Провадження №2/761/1333/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

25 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківського обслуговування №BLaЖГА00045732 від 21.06.2011року в сумі 207 630,42 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору від 21.06.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем, ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 50 000,00 грн. строком до 21.06.2014 року зі сплатою 15% річних та комісії в розмірі 1,75% від суми кредиту. Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 17.07.2015 року становить 207 630,42 грн., з яких: 36 716,57 грн. - кредит, 16 906,92 грн. - відсотки, 21 673,16 грн. - комісія за РО, 132 333,77 грн. - плата за пропуск платежів.

В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2011року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено Договір банківського обслуговування №BLaЖГА00045732 за яким Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 50 000,00 грн. строком до 21.06.2014 року (включно) зі сплатою 15% річних до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором та комісією за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту (п. 1, 2, 3, 4 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Загальної частини Договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини Договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього Договору.

Відповідно до п.2.4.2 Договору, проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору.

Відповідно до п.3.3.2 Договору, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п.2.5. Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 Спеціальної частини Договору терміну, повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу Банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, а тому утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.07.2015 року становить 207 630,42 грн., з яких: 36 716,57 грн. - кредит, 16 906,92 грн. - відсотки, 21 673,16 грн. - комісія за РО, 132 333,77 грн. - плата за пропуск платежів.

Відповідно до пункту 4.3 Загальної частини договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання зі ставкою 0,50%.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач частково виконував свої зобов'язання та сплачував заборгованість, але не в повному обсязі.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня в розмірі 132 333,77 грн. при загальній заборгованості за кредитом та відсотках - 53 623,49 грн.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня значно перевищує суму основного боргу, більш ніж в два рази, відповідач частково виконував свої зобов'язання за кредитом, а тому зменшує її розмір до розміру суми основного боргу, тобто до 53 623,49 грн.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою.

Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав доказів, що сума заборгованості є меншою чи відсутня.

А тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, що становить: 36 716,57 грн. - кредит, 16 906,92 грн. - відсотки, 21 673,16 грн. - комісія за РО, 53 623,49 грн. - плата за пропуск платежів, а всього 128 920,14 грн.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави понесені судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525,526,549 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212,214,215,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»заборгованість за Договором банківського обслуговування №BLaЖГА00045732 від 21.06.2011року, що станом на 17.07.2015 року становить 128 920 (сто двадцять вісім тисяч дев'ятсот двадцять) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави 1289 гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула