Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/581/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

17.02.2016 Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді Потапенка В.І.

Суддів Чорнобривець О.С., Черненко В.В.

секретар Кодрул Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01. 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розірвання договору в звязку з істотною зміною обставин, -

ВСТАНОВИЛА:

07 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору про відступлення права вимоги, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого нотаріально 29 липня 2013 року (зареєстровано в реєстрі за №374) в звязку з істотною зміною обставин. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01. 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01. 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду , обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України. Судом першої інстанції встановлено , що 05 квітня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, що за згодою сторін на час укладення договору позики еквівалентно 160 000 грн. строком до 30 серпня 2013 року, що підтверджується копією розписки. Також між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги, посвідченого нотаріально 29 липня 2013 року (зареєстровано в реєстрі за №374). Відповідно до умов цього укладеного договору позивач передав відповідачеві, а останній прийняв належне ОСОБА_2О право вимоги та став позикодавцем за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом 12 серпня 2011 року (зареєстрованим в реєстрі за №2003), укладеним ОСОБА_2, з одного боку та ОСОБА_6 і ОСОБА_4, як позичальниками з другого боку про передачу грошових коштів у сумі 797 100 грн., які за офіційним курсом НБУ станом на 12 серпня 2011 року в еквіваленті складали 100 000 доларів США. За умовами договору до ОСОБА_3 перейшли права ОСОБА_2 у зобовязанні (договір позики від 12 серпня 2011 року) на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ОСОБА_3 отримав право замість ОСОБА_2 вимагати від позичальників виконання зобовязань за договором позики. Відповідно до п. 4.3 цього договору про відступлення права вимоги встановлено, що відступлення права вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов договору позики. Виконання зобовязань позичальниками за договором позики здійснюється на користь ОСОБА_3 В серпні 2013 року ОСОБА_3, посилаючись на договір відступлення права вимоги від 29 липня 2013 року, звернувся до Олександрійського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення в солідарному порядку боргу за договором позики в розмірі 100 000 доларів США, стягнення моральної шкоди та зобовязання здійснити державну реєстрацію нерухомого майна. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2014 року вказані позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 936 581 грн.56 коп. боргу за договором позики та відсотків, річних, вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду набрало законної сили та підлягає до обовязкового виконання. В серпні 2014 року ОСОБА_3 також звернувся до Олександрійського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 20 000 доларів США та відсотків за договором позики від 05.04.2012 року. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року позов було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 24 120 доларів США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ складає суму 303 915 грн. 40 коп. та судові витрати. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 07 травня 2015 року заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року було змінено в частині стягнення боргу та розподілу судових витрат. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму 303 915 грн. 40 коп. боргу за договором позики, в частині стягнення судових витрат в сумі 420 грн. скасовано. В решті рішення суду залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили та підлягає до обовязкового виконання.

З врахуванням встановлених обставин справи , суд першої інстанції з посиланням на ст.ст. 3-15, 16, 22, 516, 610, 614, 638, 651 - 653 ЦК України дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд зазначив, що відповідачем було виконано укладений між сторонами та посвідчений нотаріально договір від 29 липня 2013 року про відступлення права вимоги, а тому позовні вимоги в частині розірвання цього договору - не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , а апеляційну скаргу вважає необгрунтованою виходячи з наступного. Доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для розірвання укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги з посиланням на ст. ст. 651, 652 ЦК України колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги , який посвідчено нотаріально 29 липня 2013 року (зареєстровано в реєстрі за №374). З змісту зазначеного договору вбачається , що позивач передав відповідачеві, а останній прийняв належне ОСОБА_2О право вимоги та став позикодавцем за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом 12 серпня 2011 року (зареєстрованим в реєстрі за №2003), укладеним ОСОБА_2, з одного боку та ОСОБА_6 та ОСОБА_4, як позичальниками з другого боку про передачу грошових коштів у сумі 797 100 грн., які за офіційним курсом НБУ станом на 12 серпня 2011 року в еквіваленті складало 100 000 доларів США. За умовами договору до ОСОБА_3 перейшли права ОСОБА_2 у зобовязанні (договір позики від 12 серпня 2011 року) на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ОСОБА_3 отримав право замість ОСОБА_2 вимагати від позичальників виконання зобовязань за договором позики. Відповідно до п. 4.3 цього договору про відступлення права вимоги встановлено, що відступлення права вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов договору позики. Виконання зобовязань позичальниками за договором позики здійснюється на користь ОСОБА_3 Аналіз змісту зазначеного договору свідчить про відсутність у ньому застережень про те, що внаслідок відступлення права вимоги ОСОБА_3 за договором позики від 12 серпня 2011 року, припиняються зобовязання ОСОБА_2 за договором позики від 05 квітня 2012 року , за яким ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, що за згодою сторін на час укладення договору позики еквівалентно 160 000 грн. строком до 30 серпня 2013 року. Договір відступлення права вимоги укладено 29.07.2013 року , тобто до визначеного сторонами строку повернення позики у сумі 20000 доларів США. Розписка про отримання зазначених коштів залишилася в ОСОБА_3, що свідчить про невиконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики , та спростовує доводи позивача про наявність домовленості між сторонами про те, що внаслідок укладення договору відступлення права вимоги зобовязання позивача перед відповідачем припинилися. Є непідтвердженими і доводи позову та апеляційної скарги стосовно того, що одержані від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 кошти у сумі 80000 доларів США за договором позики від 12 серпня 2011 року внаслідок виконання договору відступлення права вимоги повинні бути повернуті позивачу , оскільки таких застережень договір позики не містить. Таким чином , позивачу на час укладення договору про відступлення права вимоги від 29.07.2013 року було достовірно відомо про наявність невиконаного зобовязання про повернення відповідачу позики у сумі 20000 доларів США, і ці обставини не є такими , що виникла після укладення договору від 29.07.2013 року. Про наявність невиконаного зобовязання про повернення відповідачу позики у сумі 20000 доларів США свідчить також і рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 07 травня 2015 року, яким заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року було змінено в частині стягнення боргу та розподілу судових витрат. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму 303 915 грн. 40 коп. боргу за договором позики, в частині стягнення судових витрат в сумі 420 грн. скасовано. В решті рішення суду залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили та підлягає до обовязкового виконання. Інші доводи апеляційної скарги є також необгрунтованими. Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права , його висновки відповідають фактичним обставинам справи , а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відсутні. Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307,ст.ст. 308 , 313- 315, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01. 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді :