Справа № 216/1456/16-ц
Провадження № 2/216/1334/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2016р м.Кривий Ріг
Дніпропетровська область
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Манелюк А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя,
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 22 січня 2005 року до 10 лютого 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у них народились діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час діти з відповідачем мешкають та зареєстровані окремо від нього за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Янова, 7/32. У період шлюбу в 2008 році ними було придбано на підставі договору купівлі-продажу трикімнатну квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Янова, 7/32, однак договір було укладено між відповідачем та ОСОБА_6 (попередній власник) за його присутності. Спірну квартиру було придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя. На теперішній час він зареєстрований у цій квартирі та щомісячно сплачує за комунальні послуги, нараховані на його імя.
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати спірну квартиру спільним сумісним майном подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частку цієї квартири.
Позивач та його представник у судове засідання не зявились, представником позивача до суду надано клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надавши суду лист про розгляд справи за її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що з 22 січня 2005 року до 10 лютого 2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народились діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час діти з відповідачем мешкають та зареєстровані окремо від позивача за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Янова, 7/32. У період шлюбу 29 березня 2008 року сторонами було придбано на підставі договору купівлі-продажу трикімнатну квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Янова, 7/32, однак договір було укладено між відповідачем та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (попередні власники) за присутності позивача. Спірну квартиру було придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя. На теперішній час позивач зареєстрований у цій квартирі та щомісячно сплачує за комунальні послуги, нараховані на його імя.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 2 і 3 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
У п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерела і час його придбання.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.
До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки майно придбано сторонами за спільні кошти під час перебування їх у шлюбі, спільного проживання та ведення господарства, тому вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири. При цьому судом враховано, що відповідач у судове засідання жодного разу не зявилась, хоча неодноразово належним чином повідомлялась про розгляд справи, та відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не скористалась своїм правом і не довела суду безпідставність позовних вимог.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 63, 68-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати квартиру № 32 у будинку № 7 на вул. Янова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири № 32 у будинку № 7 на вул. Янова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко