Справа № 192/1747/15-ц
Провадження № 2/192/36/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" січня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Щербини Н. О.,
за участі секретаря судового засідання - Сербіної Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03 лютого 2006 року ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору б/н отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позивач посилається на те, що у відповідності до умов договору він свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, а відповідач свої зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 31 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 23 953 гривні 63 копійки, з яких 3 897 гривень 79 копійок - заборгованість за кредитом, 20 055 гривень 84 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом. При цьому позивач зазначає, що підлягає врахуванню те, що 11 листопада 2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 5 933 гривні 99 копійок, у звязку з чим розмір зазначеної заборгованості зменшується на вказану суму та становить 18 019 гривень 64 копійки.
Крім цього, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховано штраф в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 900 гривень 98 копійок (процентна складова), у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку в загальному розмірі 19 420 гривень 62 копійки.
Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.54), в судове засідання 05 січня 2016 року не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.55-56), відповідно до якої прохали розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення у пресі (а.с.57-58) та за останнім відомим місцем своєї реєстрації Солонянський район Дніпропетровської області, с.Гончарка, вул.Миру, 10 (а.с.44) звідки був знятий з реєстрації за рішенням суду (а.с.44) та звідки судові повістки поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «за вказаною адресою не проживає» (а.с.40-42,45-47), в судове засідання 05 січня 2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами.
Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.19-22), як позикодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 03 лютого 2006 року шляхом підписання заяви, відповідно до якої відповідач висловив бажання на оформлення на своє імя кредитки «Універсальна» з базовою ставкою 3,0% на місяць на залишок заборгованості, був укладений договір (а.с.11), оскільки відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Своїм підписом в заяві від 03 лютого 2006 року відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.11), а відповідно до п. п.3.1-3.3 Умов та Правил надання банківських послуг позивач зобовязався надати позивачу кредит та за своїм рішенням встановити розмір кредитного ліміту, який був встановлений у відповідності до п. 3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 4 000 гривень.
Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобовязався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобовязань більше ніж 120 днів, сплати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви, тобто 03 лютого 2006 року (а.с.11,13).
Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Правил договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк.
Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, у звязку з чим згідно розрахунку позивача станом на 31 серпня 2015 року (а.с.8-9) виникла заборгованість за кредитом в сумі 23 953 гривні 63 копійки, з яких 3 897 гривень 79 копійок - заборгованість за кредитом, 20 055 гривень 84 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом.
При цьому, при визначені розміру наявної на цей період заборгованості, позивач зазначив, що підлягає врахуванню той факт, що заборгованість за кредитом в сумі 5 933 гривні 99 копійок вже була стягнута з відповідача на користь позивача за виданим Солонянським районним судом Дніпропетровської області 11 листопада 2008 року у справі №2-н-185/08 судовим наказом (а.с.7), який відповідачем фактично не виконаний. У звязку з зазначеним, фактичний загальний розмір заборгованості за даним позовом на зазначений вище період за розрахунком позивача за кредитом та процентами становить 18 019 гривень 64 копійки, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, який порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах позовних вимог.
Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг нарахований штраф в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 900 гривень 98 копійок (процентна складова), що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.8-9), який свідчить про істотне порушення відповідачем умов кредитного договору.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом в загальному розмірі 18 019 гривень 64 копійки (23 953,63 грн. 5 933,99 грн.), а також нарахований відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 900 гривень 98 копійок (процентна складова), а всього -19 420 гривень 62 копійки.
Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у звязку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 267, 526-530, 536, 543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, п.6 ч.3 ст.79, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2006 року заборгованість за кредитом в розмірі 18 019 (вісімнадцять тисяч девятнадцять) гривень 64 копійки, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 (пятсот) гривень та штраф (процента складова) в розмірі 900 (девятсот) гривень 98 копійок, а всього - 19 420 (девятнадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 62 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 11 січня 2016 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина