Справа № 453/43/11 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/164/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Сколівської міської ради Львівської області, ОСОБА_4, відділу Держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7, треті особи Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, відділ державної виконавчої служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради від 03 жовтня 2006 року № 286 «Про відміну рішення № 14 виконавчого комітету міської ради від 26 січня 2005 року та надання дозволу на складання проекту забудови і проекту відводу земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацькій, 82 мешканцю м. Сколе ОСОБА_4М.»; визнання незаконним та скасування рішення IV-ої сесії Сколівської міської ради від 25 жовтня 2006 рок № 35 «Про виділення та надання у приватну власність земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацькій, 82 в м. Сколе гр. ОСОБА_4М.»; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 498312 від 26 січня 2007 року, а саме на земельну ділянку площею 0,0714 га, яка розташована в м. Сколе, вул. Гайдамацька, 82, Сколівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0030, виданого ОСОБА_4; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 березня 2007 року, а саме на будинок, що знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вул. Гайдамацька, 82, видане ОСОБА_4, зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.03.2007 року за № 18277514; визнання недійсним на підставі частини першої статті 230 Цивільного кодексу України договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, укладеного 03.08.2010 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 Стефановичаем, посвідченого приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1096; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вулиця Гайдамацька, будинок 82, від 18.08.2010 року, реєстраційний номер: 18277514; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - земельну ділянку за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вулиця Гайдамацька, земельна ділянка 82, кадастровий номер :01:004:0030, площею 0,0714 га, від 19.11.2013 року реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 45; визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вулиця Гайдамацька, будинок 82, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 30.09.2006 року; визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вулиця Гайдамацька, земельна ділянка 82, кадастровий номер :01:004:0030, площею 0,0714 га, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 30.09.2006 року; визнання за ОСОБА_2 права власності на все майно, яке знаходиться в будинку та на земельній ділянці за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вул. Гайдамацька, 82, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 30.09.2006 року; усунення перешкод в користуванні ОСОБА_2 Аркадіївною житловим будинком, який знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вулиця Гайдамацька, будинок 82, та земельною ділянку за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вулиця Гайдамацька, земельна ділянка 82, кадастровий номер :01:004:0030, площею 0,0714 га, шляхом виселення ОСОБА_4 та всіх інших осіб, які проживають в цьому будинку.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В своїй апеляційній скарзі покликається на те, що 01.04.1997 року, її батько ОСОБА_8, на підставі договору купівлі-продажу придбав насосну станцію, що розміщена у м. Сколе Львівської області по вул. Гайдамацька, 82, після чого, вже у січні 2005 року отримав дозвіл виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області на складання проекту забудови та проекту відводу земельної ділянки для реконструкції згаданої насосної станції під житловий будинок. 26.01.2006 року дана земельна ділянка площею 0,0714 га була безкоштовно передана ОСОБА_8 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. Однак не встиг виготовити відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно і земельну ділянку, оскільки, 30.09.2006 року помер та спадкоємцями за законом є вона та її сестра у рівних частинах, однак остання спадщину у встановленому порядку не прийняла. ОСОБА_2 скористатись своїм правом на прийняття спадщини не може внаслідок дій виконавчого комітету Сколівської міської ради, що полягали 03.10.2006 року у відмінні свого рішення №14 від 26.01.2005 року про отримання ОСОБА_8 дозволу на складання проекту забудови та наданні дозволу на складання проекту забудови і проекту відводу земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацькій, 82 мешканцю м. Сколе ОСОБА_4 Ці дії є протиправними, оскільки вони, на думку апелянта, суперечать рішенню виконавчого комітету Сколівської міської ради від 26.01.2005 року №14, рішенню XXII-ої сесії Сколівської міської ради від 22.03.2006 року №13, та не відповідають положенням ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 41, ст. 144 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.ст. 86, 128, 224 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року №1540-06 (чинного по 31.12.2003 року), є незаконними в силу того, що рішення Сколівської міської ради від 03.06.2006 року прийняте вже після смерті її батька та без врахування рішення Конституційного Суду України про неможливість скасування виконавчим органом місцевої ради своїх попередніх рішень, якщо вони вичерпали свою дію. Також апелянт вважає, що Сколівська міська рада Львівської області не вправі була приймати рішення № 35 від 25.10.2006 року про виділення та надання земельної ділянки площею 0,0714 га. для обслуговування будівлі і її реконструкції і таке рішення, як і згадане вище рішення виконавчого комітету, слід скасувати. Крім цього, апелянт зазначає, що в ході судового розгляду справи їй стало відомо, що 03.08.2010 року відповідачем ОСОБА_4, незважаючи на наявність діючої заборони на відчуження об"єктів нерухомого майна, накладеного ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2008 року, відчужено спірні житловий будинок та земельну ділянку шляхом укладення договору дарування, своєму синові ОСОБА_6 який, у свою чергу, після укладення зазначеного договору, здійснив державну реєстрацію таких об"єктів нерухомого майна на себе. З наведених підстав апелянт просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4 Мю.М., її представника ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов»язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55 Конституції України).

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яка відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України відкривається внаслідок смерті особи

З копії свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 036994, виданого виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 26.10.2006 року, вбачається, що ОСОБА_8 помер 30.09.2006 року, після смерті якого відкрилася спадщина.

Заповіту ОСОБА_8 не складав, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частина 1 ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 1 серії І-СТ № 389264, виданого повторно Сибірським міським ЗАГС Іркутської області 20.08.1973 року, її батьком записаний ОСОБА_8І, а відтак остання є його донькою, і як дочка спадкодавця має право на спадкування за законом у першу чергу.

З належним чином завіреної копії спадкової справи, заведеної Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області після смерті спадкодавця ОСОБА_8, який помер 30.09.2006 року, вбачається, що ОСОБА_2 26.12.2006 року подала до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім неї таку ж заяву 01.03.2007 року подала ще одна дочка спадкодавця, ОСОБА_9.

З врахуванням положень ст. 1269 ЦК України подання ОСОБА_2 та ОСОБА_9 заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, свідчить про її прийняття.

Відповідно до ст. ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на житловий будинок №82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе Львівської області та на земельну ділянку площею 0.0714 га для обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_8, який помер 30.09.2006 року.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала, що житловий будинок №82 по вул. Гайдамацькій у м.Сколе був збудований її батьком, ОСОБА_8, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, рішенням Сколівської міської ради Львівської області була передана йому у власність, а відтак і житловий будинок, і земельна ділянка належали йому на праві власності, і входять до складу спадщини.

Відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що і житловий будинок № 82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе Львівської області, і закріплена за ним земельна ділянка для його обслуговування площею 0,0714 га, спадкодавцю ОСОБА_8 на день смерті йому не належали, а відтак такі не входять до складу спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на те, що судом першої інстанції встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_8 на момент відкриття спадщини не належало право на житловий будинок по вул. Гайдамацька, 82 у м. Сколе Львівської області, як і не належало право на земельну ділянку площею 0,0714 га., надану для його будівництва та обслуговування, такі права всупереч вимонам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені позивачкою належними доказами, позивачкою не надано правовстановлюючих документів на вказані об»єкти нерухомого майна, виданих на ім»я спадкодавця ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі копії договору купівлі-продажу між підприємствами та приватною особою, укладено 01.04.1997 року госпрозрахунковою службою водопостачання і охорони природи Львівської ж. дороги і ОСОБА_8, копії акта передачі майна служби водопостачання і охорони природи Львівської ж. дороги від 01.04.1997 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 01.04.1997 року, встановлено, що ОСОБА_8 купив і прийняв споруду насосної станції № 2 у м. Сколе Львівської області по вул. Гайдамацька, 82.

Рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 14 від 26.01.2005 року «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відводу земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацька, 82 мешканцю м. Сколе ОСОБА_8.» ОСОБА_8 надано відповідний дозвіл.

Рішенням Сколівської міської ради Львівської області № 13 від 22.03.2006 року «Про виділення та надання у приватну власність земельної ділянки під будівництво житлового будинку по вул. Гайдамацька, 82 у м. Сколе гр. ОСОБА_8І.» ОСОБА_8 затверджено проект відводу земельної ділянки площею 0,0714 га. під будівництво житлового будинку за вказаною адресою, виділено та відповідно до ст. 118 ЗК України надано безоплатно у приватну власність зазначену земельну ділянку із цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку. Одночасно зобовязано ОСОБА_8 протягом місяця оформити всі документи на забудову у компетентних службах, а також протягом трьох років провести будівельні роботи і здати будинок в експлуатацію.

Крім того, ОСОБА_8 відповідно до вимог діючого земельного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів у галузі регулювання земельних відносин, повинен був замовити у встановленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, перед проведенням якої слід було здійснити перенесення у натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, така технічна документація повинна була включати кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки, інші необхідні відомості, у тому числі і присвоєний кадастровий номер.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується держаним актом, форма якого затверджена Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 2 пункту 1 перехідних положень ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність 04.10.2006 року), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам, а також їх спадкоємцям Державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку.

З врахуванням тієї обставини, що у згаданому вище рішенні Сколівської міської ради Львівської області № 13 від 22.03.2006 року відсутні посилання на Декрет Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», і таке прийняте не у чіткій відповідності до його положень, а також відсутність виготовленої на замовлення спадкодавця ОСОБА_8 ліцензованою установою технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, як і не вчинення ним інших необхідних дій для оформлення права на землю (окрім виготовлення та затвердження проекту відводу земельної ділянки), як наслідок відсутність документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою (державного акта) і його державної реєстрації, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що спадкодавець ОСОБА_8 не набув права на земельну ділянку площею 0,0714 га. у м. Сколе Львівської області по вул. Гайдамацька, 82 із цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку. Виходячи з того, що межі земельної ділянки із закріпленням їх на місцевості не були визначені, як і не був присвоєний кадастровий номер такій земельній ділянці, суд вірно вважав, що відсутні підстави для виготовлення та видачі Державного акта на право власності на вказану земельну ділянку його спадкоємцям, у тому числі і позивачу ОСОБА_2 на підставі рішення Сколівської міської ради Львівської області № 13 від 22.03.2006 року.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відтак, незавершене будівництво не є об"єктом права власності і, відповідно, не тягне за собою жодних правових наслідків, у тому числі і переходу такого права у порядку спадкування.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_8 оформив документи на забудову земельної ділянки та розпочав роботи по реконструкції належної йому насосної станції під житловий будинок, однак за життя не завершив його будівництво.

Показання допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не спростовують встановленої судом першої інстанції обставини про те, що будівництво житлового будинку №82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе за життя ОСОБА_8 не було закінчене, а відтак і право власності на нього не могло бути оформлене.

Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 03.10.2006 року №286 «Про відміну рішення № 14 виконавчого комітету міської ради від 26.01.2005 року та надання дозволу на складення проекту забудови і проекту відводу земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацька, 82 мешканцю м. Сколе ОСОБА_4М.» фактично переоформлено права та обов"язки забудовника спірної земельної ділянки на відповідача ОСОБА_4 шляхом відміни попередньо наданого рішення з вказаного приводу спадкодавцю ОСОБА_8 і надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення спірної земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок відповідачу ОСОБА_4 Оскаржуваним рішенням виконавчий комітет Сколівської міської ради відмінив своє попереднє рішення № 14 від 26.01.2005 року, згідно до приписів якого виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних суб»єктивних прав (у даному випадку права на приватизацію і забудову земельної ділянки), однак суб»єкт зазначених правовідносин ОСОБА_8 не заперечував щодо припинення таких прав, про що і подав відповідну заяву від 10.09.2006 року, а виконавчий комітет розглянув заяву та оскаржуваним рішенням задовольнив її.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність посилань представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року (щодо скасування актів органів місцевого самоврядування), як на підставу для визнання незаконним оскаржуваного рішення виконавчого комітету, оскільки таке стосується заборони органам місцевого самоврядування скасовувати чи змінювати свої попередні рішення з приводу певних правовідносин лише у тому випадку, коли суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. А відтак, оскаржуване рішення виконавчого комітету не порушує прав спадкоємців після смерті ОСОБА_8

