УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Степ» в особі керівника Косянчука Віктора Михайловича про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та змін до договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 19 лютого 2007 року в Кіровоградській регіональній філії «Центр державного земельного кадастру», та змін до нього, зареєстрованих 08 грудня 2011 року в Кіровоградській регіональній філії «Центр державного земельного кадастру», укладених між нею та ФГ «Степ».

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний договір оренди та зміни до нього повинні бути визнані недійсними, оскільки у порушення ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в них не зазначено: кадастровий номер земельної ділянки, умови передачі у заставу, умови внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, умови збереження стану об'єкта земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки та обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні вимог, дійшов правильного висновку про те, що такі умови, як кадастровий номер об'єкта оренди, умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, нормативна грошова оцінка землі не передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у редакції чинній на час укладення оспорюваного договору.

При цьому також зазначив, що відсутність в договорі оренди такої істотної умови як умови обмеження (обтяження), не є підставою для визнання його недійсним, оскільки в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, проте позивачем не зазначено в чому саме полягає порушення її прав.

Зазначені висновки суду є правильними, зроблені на підставі дослідження та оцінки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України) та узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6‑94цс13 та від 04 лютого 2015 року № 6-233цс14.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська