Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору найму частини квартири за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 липня

2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсним договір найму від 29 квітня 2014 року частини квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В обґрунтування позову зазначав, що ним, на ім'я ОСОБА_5, було видано довіреність щодо представництва його інтересів з приводу обслуговування, користування, здачею в оренду (найом) належної останньому квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5, зловживаючи наданим правом, уклав договір оренди частини квартири з відповідачем ОСОБА_6 Зокрема, у спірному договорі сторонами вирішено надати в оренду неіснуючу кімнату з другим поверхом. Зазначав, що ОСОБА_5 не мав право укладати договір найму з правом суборенди, договір укладений на вкрай невигідних умовах для наймодавця.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 липня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

4 листопада 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір найму частини квартири АДРЕСА_1 від 29 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, суди прийшли до правильного висновку, що договір оренди, укладений ОСОБА_5, від імені ОСОБА_4, з ОСОБА_6, суперечить вимогам закону та інтересам наймодавця; договір суперечить волі позивача, який не бажав передавати квартиру в найм на умовах, визначених відповідачами в договорі найму; договір оренди ОСОБА_5 укладено з перевищенням повноважень, наданих йому на підставі довіреності, а відтак підлягає визнанню недійсним.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 липня

2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук