Справа № 727/6708/16-ц
Провадження № 2/727/1923/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Чебан В.М.

при секретарі: Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, інтереси яких представляє ОСОБА_4, де третіми особами без самостійних вимог на предмет спору виступають Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_6 про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, де третіми особами без самостійних вимог на предмет спору виступають Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_6, звернулась до суду з позовом про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, інтереси яких представляє ОСОБА_4, посилаючись на те, що вона - ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно, є синами ОСОБА_4

Позивач вказує, що на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого 28.02.1997 року нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №586-25 їй, ОСОБА_1, належить на праві власності 45/100 часток квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 (яка є її донькою) на підставі договору дарування, посвідченого 09.02.2005 року нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори в реєстрі за №2-373, належить 55/100 часток зазначеної квартири.

Стверджує, що 22.06.2010 року ОСОБА_4 разом з двома малолітніми дітьми - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за згодою співвласників вселились та останні були зареєстровані у спірній квартирі, тобто у встановленому порядку набули право користування жилим приміщенням.

При цьому, в листопаді 2014 року ОСОБА_4 разом зі своїми дітьми добровільно залишила спірну квартиру, переїхавши в місто Хотин Чернівецької області, до часу звернення позивача з даним позовом до суду без поважних причин у спірній квартирі не проживає, незважаючи на відсутність будь-яких перешкод.

Також стверджує, що факт не проживання відповідачки та її дітей у спірній квартирі підтверджується відповідним актом КЖРЕП-17, а також довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 є співвласником житлового будинку, розташованого в м.Хотин, а також відповіддю Хотинської ЗОШ №5, з якої вбачається, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навчаються у вказаному навчальному закладі.

Окрім того, позивач вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.05.2016 року встановлено той факт, що законний представник неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 з листопада 2014 року у спірній квартирі не проживає без поважних причин та на підставі вказаного рішення суду ОСОБА_4 була знята з реєстрації по цій адресі.

Позивач стверджує, що відповідачка ОСОБА_4 своїх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно не знімає з місця реєстрації у спірній квартирі, що унеможливлює захист позивачкою свого права власності.

На основі викладеного позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від її представника надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачі та їх законний представник ОСОБА_4, яка представляє інтереси неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим винести заочне рішення.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, однак до початку судового розгляду спрямувала до суду заяву, згідно якої справу просить розглянути у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с.34).

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явилась, однак до початку судового розгляду спрямувала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову заперечує, при прийнятті рішення просить врахувати права та інтереси дітей.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до договору-купівлі продажу, посвідченого 28.02.1997 року нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №586-25, позивач ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8).

Також третій особі по справі - ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого 09.02.2005 року нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори в реєстрі за №2-373, належить 55/100 часток зазначеної квартири (а.с.9), таким чином позивачці ОСОБА_1 належить 45/100 часток зазначеної квартири АДРЕСА_1. Вказана обставина також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 15.02.2005 року (а.с.10).

Як вбачється з довідки КЖРЕП №17 за №99 від 18.01.2016 року (а.с.11) у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Відповідно до актів КЖРЕП №17 №402 від 16.11.2015 року (а.с.12) та №590 від 13.10.2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, однак не проживають у вказаній квартирі з листопада 2014 року.

Також рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.05.2016 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_4, зацікавлена особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири (а.с.15-16), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області (а.с.17-19) визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, де зацікавленою особою виступала Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири - відмовлено. Вказаним рішенням суду також встановлено той факт, що відповідач ОСОБА_4 як член сім'ї позивачів - власників спірної квартири без поважних причин не проживає у ній понад один рік.

Окрім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13), ОСОБА_9 є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_2.

З відповіді Хотинської ЗОШ №5, вбачається, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкають в АДРЕСА_2 (а.с.14).

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України - член сім»ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.3, ч.4 ст.29 ЦК України місцем мешкання дітей віком до 14 років є місце мешкання батьків. Оскільки ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, а діти, відповідно до вимог Закону, користуються жилим приміщенням, яким користуються батьки. Враховуючи зазначені вимоги Закону та вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3повинні бути визнані такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. При цьому суд також враховує і той факт, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з листопада 2014 року проживають разом з матір'ю ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_2, 1/2 частка якого належить їй на праві власності, що також встановлено вищевказаним судовим рішенням, яке набрало чинності (а.с.15).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відносно цих вимог закону суд враховує те, що рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.05.2016 року, яким встановлені зазначені вище обставини, набрало законної сили.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 319, 321, 391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 15, 114, 118, 119, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, інтереси яких представляє ОСОБА_4, де третіми особами без самостійних вимог на предмет спору виступають Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_6 про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: