБА_4.

Крім цього, відповідно до вимог ч.4 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Норма ст. 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, правом на звернення з відповідним позовом до суду має виключно власник майна, а не користувачі такого майна, які, незалежно від їх кількості та обраного способу реалізації ними свого права, мають рівні права на користування відповідним майном, при цьому згідно вимог чинного законодавства реєстрація особи у відповідному житлі здійснюється виключно за умови надання на це згоди власника (в тому числі шляхом надання ордеру на вселення), в силу чого, враховуючи, що в даному випадку наявність згоди власника на реєстрацію в належному йому житлі відповідачів презюмується, що стало підставою для виникнення такого права у відповідачів, то при вирішенні питання про втрату відповідного права відповідачів за захистом своїх порушених прав та інтересів повинен звертатись власник (розпорядник, балансоутримувач, управитель тощо) відповідного майна.

За таких обставин, згідно ст. 121 ЦПК України дану позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачам строк для усунення зазначених недоліків, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Звертаю увагу позивачів, що згідно норми ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Надати позивачам строк не більше одного дня, з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачам.

Суддя