Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/9899/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Нікітенко Н.П.
Провадження № 22-ц/778/1757/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Бєлка В.Ю.

Бабак А.М.,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиття квартири, який згодом уточнила.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.05.2005 року належить АДРЕСА_1.

Відповідачі є власниками АДРЕСА_2 що розташована поверхом вище.

Із-за недбалого ставлення відповідачів до своїх обов'язків з приводу належного утримання житла, неодноразово відбувалося залиття її квартири.

Так, 22.07.2012 року з вини відповідачів відбулось залиття через незакритий кран.

01 червня 2014 року знову залили її квартиру. В результаті залиття було пошкоджено: стеля на кухні та в туалеті, шпалери на стінах кухні та туалету.

Крім того, були пошкоджені кухонні меблі і витяжка. Вартість матеріалів згідно кошторису, які необхідні для ремонту складає 4206 грн., за складання кошторису, вона сплатила 400 грн., вартість робіт складає 6070 грн., ремонт кухонних меблів - 5145 грн., вартість оцінки майнового збитку, згідно акту № 19 від 14.07.2014 року 350 грн., вартість оплати за встановлення причин залиття 121,50 грн., послуги ксероксу 196,05 грн. Всього сума матеріальної шкоди складає 16 488,55 грн.

Також вважає, що протиправними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 15000 грн.,

Враховуючи вищевикладене просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь матеріальну шкоду в розмірі 16488,55 грн., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., а також судові витрати в розмірі 3314,90 грн.

В ході розгляду справи по суті, позивач відмовилася від позовних вимог в частині стягнення витрат по оплаті правової допомоги в сумі 500 грн.

Рішенням Ленінського районного м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 16488 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн. та судові витрати в сумі 5314,90 грн.

В іншій части позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.05.2005 року, виданого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 2-908.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_8 є власниками квартири АДРЕСА_2, що розташована над квартирою позивача, поверхом вище.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку (квартири) повинен забезпечувати безпечне проживання в ньому людей. Власники жилих приміщень зобов'язані проводити за власні кошти ремонт квартири дотримуватися умов безпечної експлуатації технічного обладнання.

Як передбачено п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 p., власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані забезпечувати збереження технічного обладнання будинків.

По справі встановлено ,що протягом 2012 - 2014 року мало місце неодноразове залиття квартири позивача

01.06.2014 року відбулося чергове залиття квартири позивача, що підтверджено актом від 02.06.2014 року ,складеного робітниками ГКП « Основаніє »./а.с.9/

17.06.2014 року комісією ЛТВ МКП «Основаніє» проводилося обстеження приміщення з метою встановлення факту залиття, виявлення причини та обсягу заподіяної шкоди, за результатами якого складено Акт від 17.06.2014 року. Відповідно до висновку комісії, причиною залиття квартири позивача став витік на поєднанні гнучкого шлангу гарячого водопостачання в квартирі відповідачів.

Згідно з ч.І, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що акти про залиття складено неналежним чином є недоречними, так як наявні в матеріалах справи Акти складені уповноваженими особами житлово-комунального підприємства, ніким не оскаржені та не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Окрім цього вина відповідачів у заподіянні шкоди квартирі позивачки підтверджується висновком судової будівельно-технічну експертизу № 2051 від 18.03.2015 року, за яким пошкодження оздоблювального покриття квартири АДРЕСА_1 відбулося 22.07.2012р. із-за виливу води із ванної квартири № 6; 01.06.2014р. із-за пошкодження гнучкого шлангу гарячого водопостачання квартири № 6.

Таким чином судова колегія вважає, що по справі доведена вина відповідачів у заподіяні шкоди і районним судом правомірно визначено про необхідність покладення на відповідачів обов"язку по її відшкодуванню.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з розміром стягнутої судом матеріальної шкоди.

В судовому засіданні 06.08.2015р. представником позивача було надано додатковий акт про залиття від 03.08.2015р., в якому зазначені додаткові пошкодження майна позивача, а також акт про технічний стан електропостачання від 06.08.2015р.

Згідно висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2157 від 18.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту АДРЕСА_1 з урахуванням додаткових актів від 03.08.2015р. та від 06.08.2015 р. складає 5613,84 грн., в т.ч. НДС-20% -935,64 грн., вартість матеріалів 1080,71 грн.

Суд першої інстанції не прийнявши розмір шкоди за висновками експертизи, без належного мотивування поклав в основу рішення розрахунок, викладений в кошторисах робот та матеріалів до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла», складених ТОВ «АПА»(а.с. 17-61).

Судом не звернуто уваги ,що на час розгляду справи будь яких витрат позивачем фактично не понесено, а розрахунок , викладений в кошторисах робот та матеріалів до об'єкту «Ремонт кухні та санвузла», складених ТОВ «АПА»,зроблено з урахуванням відновлення меблів та кухонної техніки, однак в актах яки є в матеріалах справи не міститься жодних даних по пошкодження меблів та кухонної техніки.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з п.п. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в який грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судова колегія вважає, що районним судом враховані характер та ступень моральних страждань позивачки і погоджується зі стягнутим розміром моральної шкоди.

Вартість поведених по справі судових будівельно-технічних експертиз підтверджено документально і складає 5000 грн.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції в частині розміру стягнення матеріальної шкоди не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення в цієї частині підлягає зміні.

В інший частині рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року по цій справі - змінити в частині розміру стягнення матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 6694 грн. 55 коп.

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: