Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 264/1766/15-ц
№ 2/733/12/16
Рішення

Іменем України

"19" квітня 2016 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді М.М.Головченко

при секретарі Ткаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна. В позовній заяві вказала, що з січня 2000 року по травень 2014 року спільно проживала з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу за місцем її реєстрації. Вони мали спільний бюджет, вели домашнє господарство, піклувались один за одним і вважали себе сімєю. За період спільного проживання за спільні грошові кошти вони придбали два автомобілі FORD TRANSIT 1996 року випуску та MERCEDES BENZ 313 2004 року випуску. Оскільки на даний час спільно не проживають, просить суд встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сімєю, визнати автомобіль MERCEDES BENZ 313 обєктом спільної сумісної власності та стягнути з відповідача на її користь половину вартості вказаного автомобіля.

Автомобіль FORD TRANSIT виділити в натурі ОСОБА_2 визнавши за ним право особистої власності на даний автомобіль стягнувши з нього на її користь вартість вказаного автомобіля. Оскільки із заперечення відповідача на позовну заяву їй стало відомо, що ОСОБА_2 в період спільного проживання брав у борг у громадянина ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6000 доларів США і повернувши 5000 доларів скрив від неї даний факт та витратив грошові кошти на особисті потреби, просить стягнути з відповідача на її користь 62500 грн., що еквівалентно 2500 доларів США.

Сторони в судове засідання не зявились, а тому відповідно ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих причин і про причини неявки суд не повідомив, незважаючи не те, що про явку до суду був повідомлений своєчасно і належним чином. Із наданих ним заперечень на позовну заяву витікає , що не заперечує щодо встановлення факту проживання з позивачкою однією сімєю , а в задоволенні позовних вимог про розподіл спільного нажитого майна відмовити повністю за недоведеністю.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються сімейним і цивільним законодавством України.

Відповідно до ст..74 СК України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають в шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності , якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 70,71 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.ст.355,356,357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток, кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважається рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно проживали однією сімєю не перебуваючи в шлюбі між собою на протязі з січня 2000 року по травень 2014 року і за час спільного проживання придбали два автомобілі FORD TRANSIT та MERCEDES BENZ 313 загальна ринкова вартість яких згідно автотоварознавчої експертизи становить 354970 грн.

Дійсно відповідно до ст..57 ч.1.п.3 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею ним за час шлюбу, але за кошти , які належали їй, йому особисто.

Однак доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що спірний автомобіль MERCEDES BENZ 313 придбав за особисті кошти суд до уваги не приймає, оскільки в судове засідання не зявився та не надав суду конкретних доказів. Факт повернення боргу доларів США громадянину ОСОБА_3 після того як він з позивачкою однією сімєю не проживав не являється підставою щодо відмови в задоволенні позову.

Також суд не знаходить підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивачки повної вартості автомобіля FORD TRANSIT, оскільки вказаний автомобіль являється обєктом спільної сумісної власності і позивачка має право на ? частину його вартості та стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 62500 грн. в звязку з тим, що доводи позивачки про витрату вказаних коштів на особисті потреби відповідача фактично нічим не обґрунтовані.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги щодо розподілу спільного нажитого майна необхідно задовільнити частково визнавши автомобілі спільною сумісною власністю та стягнути з відповідача на користь позивачки половину вартості автомобілів.

Також встановити ОСОБА_1 факт проживання з ОСОБА_2 однією сімєю, оскільки на попередніх судових засіданнях допитані свідки підтвердили, що вони проживали разом на протязі тривалого часу та вели спільне господарство і проти встановлення даного факту не заперечує сам відповідач в наданих запереченнях.

Стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати при подання позову в розмірі 243 грн.60 коп. та за проведення судово- авто товарознавчої експертизи в розмірі 1404 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1774 грн.85 коп.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 60,61,69-71, 74 СК України, ст.ст.15,16, 355-357 ЦК України , суд -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити частково.

Встановити факт , що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м. Маріуполь вул..Репіна,25, Донецької області проживала спільно однією сімєю з ОСОБА_2 в період з січня 2000 року по травень 2014 року.

Визнати автомобілі FORD TRANSIT 1996 року випуску та MERCEDES BENZ 313 CDI 2004 року випуску обєктами спільно сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину вартості вказаних автомобілів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості автомобілів в розмірі 177485 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати при поданні позову та проведення судово-автотоварознавчої експертизи в сумі 1647 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1774 грн.85 коп.

На рішення на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення, може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд.

Суддя М. М. Головченко