Справа № 489/6768/15-ц
Номер провадження 2/489/207/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області (далі-відповідач 3), третя особа - Публічне акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4" про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування рішення та запису про право власності на житловий будинок за відповідачем та зобов'язання поновити запис,

встановив

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що раніше винесеними рішеннями судів визнано прилюдні торги нерухомого майна, що належить позивачу недійсними. Проте всупереч цьому відповідачу 1 було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Вважає, що за таких обставин було порушено його конституційне право на житло. Позивач незаконно та необґрунтовано був позбавлений права власності на будинок.

Просив суд визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 17.07.2013, видане на ім'я ОСОБА_2, скасувати запис про реєстрацію права власності на спірний будинок і відновити запис про право власності на ім'я позивача, визнати недійсною реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності відповідача 1.

19.11.2015 до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, пов'язані з відчуженням спірного будинку.

Ухвалою суду від 19.11.015 накладено арешт на будинок за адресою: пров. Будівельний, 13 в м. Миколаєві.

25.11.2015 від представника ПАТ «Перший український міжнародний банк» надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог ПАТ «Перший український міжнародний банк».

До суду від відповідача 3 надійшло заперечення на позовну заяву, вказують, що суд не може зобов'язати державного реєстратора проводити ту чи іншу реєстрацію, зокрема щодо скасування записів в ДРРП. Зазначають, що відповідачем 3 не проводилась реєстрація права власності на спірний об'єкт. За такого позивачу слід звертатися до нотаріуса, яким цей запис був внесений.

21.01.2016 від позивача до суду надійшла заява про часткову зміну позовних вимог. Просив суд змінити неналежного відповідача РС ММУЮ належним - Миколаївське міське управління юстиції у Миколаївській області; зобов'язати відповідачів надати суду документи щодо визнання права власності з прилюдних торгів; скасувати рішення приватного нотаріуса ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірний будинок; скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок за ОСОБА_2; визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане приватним нотаріусом; зобов'язати приватного нотаріуса поновити запис про реєстрацію права власності на спірний будинок на ім'я ОСОБА_1

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явилася, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача 3 надав заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.05.2008 позивач придбав житловий будинок №13 за адресою: пров. Будівельний в м. Миколаєві.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2008 власником житлового будинку №13 за адресою: пров. Будівельний в м. Миколаєві зареєстрований позивач.

Відповідно до Свідоцтва від 17.07.2013 приватний нотаріус ММНО ОСОБА_3 посвідчила, що ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок №13 за адресою: пров. Будівельний в м. Миколаєві.

Рішенням від 26.08.2015 позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки право власності на спірний будинок зареєстровано за ОСОБА_2, а з заявою про проведення державної реєстрації права власності звернувся ОСОБА_1

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер: 4038448 від 17.07.2013 року на підставі вказаного вище свідоцтва 17.07.2013 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно здійснено запис про реєстрацію права власності на житловий будинок №13 по пров. Будівельний в м. Миколаєві за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийнятого ПН ММНО ОСОБА_3 (а. с . 45).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.12.2013 визнано недійсними прилюдні торги з реалізації житлового будинку № 13 за адресою: пров. Будівельний в м. Миколаєві, які проведені 27.06.2013 Миколаївською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп».

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23.12.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.12.2013 залишено без змін.

Відповідно до статті 650 ЦК України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, ухваленій у порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням суду визнано недійсними прилюдні торги з реалізації житлового будинку № 13 за адресою: пров. Будівельний в м. Миколаєві, які проведені 27.06.2013 Миколаївською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп».

Вказане рішення на момент розгляду справи не скасоване та набрало законної сили.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 6.1, 6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5 (в редакції чинній на момент проведення прилюдних торгів) під час проведення прилюдних торгів ведеться протокол, в який заносяться дані щодо предмета торгів, стартова та продажна ціна, відомості про покупця, сума сплаченого гарантійного внеску, сума, яку належить сплатити для повного розрахунку та номери рахунків, на які необхідно зарахувати різницю. Після повного розрахунку на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведення прилюдних торгів, в якому має міститися інформація, яка характеризує реалізоване майно, ціну реалізації, дані про боржника, покупця, дані, які підтверджують право власності боржника на реалізоване майно. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Таким чином, результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та являється підставою державної реєстрації права власності за покупцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи ту обставину, що вище зазначеним рішенням суду прилюдні торги було визнано недійсними, то свідоцтво про придбання майна з таких прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом ОСОБА_3 також підлягає визнанню недійсним в порядку ст. 215 ЦК України.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 26 названого Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Як встановлено судом, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.07.2013 приймав приватний нотаріус ММНО ОСОБА_3, адже відповідно до положень ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нотаріус є державним реєстратором та наділений правом здійснювати його функції, зокрема, приймати рішення про державну реєстрацію права власності. Тому на останнього поширюються норми ст. 26 вказаного закону.

В зв'язку з чим позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно.

Суд не враховує посилання позивача на те, що суд має зобов'язати відповідачів надати документи щодо визнання права власності, адже такі вимоги не є позовними вимогами за своїм характером і можуть бути заявлені в клопотанні про витребування документів.

Враховуючи те, що реєстрація скасування запису про реєстрацію права власності одночасно поновлює попередній запис, тобто це є однією реєстраційною дією, в задоволенні вимог про зобов'язання приватного нотаріуса поновити запис належить відмовити. На момент видачі свідоцтва нотаріусом та проведення реєстрації права власності рішення суду про визнання прилюдних торгів недійсними не існувало, тому в задоволенні вимог до приватного нотаріуса належить відмовити.

В задоволенні вимог до Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено наявності неправомірних дій з їх боку, які б порушували права позивача.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 487,2 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування рішення та запису про право власності на житловий будинок за відповідачем задовольнити.

В задоволенні вимог до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про зобов'язання поновити запис відмовити.

В задоволенні вимог до Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

Визнати недійсним Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), зареєстроване приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в Реєстрі за №1416 від 17.07.2013 на ім'я ОСОБА_2.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4038448 від 17.07.2013, прийняте приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Скасувати запис про реєстрацію права власності на будинок № 13 по пров. Будівельному в м. Миколаєві на ім'я ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв