Справа № 209/4263/16-ц
Провадження № 2/209/227/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Камянської міської ради, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, ОСОБА_2, про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого 09 серпня 2013 року батька ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначила, що 09 серпня 2013 року помер її батько ОСОБА_3, який до смерті проживав та був зареєстрований за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське), АДРЕСА_2. Після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), АДРЕСА_2, яка належала на праві спільної сумісної власності померлому батьку та ОСОБА_2. 06 січня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м Дніпродзержинська за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за кожним, було визнане право власності на 1/2 частку вказаної квартири. Після смерті батька вона звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну батькові 1/2 частку квартири. Проте державним нотаріусом ОСОБА_4 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частку квартири через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, так як право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири, яке визнано за ним рішенням суду від 06 січня 2015 року, не зареєстровано, згідно ст. 182 ЦК України. Оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 січня 2015 року було ухвалено після смерті батька, вона не може зареєструвати за померлою особою право власності на 1/2 частку квартири, яка належала її батькові ОСОБА_3, і відповідно не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину з заповітом. Вважає, що на момент смерті батькові належала 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, і за нею, як за спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на вказану частку квартири.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримувала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, також пояснила суду, що вона протягом шести місяців після смерті свого батька ОСОБА_3 звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у вигляді частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, так як не була визначена частка, яка належала саме батькові у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру. Іншим співвласником квартири є ОСОБА_2, з якою батько деякий час проживав однією сімєю, і вони разом купили цю квартиру.

Представник відповідача - Камянської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України.

Представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради та ОСОБА_2, які залучені до участі у справі, як треті особи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Виходячи з наведеного, суд ухвалив, відповідно до ч. 2 ст.158, ч.1 ст. 169 ЦПК УкраїниЦПК України, розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника відповідача та третіх осіб.

Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5, виданим 14 квітня 1972 Палацом щастя м. Дніпродзержинська, актовий запис № 1027, та свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, виданим 22 серпня 1992 року Новотрудовською сільською радою Апостоловського району Дніпропетровської області, актовий запис № 64 (а.с. 11).

07 серпня 1997 року батько позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали у спільну сумісну власність квартиру, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (Камянське), АДРЕСА_2, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою, зареєстрованого в реєстрі за № 2749 (а.с. 7).

20 жовтня 2010 року право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказану вище квартиру зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на паперових носіях, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 27711707, реєстраційний номер 31825453, виданим ОКП "Дніпродзержинське БТІ" (а.с. 8), та листом ОКП "Дніпродзержинське БТІ" від 23 лютого 2015 року (а.с. 63).

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 16 вересня 2010 року, квартира за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське), АДРЕСА_2, складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30,6 кв.м., загальною площею 53,6 кв.м..

11 серпня 2010 року ОСОБА_3 склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав ОСОБА_1 належні йому всі права та обовязки, а також все інше майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що за законом він матиме право (а.с. 12, 14).

09 серпня 2013 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10 серпня 2013 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 13).

24 грудня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька ОСОБА_3, і за її заявою була заведена спадкова справа № 55538413 - у Спадковому реєстрі, № 879/2013 - у нотаріуса (а.с. 15).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 березня 2015 року, вих. № 720/02-31 (а.с. 16), позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 в звязку з відсутністю реєстрації за померлим ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське), АДРЕСА_2, згідно статті 182 ЦК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 правомірно набули право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), АДРЕСА_2, яку придбали у спільну власність на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири та у встановленому законом на той час порядку зареєстрували за собою право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 січня 2015 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за кожним, було визнане право власності на 1/2 частку квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), АДРЕСА_2 (а.с. 18). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року в цій частині рішення суду від 06 січня 2015 року залишено без змін (а.с 24 -26).

Отже вказаним рішенням було визнано, що ОСОБА_3та ОСОБА_2, кожному, на праві приватної власності належить 1/2 частка цієї квартири.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Суд вважає, що відсутність державної реєстрації за померлим ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку квартири не є наслідком недотримання спадкодавцем вимог чинного законодавства щодо державної реєстрації права власності, оскільки це право було визнане за померлим після його смерті, тобто після припинення його цивільної правоздатності.

Враховуючи, що на момент смерті за ОСОБА_3 у встановленому законом порядку було зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), АДРЕСА_2, а після його смерті суд, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку нерухомого майна, фактично визначив частку померлого у спільній власності на квартиру, суд приходить до висновку, що 1/2 частка вказаної квартири входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

Як вбачається із спадкової справи (а.с. 51 - 73), позивачка ОСОБА_1, яка є дочкою померлого ОСОБА_3 та його спадкоємицею за заповітом, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також 05 лютого до нотаріальної контори із заявами про прийняття обовязкової частки у спадщині та про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_2. Проте, постановами державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 11 лютого 2014 року, вих. № 804/02-14, та від 11 березня 2015 року, вих. № 650/02-3, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та у видачі свідоцтва на обовязкову частку у спадщині після померлого 09 серпня 2013 року ОСОБА_3, у звязку з відсутністю у ОСОБА_2 документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкування. Також 26 січня 2016 року ОСОБА_2 було письмово розяснено, що видача їй будь-яких свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 є неможливою, в звязку із своєчасним прийняттям спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 (а.с. 72).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої батька ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відсутність державної реєстрації за померлим права власності саме на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), АДРЕСА_2, розмір якої у праві спільної власності був визначений лише після смерті спадкодавця, не є підставою для позбавлення ОСОБА_3 права власності на цю частку квартири, і за позивачкою має бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на належну ОСОБА_3 на момент смерті цю частку квартири.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Камянської міської ради, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, ОСОБА_2, про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого 09 серпня 2013 року батька ОСОБА_3 право власності на одну/другу частку квартири, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення (отримання) рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.