Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/977/16 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.М.
Є.У. № 2-2395/10 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Панкеєва О.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А..В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4, що діє як представник боржника ОСОБА_5 про припинення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року заяву ОСОБА_4, що діє як представник боржника ОСОБА_5 про припинення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Так, припиняючи тимчасове обмеження у виїзді за кордон, суд послався на те, що наразі відсутня необхідність у вжитті обмежень щодо боржника з огляду на те, що ним здійснені заходи погашення заборгованості, та не встановлено порушень виконання своїх зобовязань або ухилення від виконання обовязків.

Разом з тим, заходи обмеження виїзду відповідно до ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» N 606-XIV, 21.04.1999, вживаються у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що боржник має бути обмежений у виїзді за кордон до повного виконання своїх обовязків за виконавчим документом, тобто до повноліття дитини, не ґрунтується на законі, позаяк зазначений вище закон обумовлює вжиття обмежень не наявністю виконавчого документа, а ухиленням боржника від його виконання.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, що не надано обґрунтувань виїзду за кордон, не повідомлений про розгляді справи державний виконавець, який здійснює провадження тощо, не спростовують висновків суду та не є підставою для збереження заходів обмежень виїзду боржника за кордон. Так, законом не передбачено обовязок боржника надавати обґрунтування виїзду у разі відсутності ухилення від виконання зобовязань, а участь у справі іншого державного виконавця не заборонена законом.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: