Справа № 479/50/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого : судді Микитей Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання Шумської Т.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виконання зобов'язання за договором позики

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2015 року Кривоозерським районним судом видано виконавчий лист по цивільній справі № 479/50/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виконання зобов'язання за договором позики, відповідно до якого на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 19 800 грн., а також вирішено питання про розподіл судових витрат і витрат на правову допомогу.

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про розстрочку виконання рішення Кривоозерського районного суду від 16.06.2015 року, посилаючись на те, що вона бажає добровільно сплатити борг 19 800 грн., однак всю суму одразу не має можливості сплатити, мотивуючи тим, що має заробітну плату нижче мінімального розміру, просить розстрочити виконання рішення до 01.12.2016 року.

В судовому засіданні заявник, її представник підтримали заяву, вказуючи про згоду сплачувати борг частинами щомісячними платежами по 500 грн.

Представник стягувача ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на безпідставність вимог, які жодним доказом не підтверджені.

Вислухавши заявника, його представника, представника стягувача, дослідивши матеріали цивільної справи № 479/50/15-ц суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження" відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення

-2-

виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише за об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Такими обставинами не можна визнати ті, які викладені заявником в заяві, оскільки останні жодним доказом не підтверджені. Останні не мають характер особливий або винятковий , а тому не можуть бути прийняті судом до уваги для надання розстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Заявник просить розстрочити рішення Кривоозерського районного суду від 16 червня 2015 року, відповідно до якого суд першої інстанції відмовив в задоволенні позова ОСОБА_2

Разом з тим, беручи до уваги посилання ОСОБА_1 про розстрочення боргу 19 800 грн., який стягнуто з останньої рішенням апеляційного суду , судом не встановлено наявність обставин які ускладнюють виконання рішення або роблять виконання його неможливим. Із пояснень ОСОБА_1 вона є приватним підприємцем, вид її господарської діяльності - роздрібна торгівля, відомості про незадовільний матеріальний стан чи наявність хвороб у неї або членів сім'ї відсутні, інших утриманців заявник не має. До заяви про розстрочку виконання рішення не додано доказів про доходи заявника , її чоловіка, про наявність нерухомого чи рухомого майна, про склад сім`ї, не доведено, що майновий та фінансовий стан є незадовільним, не надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії акту державного виконавця про майновий стан боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, заявник та її представник не навели жодних аргументів та не надали жодних доказів на підтвердження своєї заяви. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Вимоги заявника про розстрочення боргу є порушенням принципів закріплених у ст. 3 ЦК України та вимог ст. 217 ЦПК України щодо наявності поважних причин для розстрочки виконання рішення суду. За такого, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання рішення суду є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Керуючись ст. 3 ЦК України, ст. 36 ЗУ „Про виконавче провадження"ст.ст. 60, 212, 217, 373 ЦПК України, суд, -

-3-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виконання зобов'язання за договором позики, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Кривоозерський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її отримання. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя Кривоозерського Л.Л. Микитей

районного суду