Ухвала

іменем україни

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року № CVVWGA00000034 у сумі 45 173,28 доларів США, що еквівалентно 986 584 грн 44 коп., та судові витрати.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 27 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CVVWGA00000034, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 10 456,42 доларів США терміном до 27 червня 2013 року, за умови сплати процентів за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань, станом на 10 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 45 173,28 доларів США, із яких: 9 785,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 958,21 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 847,11 доларів США - заборгованість із комісії за користування кредитом; 29 420,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 11,45 доларів США (фіксована частина) та 2 150,56 доларів США (процентна складова).

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року № CVVWGA00000034 у сумі 26 735,19 доларів США, що еквівалентно 583 896 грн 55 коп., та судовий збір у сумі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17 грудня 2015 року скасовано заочне рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року № CVVWGA00000034 у розмірі 26 735,19 доларів США, що еквівалентно 94 336 грн 13 коп., із яких: 90,13 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2 958,21 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 110,19 доларів США - заборгованість із комісії; 11,45 доларів США - штраф (фіксована частина); 1 149,44 доларів США - штраф (процентна складова), та заборгованість із пені у сумі 489 560 грн 42 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте рішення судів першої й апеляційної інстанцій не відповідають наведеним нормам процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2012 року, ухваленим у цивільній справі № 2-449/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, орган опіки та піклування Вижницької РДА, про звернення стягнення та виселення, задоволено частково указаний позов, а саме: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2008 року № CVVWGA00000034 у розмірі 168 228 грн 43 коп. звернуто стягнення на будинок загальною площею 80,90 кв. м, житловою площею 57,30 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», у тому числі з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, без необхідності отримання для продажу будь-якого іншого окремого уповноваженого іпотекодавця; виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 із вказаного житлового будинку зі зняттям з реєстрації обліку у відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м. Вижниця; стягнуто судові витрати; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 грудня 2012 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2012 року залишено без змін, виправлено описку, допущену у резолютивній частині рішення, виключивши із четвертого речення 15-го абзацу слова «на публічних торгах».

Вказаним рішенням установлено, що станом на 24 квітня 2012 року заборгованість зі сплати кредиту становила 21 054,87 доларів США, що еквівалентно 168 228 грн 43 коп, в тому числі: 9 695,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 736,92 доларів США - заборгованість із комісії за користування кредитом; 7 004,43 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 долари США (фіксована частина) та 1 001,12 доларів США (процентна складова).

Установлено, що 30 січня 2013 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» отримано копію рішення та виконавчі листи.

Також установлено, що згідно з розрахунком, наданим позивачем до позовної заяви, заборгованість позичальника за кредитним договором від 27 червня 2008 року № CVVWGA00000034 за період із 27 червня 2008 року до 10 липня 2015 року становить 45 173,28 доларів США, у тому числі: 9 785,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 958,21 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 847,11 доларів США - заборгованість із комісії за користування кредитом; 29 420,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи: 11,45 доларів США (фіксована частина) та 2 150,56 доларів США (процентна складова), що станом на 10 липня 2015 року еквівалентно 986 584 грн 44 коп.

Разом із тим відповідно до наданого позивачем на запит суду розрахунку, заборгованість позичальника за кредитним договором від 27 червня 2008 року № CVVWGA00000034 за період із 27 червня 2008 року до 19 серпня 2015 року становить 43 826,73 доларів США, у тому числі: 9 785,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 958,21 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 847,11 доларів США - заборгованість із комісії за користування кредитом; 30 235,66 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, що станом на 19 серпня 2015 року становить 968 017 грн 07 коп.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що після ухвалення зазначеного вище рішення суду ОСОБА_3 не сплачував на погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим за період із 14 вересня 2012 року до 10 липня 2015 року його заборгованість за кредитним договором (без урахування сум, у рахунок погашення яких звернуто стягнення на предмет іпотеки) становить 26 735,19 доларів США, з яких: 90,13 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2 958,21 доларів США - заборгованість за процентами; 110,19 доларів США - заборгованість із комісії; 22 415,77 доларів США - пеня; 11,45 доларів США - штраф (фіксована частина) та 1 149,44 доларів США - штраф (процентна складова), що станом на 10 липня 2015 року еквівалентно 583 896 грн 55 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача.

При цьому суд вважав, що наявність вищевказаного рішення суду не звільняє ОСОБА_3 від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє ПАТ КБ «ПриватБанк» права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не погодився із висновками суду першої інстанції у частині стягнення суми пені у валюті - доларах США, зазначивши, що такий висновок не узгоджується з вимогами чинного законодавства України, а саме: ст. 192 ЦК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», тому стягненню підлягає пеня у розмірі 489 560 грн 42 коп.

Однак із вказаними висновками в повній мірі неможна погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У той же час відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Усупереч зазначеним нормам процесуального права суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, у достатньому обсязі не встановив фактичних обставин, які мають значення для справи, не дослідив належним чином наявних у справі доказів, зокрема, наданих позивачем розрахунків заборгованості, їх складових, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача пені у сумі 22 415,77 доларів США (у сумі 489 560 грн 42 коп. - апеляційний суд) та заборгованість за тілом кредиту у розмірі 90,13 доларів США, оскільки заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2012 року вже звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитом, яка станом на 24 квітня 2012 року становила 21 054,87 доларів США, із яких заборгованість за тілом кредиту складала 9 695,62 доларів США, а пеня - 7 004,43 долари США. Отже, суду необхідно було встановити, чи стягнута заборгованість попереднім судовим рішенням за тілом кредиту в повному обсязі; за який період і за прострочення яких платежів стягнута пеня попереднім рішенням, та, відповідно, встановити, чим обґрунтовуються вимоги даного позову, оскільки згідно з розрахунком заборгованості, долученим стороною позивача, її розмір визначено з дати укладення кредитного договору, без урахування розміру заборгованості, визначеної за рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2012 року.

Крім того, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Нарахування пені, повинно здійснюватись у гривні, шляхом визначення відповідного відсотку, визначеного договором, від суми заборгованості та помноженому на курс гривні на відповідний день нарахування пені, а не шляхом множення загального розміру пені за весь період її нарахування на курс гривні на день звернення до суду чи прийняття рішення.

Однак на порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України суд не надав належної правової оцінки як доказу, поданому позивачем на обґрунтування свого позову, розрахунку заборгованості, в якому пеня нарахована в доларах США, та на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема не запропонував позивачеві надати новий розрахунок кредитної заборгованості із розрахунком пені в гривні відповідно до положень наведених норм матеріального права.

Під час розгляду справи суд згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, щодо застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Так, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За таких обставин не є безспірним висновок судів попередніх інстанцій про стягнення заборгованості в зазначеному розмірі.

Оскільки усупереч вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України суди першої й апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак