Провадження № 8/522/32/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта», про стягнення боргу, - за нововиявленими обставинами суд, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із вищезазначеним уточненим в січні та березні 2013 року та 05.06.2015 року позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта», в якому остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів загальний борг у сумі - 12 600 000 грн., 3 % річних за користування, 5 % винагороди в результаті прострочення виплати та зміни курсу долару США у розмірі 25 087 800, 01 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Вадіта» на користь ОСОБА_1:

1)3 % річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за розпискою від 18.11.2008 року в розмірі - 134 816, 4 грн.;

2)3 % річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за розпискою від 26.11.2008 року в розмірі 201 435, 62 грн.;

3)3 % річних за прострочку грошового зобов'язання за розпискою від 25.03.2009 року в розмірі - 5 527 364,40 грн.;

4)3 % річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за розпискою від 29.09.2009 року в розмірі - 55 079,45 грн.;

5)судовий збір у сумі - по 1 073,00 з кожного.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта» на користь ОСОБА_1 суму основного боргу:

1)за розпискою від 18.11.2008 року в розмірі - 799 300,00 грн.;

2)за розпискою від 26.11.2008 року в розмірі - 1 198 000,00 грн.;

3)за розпискою від 25.03.2009 року в розмірі - 4 795 800,00 грн.;

4)за розпискою від 29.09.2009 року в розмірі - 399 650,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року в частині стягнення з ТОВ «Вадіта» суми боргу та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за розписками від 18.11.2008 року, від 25.03.2009 року та від 29.09.2009 року - скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Вадіта» - відмовлено. В решті рішення - залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 11.03.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2014 року - скасовані, справу передано на новий розгляд.

25 серпня 2015 року винесено рішення Приморським районним судом м. Одеси яким задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта». Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 130 376,60 грн., з яких сума основного боргу - 1 050 000,00 грн. та три відсотки річних 80 376,60 грн. та суму понесених судових витрат у розмірі 3 654,00 грн. В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

В позовних вимогах щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта» - відмовити.

11 березня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року за нововиявленими обставинами, яка обґрунтовується тим, що фактично Позивач не мав змоги пред'явити позов до ОСОБА_2 особисто, у зв'язку з відсутністю відомостей про його місцезнаходження.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримав у повному обсязі та просив суд слухати справу без фіксації судового процесу.

У судове засідання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта» не з'явились, про час слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів, суд дійшов висновку, що заява Позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововоявленими обставинами рішення суду підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.03.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2014 року - скасовані, справу передано на новий розгляд.

25 серпня 2015 року винесено рішення Приморським районним судом м. Одеси яким задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта». Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 130 376,60 грн., з яких сума основного боргу - 1 050 000,00 грн. та три відсотки річних 80 376,60 грн. та суму понесених судових витрат у розмірі 3 654,00 грн. В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

В позовних вимогах щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта» - вирішено відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2015 року при вирішенні справи суд виходив зокрема з наступного.

18.11.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відбулась домовленість, за умовами якої, ОСОБА_2 взяв в борг у Позивача грошові кошти, у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 18.12.2008 року з урахування 5% винагороди. При цьому ОСОБА_4 переуступив право вимоги боргу за даним зобов'язанням ОСОБА_1 29 січня 2011 року.

Згодом, 26.11.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась друга домовленість, за умовами якої, ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти, у розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 26.12.2008 року з урахування 5% винагороди, до того даний правочин підписав також ОСОБА_3, який діяв від імені ТОВ «ВАДІТА», про що свідчить зроблений власноруч підпис та печатка товариства.

25.03.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникає третє зобов'язання, за умовами якого ОСОБА_2 отримує у борг грошові кошти, у розмірі 300 000 (триста тисяч ) доларів США, строком до 25.06.2009 року, з додатковою сплатою винагороди у розмірі 5% за кожен місяць користування.

29.09.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникає четверте зобов'язання, за умовами якого ОСОБА_2 отримує у борг грошові кошти, у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч ) доларів США, строком до 30.12.2009 року, з додатковою сплатою винагороди у розмірі 5% за користування.