Правильним є висновок суду про те, що посилання на згадане вище рішення Конституційного Суду України в сукупності із ст. ст. 19, 41 Конституції України, а також на ст. ст. 25, 1216, 1220 ЦК України, як на підставу скасування оскаржуваного рішення виконавчого комітету і порушення прав позивачки ОСОБА_2, могло б мати місце лише у випадку прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення з власної ініціативи (без попередньо поданої заяви спадкодавця ОСОБА_8 і надання ним згоди на припинення відповідного права), або ж за заявою лише відповідача ОСОБА_4, поданою як до, так і після смерті ОСОБА_8

Окрім того, попереднє рішення виконавчого комітету № 14 від 26.01.2005 року у його контексті, як невід»ємної частини реалізації спадкодавцем ОСОБА_8 права на приватизацію спірної земельної ділянки і права на її забудову, яке скасоване рішенням виконавчого комітету №286 від 03.10.2006 року, не вичерпало своєї дії, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 не встиг оформити право власності на спірну земельну ділянку у встановленому порядку і здійснити її забудову.

Оскаржуваним рішенням Сколівської міської ради Львівської області № 35 від 25.10.2006 року «Про виділення та надання у приватну власність земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацька, 82 у м. Сколе гр. ОСОБА_4М.» затверджено проект відводу спірної земельної ділянки площею 0.0714 га для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацькій, 82 у м. Сколе ОСОБА_4, виділено земельну ділянку для реконструкції насосної станції під житловий будинок, надано безкоштовно у приватну власність для реконструкції насосної станції під житловий будинок земельну ділянку площею 0.0714 га, зобов"язано її протягом місяця оформити усі необхідні документи на забудову, а протягом трьох років побудувати житловий будинок.

Обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення Сколівської міської ради № 35 від 25.10.2006 року, оскільки таке прийняте Сколівською міською радою Львівської області у межах наданих повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельним Кодексом України, і стосується надання спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_4 із земель комунальної власності у приватну власність внаслідок використання останньою свого права на приватизацію у межах, встановлених ст. ст. 118, 121 ЗК України, вже після відмови ОСОБА_8 від прав на забудову земельної ділянки по вул. Гайдамацькій, 82 у м. Сколе Львівської області.

Підставою для прийняття виконкомом такого рішення була заяви ОСОБА_8 від 10.09.2006 року, з якою він звернувся до виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області і яка була зареєстрована 11.09.2006 року під вх. №1104, у якій просив переоформити будівельний паспорт, оформлений на його ім»я на будівництво будинку в м. Сколе вул. Гайдамацька, 82 на ОСОБА_4, оскільки він не в змозі займатись будівництвом у зв»язку з тяжким станом здоров»я (хворобою на рак).

Цією заявою підтверджується, що ОСОБА_8 за життя відмовився від своїх прав та обовязків забудовника земельної ділянки площею 0,0714 га., наданої для реконструкції насосної станції під житловий будинок (для будівництва та обслуговування житлового будинку) у м. Сколе Львівської області по вул. Гайдамацька, 82 на користь відповідачки ОСОБА_4

З врахуванням такої заяви безпідставними та необґрунтованими є твердження позивачки ОСОБА_2 з того приводу, що спадкодавець ОСОБА_8 за життя мав намір подарувати їй спірну земельну ділянку, оскільки відчуження земельної ділянки могло б мати місце лише у випадку виготовлення та реєстрації останнім документа, що посвідчує право власності на землю, чого, як уже зазначено вище, ОСОБА_8 не зробив, відмовившись від своїх прав та обов"язків забудовника на користь відповідача ОСОБА_4

Надана ОСОБА_2 копія заяви спадкодавця ОСОБА_8 від 11.09.2006 року, адресована виконавчому комітету Сколівської міської ради Львівської області, про його намір подарувати спірну земельну ділянку із незавершеним будівництвом житловим будинком ОСОБА_2 не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки встановлено, що така заява зазначеному адресату не надходила, а оформлення волі спадкодавця про відчуження об»єкта нерухомого майна у формі заяви не тягне за собою жодних правових наслідків і не є підставою для визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок №82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе та права власності на земельну ділянку площею 0.0714 га, на якій знаходиться цей житловий будинок.

Твердження представника позивачки про те, що підпис на заяві від 10.09.2006 року, з якою ОСОБА_8 звернувся до виконкому Сколівської міської ради, не належить ОСОБА_8 є голослівними, не підтверджені належними та допустимими доказами, правом на заявлення клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи сторона позивача не скористалась, хоча суд першої інстанції, враховуючи положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, роз»яснював право на заявлення такого клопотання та наслідки невчинення такої процесуальної дії. Таким чином, належний доказ на спростування тієї обставини, що саме спадкодавець ОСОБА_8 виконав підпис на згаданій вище письмовій заяві, яким міг би бути відповідний висновок почеркознавчої експертизи, у матеріалах справи відсутній.

Оскільки підставою для визнання недійсним Державного акту на право власності на землю серії ЯД № 498312, виданого ОСОБА_4 26.01.2007 року на земельну ділянку площею 0.0714 га, яка розташована в м. Сколе вул. Гайдамацька, 82 Львівської області, кадастровий номер :01:004:0030, позивачка зазначила незаконність рішення Сколівської міської ради № 35 від 25.10.2006 року «Про виділення та надання у привтану власність земельної ділянки для реконструкції насосної станції під житловий будинок по вул. Гайдамацькій, 82 у м. Сколе гр. ОСОБА_4М», відмова суду в задоволенні позовної вимоги про визнання рішення міської ради незаконним та його скасування, виключає можливість задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним оспорюваного Державного акта на право власності на землю серії ЯД № 498312, виданого ОСОБА_4 26.01.2007 року на земельну ділянку площею 0.0714 га, яка розташована в м. Сколе вул. Гайдамацька, 82 Львівської області, кадастровий номер :01:004:0030, що видавався на підставі оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, отримавши усі права забудовника спірної земельної ділянки і взявши на себе усі зобов"язання з вказаного приводу, приступила до їх виконання, зокрема, виготовила на своє ім"я будівельний паспорт земельної ділянки із отриманням необхідного на той час дозволу на виконання будівельних робіт, на її замовлення виготовлено проект відводу спірної земельної ділянки із погодженням усіх компетентних служб, а 23.10.2006 року нею було подано заяву до Сколівської міської ради Львівської області про затвердження такого проекту і передачу земельної ділянки у приватну власність. Окрім того, ОСОБА_4 замовила у відповідній ліцензованій установі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, вчинила усі інші дії, необхідні для оформлення права на землю із перенесенням меж земельної ділянки у натурі, виготовленням кадастрового плану земельної ділянки та присвоєнням їй кадастрового номера. 26.01.2007 року на ім"я ОСОБА_4 Сколівською міською радою Львівської області видано оспорюваний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 498312, що був зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 70, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0030, з цільовим призначенням спірної земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку.

Вищенаведеним підтверджується право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.0714 в м. Сколе вул. Гайдамацька, 82.

Судом першої інстанції встановлено, і це не спростовано позивачем, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалось відповідачем ОСОБА_4 за власні заощаджені кошти, а також за кошти, отримані від відчуження належної їй квартири у м. Сколе у листопаді 2006 року.

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 45 від 14.03.2007 року «Про оформлення та реєстрацію права власності на індивідуальний житловий будинок № 82 по вул. Гайдамацька у м. Сколе гр. ОСОБА_4М.», прийнятого з врахуванням розпорядження голови Сколівської районної державної адміністрації Львівської області № 129 від 26.02.2007 року, яким затверджено акт Державної приймальної комісії прийняття в експлуатацію спірного житлового будинку ОСОБА_4М, за нею оформлено відповідне право із дорученням КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» проведення його реєстрації. На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету відповідачу ОСОБА_4 Сколівською міською радою Львівської області 23.03.2007 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.03.2007 року за № 18277514.

Оскільки рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 45 від 14.03.2007 року «Про оформлення та реєстрацію права власності на індивідуальний житловий будинок № 82 по вул. Гайдамацька у м. Сколе гр. ОСОБА_4М.», на підставі якого видане оспорюване свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок, ОСОБА_2 не оскаржує і таке є чинним, суд першої інстанції вірно вважав, що це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним оспорюваного свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2007 року, а саме, на будинок, що знаходиться у м. Сколе, вул. Гайдамацька, 82, виданого ОСОБА_4, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.03.2007 року за № 18277514.

Не можна не погодитись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_13, оскільки ОСОБА_4, будучи законним власником спірних житлового будинку та земельної ділянки, якій відповідно до ст. 317 ЦК України належить право володіння, користування та розпорядження майном, належним на праві власності, 03.08.2010 року уклала договір дарування із своїм сином ОСОБА_6, за умовами якого подарувала йому житловий будинок №82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе і земельну ділянку площею 0.0714 га для обслуговування житлового будинку, який дар прийняв та 18.08.2010 року і 07.11.2013 року відповідно здійснив державну реєстрацію за собою права власності на ці об»єкти нерухомого майна на підставі договору дарування. Договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки від 03.08.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 і зареєстрований у реєстрі за № 1096.

Як вбачається з позову, підставою для визнання договору дарування недійсним, позивачка зазначила ст. 230 ЦК України, вчинення правочину під впливом обману.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на дату укладення оспорюваного правочину накладена заборона на відчуження спірних обєктів нерухомого майна, які були предметом такого правочину, знята, згідно ухвали цього-ж суду, постановленої 02.09.2008 року у цій-же адміністративній справі, а виконавче провадження з примусового виконання цієї ухвали закінчено постановою ВП № 9543441 від 19.12.2008 року

А відтак, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову про визнання договору дарування недійсним, оскільки вірно вважав безпідставними твердження представника позивача про те, що під час його укладення мав місце обман зі сторони ОСОБА_4, який полягав у прихованні перед ОСОБА_6 інформації про перебування предмету правочину під забороною (арештом), накладеною на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, постановленої 18.01.2008 року в адміністративній справі № 2а-363/08.

Вірним є висновок суду про те, що у зв"язку із відсутністю підстав для визнання недійсними правовстановлюючих документів, що свого часу видавались на спірні об"єкти нерухомого майна на ім"я ОСОБА_4, відсутні підстави і для визнання недійсним згаданого вище договору дарування та скасування проведеної на його підставі державної реєстрації права власності на такі об"єкти нерухомого майна за ОСОБА_6 та підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок №82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе, реєстраційний номер 18277514 та скасування державної власності на нерухоме майно земельну ділянку зва адресою: Львівська область Сколівський район м. Сколе, вул. Гайдамацька будинок 82, кадастровий номер :01:004:0030, площею 0.0714 га від 19.11.2013 року, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 45.

Судом першої інстанції встановлено відсутність у ОСОБА_8 на момент його смерті будь - яких прав на нерухоме майно, а саме, на житловий будинок № 82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе Львівської області та земельну ділянку площею 0.0714 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, належність йому на праві власності цього майна не підтверджена правовстановлюючими документами, ці об»єкти нерухомого майна не входять до складу спадщини, а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на житловий будинок № 82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе Львівської області та земельну ділянку площею 0.0714 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_8, який помер 30.09.2006 року, є безпідставними та необгрунтованими. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних та обгрунтованих висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, і з тих підстав, що її права та законні інтереси не є порушеними.

І оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а судом відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на житловий будинок № 82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе Львівської області та земельну ділянку площею 0.0714 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, безпідставними є вимоги позивачки про усунення першкод в користуванні ОСОБА_2 цим майном шляхом виселення ОСОБА_4 та всіх інших осіб, які проживають у житловому будинку № 82 по вул. Гайдамацькій у м. Сколе Львівської області.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інтонації.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_14