Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя, виключення з акту опису й арешту та зняття арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 11 травня 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, за період якого ними було придбано житловий будинок розташований по АДРЕСА_1. Сторонами фактично досягнуто згоди щодо поділу будинку.

Проте постановою Відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області від 8 жовтня 2014 року на вказаний будинок накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження з метою виконання рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року, яким із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто борг за договором позики в розмірі 21 709,40 грн.

Ураховуючи наведене, просив визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (будинок саманний обкладений цеглою, житловою площею 26,15 кв.м, загальною - 44,29 кв. м, позначений на плані літерою "А,кр1" господарсько-побутові споруди - сарай «Б», погріб «Г», літня кухня "Ж", уборна "Е", літній душ "З", басейна "Д1", ворота, хвіртка №2 №3; огорожа №4 №5, отмостка "І"), залишивши у власності ОСОБА_5 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та зняття арешту з 1/2 частини даного будинку, що належить позивачу. Виключити з акту опису й арешту майна від 18 листопада 2014 року складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_7 належну ОСОБА_4 Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного судуКіровоградської області від 7 жовтня 2015 року,в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

При вирішенні спору встановлено, що при обстеженні спірного будинку було виявлено самочинну реконструкцію: у приміщенні 1-5 літери «А» знесено перегородку і переобладнано під житлову, літери за планом «В», «Д» №1» - знесено веранду, уборну, сарай, хвіртку та ворота.

Оскільки заміна конфігурації площі, кількості приміщень тощо була проведена без дозволу відповідних органів у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що об'єкт нерухомого майна є самочинним, а відтак не є об'єктами права власності, суд прийшов до правильного висновку, що право власності на Ѕ його частину, не може бути визнано у відповідності до положень ст. 376 ЦК України.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від

17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук