КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5114/15-ц
Провадження № 2/552/370/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Миронець О.К.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_7 обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 4890,78 гривень посилаючись на те, що вона є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1. За даною квартирою утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості 4890,78 грн. та судові витрати 243,60 грн.

08.12.2015 року представник позивача уточнила свої позовні вимоги, відповідно до яких просила залучити до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки вони є співвласниками даної квартири та стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.12.2010 року по 01.07.2012 року в сумі 2862,50 грн., нарахований індекс інфляції в сумі 1700,31 грн. та три відсотки річних в сумі 327,97 грн. та судові витрати в сумі 243,60 гривень.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м.Полтави від 08.12.2015 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 (ОСОБА_6) позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та просила суд застосувати строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності.

Суд заслухавши сторони та дослідивши докази у справі приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов»язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов»язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.03.2007 року власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3.

Заборгованість по даній квартирі утворилась за період з 01.12.2010 року по 01.07.2012 року у суму 2862,50 грн., що підтверджується розрахунком.

Відповідно до ст..369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно п .3 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника зобов'язані дбайливо ставитись до житлового будинку(квартири).Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартир) і придомової території та проведенню ремонту.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення боргу за послуги теплопостачання з відповідачів підлягають до задоволення відповідно до їх часток у квартирі, тобто по 954,17 гривень з кожного, оскільки їх частки в квартирі є рівними.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача індексу інфляції в сумі 1700,31 гривень та 3% річних в сумі 327,97 грн, з урахуванням їх часток у квартирі.

Заява відповідача ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

29.08.2012 року суддею Київського районного суду м. Полтави Турченко Т.В. винесено судовий наказ про стягнення заборгованості за період з 01.10.2010 року по 01.07.2012 року в сумі 2976,15 гривень та 107,30 гривень судового збору з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3.

Відповідно до ухвали судді Київського районного суду м.Полтави Миронець О.К. від 20.05.2015 року даний судовий наказ був скасований. Тобто саме з 20.05.2015 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості. 28.08.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Тобто, строк позовної давності не був пропущений позивачем.

Заперечення представника відповідача щодо недоведеності вимог в частині нарахування індексу інфляції судом не прийняті до уваги з таких підстав. Індекс інфляції розраховується в УкраїніДержавним комітетом статистики України щомісяця і публікується у пресі не пізніше 10 числа, наступного за звітним. Повідомлені засобами масової інформації з посиланнями на Держкомстат України ці показники є офіційними і можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум або для прийняття управлінських рішень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог, тобто по 81,20 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 88, 213 215 ЦПК України, ст. 525, 526, 541 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,ідентифікаційний номер не встановлено, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.12.2010 року по 01.07.2012 року в сумі 954,17 гривень, індекс інфляції 566,77 гривень, 3% річних 109,32 гривень, 81,20 гривень судового збору, а всього 1711,46 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,ідентифікаційний номер не встановлено, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.12.2010 року по 01.07.2012 року в сумі 954,17 гривень, індекс інфляції 566,77 гривень, 3% річних 109,32 гривень, 81,20 гривень судового збору, а всього 1711,46 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,ідентифікаційний номер не встановлено, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.12.2010 року по 01.07.2012 року в сумі 954,17 гривень, індекс інфляції 566,77 гривень, 3% річних 109,32 гривень, 81,20 гривень судового збору, а всього 1711,46 гривень.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя О.К.Миронець