Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі: Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до ОСОБА_3 про стягнення витрат пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, за касаційною скаргою Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 травня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2014 року заступник військового прокурора Київського гарнізону, діючи в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що з 3 серпня 2007 по

24 червня 2011 роки відповідач ОСОБА_3 проходив навчання в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі - Інститут). Після закінчення Інституту відповідач у період з 25 червня 2011 по 17 жовтня 2013 року проходив службу в Держспецзв'язку на посадах осіб начальницького складу. Наказом Головного управління урядового зв'язку Держспецзв'язку від 17 жовтня 2013 року «Про особовий склад» відповідача було звільнено у запас Збройних Сил України за пп 6 п. 92 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Посилаючись на те, що відповідно до п. 3 контракту відповідач взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінч року по 17 жовтня 2013 року, позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_3 53 827,85 грн витрат, пов'язаних з його утриманням в Інституті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня

2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 5 травня 2016 року, провадження у справі закрито з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації Українипросить скасувати постановлені в справі ухвали, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що спір виник щодо проходження публічної служби, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте даний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними власних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцію та законами України.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі - Інституті особою, яка звільнена у запас Збройних Сил України за пп. 6 п. 92 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що між сторонами виник спір щодо стягнення грошей за навчання, зазначені правовідносини не є публічно-правовими і пред'явлення такого позову суб'єктом владних повноважень до адміністративного суду не узгоджується з порядком, встановленим п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України.

Апеляційний суд, переглядаючи справу й залишаючи ухвалу суду без змін, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув.

За таких обставин ухвали судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції як такі, що постановлені з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, постановлені в справі ухвали не можуть залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1

ст. 342 ЦПК України, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 травня 2016 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:М.К. Гримич

Ю.Г. Іваненко

О.В. Умнова

І.М. Фаловська