Справа № 489/4430/15-ц
Номер провадження 2/489/79/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі-позивач або Банк) до ОСОБА_1 (далі-відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем 1 було укладено кредитний договір. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем 1 укладено договір застави та укладено договір поруки між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем 2.

Позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання основного зобов'язання.

01.02.2016 від відповідача 2 до суду надійшли заперечення. Вказує, вимоги Банку до нього є безпідставними.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог до відповідача 2.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

26.06.2008 між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем 1 було укладено кредитний договір №7А-40, за умовами якого Банк надав відповідачу 1 кредит у розмірі 13019,42 євро, що еквівалентно 98492,52 грн. строком до 25.06.2015, а відповідач 1 зобов'язувався повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором зі сплатою 13,5 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана копія кредитного договору, яка засвідчила факт укладення даного договору. Згода відповідача підтверджується його підписом.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

26.06.2008 між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем 1 укладено договір застави автотранспортного засобу.

26.06.2008 між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем 2 укладено договір поруки.

Відповідно до преамбули нової редакції Статуту ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" позивач є правонаступником ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк ".

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 527 ЦК України зазначається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором №7А-4О від 26.06.2008 вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та не виконання зобов'язань, що випливають з нього.

В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованість становить 159548,06 грн., яка складається з: 4903,53 євро - заборгованість за кредитом; 1265,53 - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 16856,95 - штраф за пропуск платежів.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У ч. 2 ст. 554 ЦК України зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3.3 Договору поруки від 26.06.2008 порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (Правова позиція викладена у постанові ВСУ від 17.09.2014 р. у справі №6-53цс14).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку порука припинилась у зв'язку з тим, що позивач пред'явив позов до боржника та поручителя в липні 2015 року, тобто після спливу встановленого законом строку для звернення з відповідною вимогою до поручителя. (ч. 4 ст. 559 ЦК України), оскільки строк виконання основного зобов'язання у позичальника виник в серпні 2014 року.

Таку позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 06.06.2012 у справі №6-38281св11.

За таких обставин, договір поруки від 26.06.2008 є таким, що припинився, тому всі обов'язки поручителя, що випливають з нього є також припиненими. Позовні вимоги позивача до відповідача 2 не підлягають задоволенню.

Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені Договором.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови зазначеного договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Виходячи з наведених норм матеріального права та обставин справи, суд приходить до висновку про порушення відповідачем взятих зобов'язань, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості з позичальника.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача 1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1595,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7А-4О від 26.06.2008.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №7А-4О від 26.06.2008 в сумі 159548 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1595,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв