Справа № 199/6247/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

при секретарі Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 25.08.2016 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 50540,08 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 4727,96 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 39979,26 грн., заборгованість за пенею та комісією 2950,00 грн., штрафи відповідно до пунктів 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (відсоткова складова) 2382,86 гривень.

Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідачка заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 13.08.2011 року б/н у сумі 50540,08 гривень, а також судові витрати у сумі 1378,00 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, проти позовних вимог заперечувала, не погодившись з розрахунком суми боргу, а також зазначила, що оскільки термін дії картки є строком дії кредитного договору від 13.08.2011 року, за невиконання зобовязань по якому позивач має право звернутись до суду в межах строку позовної даності, тому просила суд враховуючи, що трирічний строк позовної давності сплинув, у позовних вимогах відмовити, справу розглянути у її відсутність, про що надала відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 13.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 25.08.2016 року прострочена заборгованість за кредитним договором за наданим позивачем розрахунком становить 50540,08 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 4727,96 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 39979,26 грн., заборгованість за пенею та комісією 2950,00 грн., штрафи відповідно до пунктів 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (відсоткова складова) 2382,86 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно зі ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

П. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при застосуванні положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Дотримуючись вищенаведених норм права та приймаючи до уваги, що позов до суду було подано 01.09.2016 року, суд вважає, що позивачем пропущений трирічний строк звернення із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.08.2011 року, який сплинув 28.09.2015 року від дати здійснення відповідачкою останнього кредитного платежу по кредитній карті - 28.09.2012 року, тому суд вважає Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у позовних вимогах до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 4, 6, 252, 257, 266, 267, 526, 549, 551, 627, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникли з кредитних правовідносин», Законом України «Про захист прав споживачів» суд,-

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: