РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

при секретарі Забродцькому А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив суд визнати недійсним кредитний договір №0501/0208/71-016 укладений між ним та ВАТ «Сведбанк» 15.02.2008 року, право вимоги за яким перейшло до відповідача на підставі укладеного договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 25.05.2012 року.

В обґрунтування позову вказав, що п. 3.9 договору, згідно якого банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів»; банк не мав права надавати кредит у валюті; надання кредиту у валюті дискримінує позивача по відношенню до становища банка у звязку з коливанням валютного курсу.

В заяві від 01.06.2016 року позивач уточнив підстави позову та вказав додатково, що при укладенням спірного кредитного договору йому не надали повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; Додаток №1 до спірного кредитного договору, яким визначено графік погашення кредиту не відповідає ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»; спірний договір не містить інформації про валютні ризики, не містить умов про можливість зменшення процентної ставки, до складу сукупної вартості кредиту помилково включено страхування предмету іпотеки.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили вимоги позову задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та уточненні. Крім того просили замінити відповідача на належного. Судом відмовлено в клопотанні про заміну відповідача на належного, зважаючи на предмет спору та оскільки на виконання ухвали суду відповідачем надано належним чином завірений витяг з Додатку №1 до договору купівлі-продажу права вимоги, письмові пояснення щодо неможливості надати оригінал додатку (а.с.218,221 т.1). Представник відповідача проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, та застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.02.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0501/0208/71-016 про надання кредиту позичальнику в загальній сумі 68 400 доларів США зі сплатою 11,9 % річних за строк фактичного користування кредитом, строком до 12.02.2038 року. 15.02.2008 року укладено додаток №1 до кредитного договору №0501/0208/71-016 яким встановлено графік погашення кредиту (а.с. 125 т.1), який є невідємною частиною основного договору.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, за умовами якого право вимоги за спірним кредитним договором перейшло до відповідача.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії заяви ОСОБА_1 від 08.02.2008 року в якій, зокрема, позивач підтвердив що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість. Йому було розяснено існуючі особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування (а.с. 35, 181 т.1 ). При повторному дослідженні письмових документів в судовому засіданні, позивач, оглянувши дані заяви, засвідчив, що особисто поставив підпис. Одночасно, позивач поставив під сумнів підпис під заявою про видачу коштів (а.с.204). Судом не оголошувалася перерва для надання часу на підготовку клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки позивач не ставив вимогу про визнання спірного договору недійсним через невиконання банком умов щодо надання позики, а вказав про неможливість на даний час погашати кредит через значне підвищення курсу долара США.

Таким чином, твердження позивача про відсутність у нього повної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зміст укладеного між сторонами кредитного договору свідчить про те, що на час його укладання позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним, що не заперечувалося позивачем, у звязку з чим відсутність в договорі інформації про валютні ризики, відсутність умов про можливість зменшення процентної ставки, включення страхування предмету іпотеки до складу сукупної вартості кредиту відповідали волі сторін кредитного договору.

Крім того, судом встановлено наявність у банка ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується Банківською ліцензією №38, дозволом №38-2 та додатком до дозволу №38-2 від 07.12.2007 року, виданими Національним Банком України (а.с.106,107).

Отже, встановивши безпідставність тверджень позивача про відсутність у нього повної інформації про ризики, умови кредитування та скупну вартість кредиту; наявність у банка дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями; укладання спірного договору відповідало внутрішній волі сторін договору; позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо невиконання банком при укладанні кредитного договору законодавства України про захист прав споживачів; суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним спірного кредитного договору, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно необхідності застосування строку позовної давності, заявленої представником банку, суд вважає необхідним вказати, що позивачем не порушено строк оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 203, 215, 626-628, 638, 652, 1054, 1056628, 638 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оголошення повного тексту 26.12.2016 о 14-05 год.

Суддя О.М. Зосименко