Відповідно до наявних у справі та звірених апеляційним судом з оригіналами розписки від 18.11.2008 року, розписки від 25.03.2009 року, та розписки від 29.09.2009 року позичальником грошей є ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що покладення обов'язку з повернення грошових коштів на ОСОБА_3 та ТОВ «Вадіта» є безпідставним, оскільки вони не є стороною у цих зобов'язаннях.

Таким чином, суд вважав обґрунтованими вимоги Позивача щодо стягнення всієї суми заборгованості за розписками від 18.11.2008 року, 26.11.2008 року, 25.03.2009 року та від 29.09.2009 року саме з ОСОБА_2

Однак, при винесенні рішення посилаючись на той факт, що строк вимоги за розпискою від 18.11.2008 року сплив 19.12.2011 року, за розпискою від 26.11.2008 року - сплив 27.12.2011 року, за розпискою від 25.03.2008 року - сплив 26.07.2012 року, а Позивач пред'явив позов до суду у листопада 2012 року, суд прийшов до висновку про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропущеної позовної давності та відмовив у задоволенні позовних вимог за цими розписками.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судом не було і могло бути враховано нововиявлені обставини.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належним доказом існування нововиявлених обставин є встановлення факту переховування ОСОБА_2 та його виїзд за кордон, що значно впливає на вирішення справи та винесення законного та обґрунтованого рішення.

Вказані обставини були встановлені судом на підставі відповіді СУ ГУНП в Одеській області від 18.02.2016 року на адвокатський запит в якій повідомляється, що слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Донченко-Пишкало М.В. проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001099, яке розпочато 07.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України відносно ОСОБА_2 07.05.2015 року у вказаному кримінальному проваджені прийнято рішення про зупинення на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, у зв'язку з переховуванням підозрюваної особи від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

В результаті, дослідження наданих доказів суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи та винесення рішення про часткове задоволення позовних вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності ані суду, ані Позивачу не було відомо про знаходження ОСОБА_2 у розшуку та про його виїзд за кордон.

Тобто, ОСОБА_1 неодноразово намагався врегулювати спір у досудовому порядку, але розуміючи марність спроб останній звернувся до суду у 2012 році, так всі інші засоби захисту були вичерпані та всі боргові розписки є взаємопов'язані та надавались ОСОБА_2 з метою задоволення однієї потреби, а саме для розвитку власного бізнесу.

Вказані обставини свідчать про неможливість пред'явлення Позивачем особисто ОСОБА_2 вимоги про повернення богу по всім чотирьом розпискам, адже він фактично знаходився у розшуку, що дає підстави вважати строки на звернення із позовними вимогами не пропущеними.

Як свідчать матеріали цивільної справи Відповідач жодного разу не з'являвся у судове засідання та не приймав участі у розгляді справи.

Вбачається, що ОСОБА_2 умисно виїхав за кордон, у зв'язку з чим Позивач не мав можливості ані пред'явити претензію, ані врегулювати спір іншим мирним шляхом, окрім того і виконання зобов'язання не було можливим, адже Відповідач знаходився за кордоном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилаються відповідач та його представник, є нововиявленими та істотними.

При цьому суд звертає увагу і на те, що відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України скасовує рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2015 року та постановляє нове рішення, яким задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсязі, оскільки правова позиція Позивача, щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є законною і обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, Постановою, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року - скасувати за нововиявленими обставинами та постановити нове.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Вадіта» про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 37 687 800 (тридцять міс мільйонів шістсот вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень 00 коп., з яких 12 600 000 (дванадцять мільйонів шістсот тисяч) гривень 00 коп. - сума основного боргу та 25 087 800 (двадцять п'ять мільйонів вісімдесят сім тисяч вісімсот) гривень 01 коп. - сума 3 % річних та 5 % винагороди в результаті прострочення виплати та зміни курсу долару США.

Стягнути з ОСОБА_2 суму понесених судових витрат.

В позовних вимогах щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ТОВ «Вадіта» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя

30.11.2016