АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3526/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Білич І.М.

суддів : Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року

в справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лиюрова Лілія Олександрівна, Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов Олександр Євгенович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири № АДРЕСА_1 від 14.10.2004 року

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири № АДРЕСА_1 від 17.11.2004 року .

Витребовано у ОСОБА_11 та ОСОБА_3 квартиру № АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 .

У задоволенні решти вимог відмовлено.

06 листопада 2015 року ОСОБА_12 звернулась до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2012 року було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача (заявник) подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та прийняття нового рішення за яким у позові прокурора Солом'янського району м. Києва у інтересах ОСОБА_5 відмовити. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Зазначаючи також, що суд першої інстанції позбавив скаржника та ОСОБА_8 права на судовий захист від протиправних дій зі сторони прокурора, який вийшов за межі своїх повноважень, визначених ч. 2 ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції від 1991 року), тобто діяв всупереч правовому порядку, визначеному ст. 19 Конституції України, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначені порушення призвели до позбавлення ОСОБА_12 та ОСОБА_8 права на квартиру, яка є їхнім єдиним житлом.

Крім того суд залишив поза увагою те, що рішення Київського апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2015 року є нововиявленою обставиною, яка не була відома скаржнику, оскільки остання не приймала участі у судових засіданнях, а відтак не могла знати про порушення закону зі сторони прокурора, який представляв інтереси позивача ОСОБА_5

Апеляційним судом дана справа призначалася до розгляду тричі, а саме:

- на 11.02.2016 року ( не з'явившись до суду, заявник подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з сімейними обставинами - а.с. 60 т.5);

- на 03 .03.2016 року ( судові повідомлення відносно осіб, які звернулися до суду з апеляційною скаргою були повернуті «за закінченням терміну зберігання» - а.с. 64 -69, 78 -79 т. 5).

- на 24 березня 2016 року ( судові повідомлення відносно осіб, які звернулися до суду з апеляційною скаргою були повернуті « за закінченням терміну зберігання» - а.с. 94, 95, 103 т. 5 ).

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Критеріями оцінювання розумності строку розгляду справи, є серед іншого складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана в розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Зазначене дає підстави вважати про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, скориставшись своїм правом на апеляційне оскарження, недобросовісно ставиться до процесуальних обов'язків, неухильне виконання яких визначено ст. 27 ЦПК, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність апелянту в силу положень ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви виходив з аналізу вимог чинного законодавства, та вважав, що відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, зазначаючи, що ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 року є обставиною, яка виникла тільки після ухвалення судового рішення, тому ця обставина є новою, а не нововиявленою. А відтак, не могла враховуватися судом при розгляді справі, оскільки на той момент ще не існувала.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник скаржника вказував на те, що судом не було взято до уваги подання позову було здійснено незаконно, оскільки прокурор прокуратури Солом'янського району м. Києва, подаючи позов в інтересах ОСОБА_5, вийшов за межі повноважень, наданих йому Законом України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року). Так як ОСОБА_5, на момент подання позову був повнолітнім. І саме це стало підставою для звернення ОСОБА_3 до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання дій прокурора прокуратури Солом'янського району м. Києва протиправними. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015, провадження у справі було закрито. Заявник стверджувала, що при постановленні вищезазначеної ухвали було встановлено юридичний факт, який полягає в тому, що законність звернення прокурора з позовом до суду в інтересах ОСОБА_5 не є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства. У зв'язку з чим, вважала, що вищезазначена обставина є підставою для перегляду заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Суд першої інстанції правомірно в своїй ухвалі послався на положення ч.1 ст. 361 ЦПК України вказавши, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин у відповідності до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ст. 361 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 року на яку посилається заявник як на нововиявлену обставину виникла тільки після ухвалення судового рішення.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами.

Слід також зазначити, що судом першої інстанції на час постановлення судового рішення, а саме 14 листопада 2012 року було прийнято рішенням саме за позовом ОСОБА_5.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування згідно доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: