ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6487/14-ц
Провадження № 2/210/119/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" березня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Костенко В.В.

при секретарі Севанян М.Б.

за участі: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди , завданої професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся Позивач ОСОБА_4 з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював на підприємстві ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» помічником машиніста та машиністом екскаватора в карєрі . 16.08.2014 р. звільнився з ПАТ «Інгулецький ГЗК» за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію. Тривала праця на підприємстві Відповідача в умовах шкідливих факторів викликала у Позивача два професійних захворювання: вібраційну хворобу другою стадії з периферичним ангіодістонічним синдромом полірадіокулонейропатією на шийному та попереково-крижовому рівні з вираженим порушеннями біомеханіки хребта , нейродистрофічним синдромом у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ПФ другого ст., деф. Артрозу ліктьових ПФ першого ст., і колінних суглобів ПФ першого-другого ст., трофічним розладами кистей та хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої-другої стадії , емфізема легень першої-другої стадії) .

Вищеназвані професійні захворювання не були встановлені одночасно. Первинно за висновком МСЕК від 27.05.2009 року йому буловсновлено 50% втрати професійної працездатності у зв»язку із вібраційною хворобою та визначено 3-тю групу інвалідності.

Відповідач по справі добровільно сплатив йому 9000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди.

Продовжуючи працювати із вищеназваного часу на підприємстві відповідача, він отримав друге професійне захворювання.

10.10.2013 року було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання хронічного обструктивного захворювання легень першого- другого ст. ( пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легень 1-2 ст.) ЛН другого ст. Комісія з розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань дійшла висновку, що професійне захворювання виникло в наслідок тривалої роботи в умовах запиленості робочої зони 12. 8- 5, 2 мг/м3 при нормативному значенні 2, 0 мг/м3.

За висновком медико-соціальної експертної комісії від 16.01.2014 року йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності , з яких 50%- вібраційна хвороба та первинно 15%- ХОЗЛ та повторно підтверджено 3-тю групу інвалідності. Позивач зазначає, що через виявлене професійне захворювання йому доводиться постійно зазнавати моральних та фізичних страждань, так як його постійно непокоїть важкість у грудях, задуха. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості вести звичний спосіб життя, радіти звичним для здорових людей речам. Моральну шкоду позивач оцінює в 25 000 ,00 грн., яку просить стягнути з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Інгулецький ГЗК» - ОСОБА_3 надав до суду письмові заперечення та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що у добровільному порядку підприємством була відшкодована моральна шкода позивачеві у зв»язку із отриманням професійного захворювання і він не має права на її отримання повторно.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач працював на підприємстві Відповідача: з 07.02.1983 року по 01.04.1988 року помічником машиніста екватора в карєрі та з 01.04.1988 року по 16.07.2009 року машиністом екскаватора в карєрі, з 16.07.2009 року по 31.03.2011 року працював слюсарем по ремонту обладнання (а.с. 8-9).

Відповідно до виписок-епікризів, та виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , йому був поставлений діагноз: «вібраційна хвороба другої стадії з периферичним ангіодістонічним синдромом полірадіокулонейропатією на шийному та попереково-крижовому рівні з вираженим порушеннями біомеханіки хребта , нейродистрофічним синдромом у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу ПФ другого ст., деф. Артрозу ліктьових ПФ першого ст., і колінних суглобів ПФ першого-другого ст., трофічним розладами кистей» та «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої-другої стадії , емфізема легень першої-другої стадії» та зазначено, що це захворювання є професійними (а.с.16-23).

Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 27 травня 2009 року позивачу ОСОБА_4 первинно встановлено втрату професійної працездатності 50 %(а.с.14).

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 05.03.2012 року про виплату компенсації у відшкодування моральної шкоди у зв»язку із професійними захворюваннями ( а.с.52) та на підставі угоди сторін про виплату компенсації моральної шкоди від 06.03.2012 року ( а.с.53) позивачеві було виплачено 9000 грн. безготівково.

10.10.2013 року було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання хронічного обструктивного захворювання легень першого- другого ст. ( пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легень 1-2 ст.) ЛН другого ст. Комісія з розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань дійшла висновку, що професійне захворювання виникло в наслідок тривалої роботи в умовах запиленості робочої зони 12. 8- 5, 2 мг/м3 при нормативному значенні 2, 0 мг/м3 ( а.с.10-13).

Як вбачається з виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 16 січня 2014 року серії АБ № 0007709 позивачу ОСОБА_4 встановлено втрату професійної працездатності 50 % повторно , вібраційна хвороба , 15 % - первинно ХОЗЛ з 13 січня 2014 року по 01 лютого 2016 року (а.с.15).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через тривалу роботу в умовах фізичного навантаження та запиленості повітря робочої зони, що перевищує ГДК йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача.

Наявність другого професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: спостереження лікарів, щорічні курси відновлюючої терапії, оздоровлення в санаторіях, профілакторіях, санаторно-курортне лікування. (а.с.17-48).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно достатті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як встановлено при розгляді справи, позивачем втрачена професійна працездатність в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача і йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України « Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Доводи представника відповідача про те , що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди в наслідок професійного захворювання , оскільки він вже у 2012 році отримав за угодою сторін компенсацію у її відшкодування не може бути прийнято судом до уваги, оскільки, дійсно, ч.5 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом, але зазначені норми закону не свідчать про те, що отримавши компенсацію моральної шкоди за конкретні втрати немайнового характеру, особа у майбутньому позбавлена права на отримання компенсації моральної шкоди у зв»язку із виникненням інших втрат немайнового характеру.

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, позивачеві первинно було встановлено професійне захворювання «вібраційна хвороба другої стадії з периферичним ангіодістонічним синдромом полірадіокулонейропатією на шийному та попереково-крижовому рівні з вираженим порушеннями біомеханіки хребта , нейродистрофічним синдромом у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу ПФ другого ст., деф. Артрозу ліктьових ПФ першого ст., і колінних суглобів ПФ першого-другого ст., трофічним розладами кистей» у 2009 році та рішенням МСЕК від 27 травня 2009 року позивачу ОСОБА_4 первинно встановлено втрату професійної працездатності у 50 % та третю групу інвалідності, у зв»язку з чим, йому була відшкодована підприємством моральна шкода у добровільному порядку. Після чого, позивач продовжував працювати на підприємстві відповідача. 10.10.2013 року було проведено відносно позивача друге розслідування причин виникнення професійного захворювання хронічного обструктивного захворювання легень першого- другого ст. ( пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легень 1-2 ст.) ЛН другого ст. та за рішенням МСЕК від 16 січня 2014 року серії АБ № 0007709 позивачу ОСОБА_4 встановлено повторно втрату професійної працездатності у 50 % (вібраційна хвороба) та 15 % - первинно ХОЗЛ з 13 січня 2014 року по 01 лютого 2016 року , тобто підставами для виникнення права на відшкодування моральної шкоди стало виявлення іншого професійного захворювання, яке погіршило стан його здоров»я та викликало підвищення відсотку втрати професійної працездатності .

Таким чином, суд вважає , що підстави для відшкодування моральної шкоди за якими були заявлені позовні вимоги є іншими .

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ «Інгулецький ГЗК», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 10.10.2013 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в загальному розмірі 65%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання, порушено звичайний життєвий ритм позивача, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації .

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним: спричинення Відповідачем ПАТ «Інгулецький ГЗК» Позивачеві шкоди здоров»ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв»язок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин, характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві Відповідача з перевищенням гранічно- допустимих норм впливу шкідливих факторів, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «Інгулецький ГЗК» - 15000,00 гривень, що буде відповідати тим душевним стражданням і переживанням, які Позивач зазнав протягом тривалого часу та які переносить до цих пір.

Згідно ст.Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди , завданої професійним захворюванням - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 00190905, 50064, м.Кривий Ріг, вул. Рудна, 47) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 15000 ( п»ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 00190905, 50064, м.Кривий Ріг, вул. Рудна, 47) на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Костенко