УХВАЛА

іменем україни

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації у Вінницькій області, про відібрання дітей від інших осіб та повернення їх за попереднім місцем проживання за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з ОСОБА_4 проживала у однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року. У період спільного проживання у них народилися двоє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживали разом з нею та ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок належить їй на праві власності. У липні 2015 року зазначала, що у липні 2015 роки вони з ОСОБА_4 припинили спільне проживання і він став проживати у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. Влітку 2015 року з її згоди дочка ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 поїхали на канікули до батьків чоловіка - відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Після закінчення літніх канікул у дітей її колишній чоловік - ОСОБА_4 та його батьки: ОСОБА_5 і ОСОБА_6, не віддають їй дітей, на неодноразові прохання повернути дітей відмовляються, насильно та протиправно утримують їх у себе за адресою: АДРЕСА_2.

Крім цього, відповідачі протизаконно забороняють зустрічатися матері зі своїми дітьми, створюють перешкоди у спілкуванні дітей з матір'ю. Внаслідок таких дій, діти стали погано себе почувати та потрапили до лікарні. Діти перебували в Вінницькій обласній психіатричній лікарні з 31 серпня 2015 року по 22 вересня 2015 року та згідно з епікризом, виданим лікарнею, діти прив'язані до матері та висловлюють бажання побачити її. Позивач зазначала, що вона завжди піклувалася про своїх дітей, ніколи не ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просила відібрати дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та повернути дітей їй за попереднім місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Відібрано малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та повернуто дітей матері - ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керуючись ст. ст. 162, 163 СК України, виходив із того, що відповідачі змінили місце проживання дитини без згоди матері, на вимоги та прохання у добровільному порядку повернути дітей матері не реагують, а тому малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід відібрати у відповідачів та повернути матері.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2002 року перебували у фактичних шлюбних відносинах та останні 3 роки проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживали разом з нею та ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1.

У липні 2015 року вони припинили спільне проживання і ОСОБА_4 став проживати за місцем проживання своїх батьків по АДРЕСА_2.

Також судами встановлено, що влітку 2015 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, поїхали на відпочинок до батьків ОСОБА_4 - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які після закінчення літніх канікул дітей відмовились їх повернути матері - ОСОБА_3, хоча питання про визначення місце проживання дітей сторонами не вирішувалось.

Крім того, ОСОБА_4 після самовільної зміни місця проживання малолітніх дітей забрав документи ОСОБА_8 з місця її навчання у с. Августівка Біляївського району Одеської області для влаштування у навчальний заклад з місцем проживання у АДРЕСА_2.

При цьому відповідачами не доведено, що вказані обставини відбувались з відома та згоди їх матері.

Також судами встановлено, що після розлучення з матір'ю у малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, стався стресовий розлад, внаслідок чого вони у період з 31 серпня 2015 року по 22 вересня 2015 року перебували під наглядом у Вінницькій обласній психіатричній лікарні. За висновками психолога у малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спостерігається надмірна прив'язаність до матері.

Відповідно до ст. 162 СК України якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого із батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута тільки тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Суди наведене врахували та дійшли до вірного висновку про те, що відповідачами не доведено, що зміна місця проживання дітей відбувалась зі згоди їх матері - ОСОБА_3, як не доведено і наявність обставин створення небезпеки для їх життя та здоров'я у разі їх повернення і залишення їх за попереднім місцем проживання з матір'ю.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик