Справа № 460/2513/14-ц
Провадження №2/460/142/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Гоцко В.І.,

при секретарі: Охримчук І.С.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь 2000 доларів США за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього названу суму валюти, з терміном повернення боргу до 01 січня 2013 року, про що свідчить письмова розписка відповідача про отримання цих коштів.

Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Грошові кошти у розмірі 2000 доларів США були передані ним відповідачу ОСОБА_2 у момент підписання розписки.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншмй документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками. у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку, відповідно до стаей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статей 1048 цього Кодексу.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

У разі порушення зобов»язання, згідно вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із закінченням терміну позики, він неодноразово нагадував відповідачу ОСОБА_2 про повернення заборгованої суми, але всі його нагадування залишилися без реагування.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивача ОСОБА_4, збільшивши розмір заборгованої суми, просить позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 2642,92 долари США за договором позики, а також стягнути заборгованість, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні вимог позивача ОСОБА_4 не визнав, хоч і не заперечує написання письмової розписки відповідачем ОСОБА_2 про позику у позивача 2000 доларів США та додатково пояснив, що між сторонами дійсно були відносини, пов»язані з вирішенням проблем відповідача і при цьому, позивач ОСОБА_4 поступив непорядно. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити з наступних підстав.

Із письмової розписки від 01 жовтня 2012 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_4 гроші в сумі 2000 доларів США за договором позики, які зобов»язувався повернути до 01 січня 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання про те, що дійсно, йому відомо про те, що позивач ОСОБА_4 вирішував, за обумовлені кошти, проблеми з сином відповідача ОСОБА_2 і в його присутності, кошти таки вручалися позивачу ОСОБА_4 Щодо розписки відповідача ОСОБА_2 про позику у ОСОБА_4 коштів в сумі 2000 доларів США, то про цей факт позики йому нічого не відомо.

Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного Кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики на 2000 доларів США, про що свідчить письмова розписка від 01 жовтня 2012 року, а тому заявлений позов підлягає до задоволення.

З відповідача ОСОБА_2 слід також стягнути інфляційні втрати, три відсотки річних від суми заборгованості, а також судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.3-4, 11, 509, 526, 610, 612, 625, 1046 - 1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики в розмірі 2642,92 долари США, що згідно курсу НБУ станом на 23 лютого 2015 року нараховує суму 73626 гривень 40 копійок, також стягнути 3632 гривні 37 копійок трьох відсотків річних від суми заборгованості, стягнути 20518 гривень 16 копійок інфляційних втрат від знецінення грошових коштів та стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга про оскарження рішення суду першої інстанції протягом протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: В.І.Гоцко