Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який вказав, що відповідач був постачальником послуг доступу до мережі Інтернет для позивача за абонентськими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, за послуги по яким ОСОБА_1 сплатив відповідно 50 та 150 грн. Але 08.09.2015р. відповідач припинив надання послуг з невідомих причин без попередження, а всі спроби налагодити контакт були марними й навіть після телефонної розмови відповідач пообіцяв, проте так гроші і не повернув, інформації про залишок грошей не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь залишок грошей на рахунку всього в сумі 135 грн., відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000 грн. оскільки позивач є приватним підприємцем і його діяльність зв'язана з роздрібною торгівлею, що здійснюється через мережу Інтернет, а з 02.09.2015р. по 09.09.2015р. Інтернет-магазин не працював, 10.09.2015р. коли співробітники вийшли на роботу, магазин працювати не зміг, бо з провини відповідача у позивача не було доступу до Інтернету майже цілий день.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив його задовольнити, підтвердивши проте факт отримання грошей від відповідача, але наполягав на задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди. На запитання суду пояснив, що звертається до суду не як приватний підприємець, а як фізична особа.

До суду представник приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (далі - ПрАТ «ТСУ») не зявився, надіслав заперечення з проханням розглядати справу у його відсутність та вказав, що ПрАТ «ТСУ» не припиняло надання телекомунікаційних послуг та продовжує їх надавати по цей час в межах власної телекомунікаційної мережі; не змінювало тарифів та розцінок на свої послуги, у зв'язку з чим інформування своїх абонентів відповідно до наведеного пункту 2.2.1. договору не мало необхідності здійснювати; ПрАТ «ТСУ» про зміну зони покриття власної телекомунікаційної мережі інформувало своїх абонентів, в тому числі й абонента, який використовував номери НОМЕР_1, НОМЕР_2 (так, за одним з номерів, наведених позивачем, при завантаженні такого інформаційного блоку про зміну зони покриття було здійснено підтвердження факту ознайомлення шляхом активації клавіші «Ознайомлений», за іншим номером, було відхилено ознайомлення з такою інформації). Представник відповідача зазначав, звернення позивача про припинення дії договору та повернення не використаних грошових коштів було розглянуто та після проведення можливої ідентифікації позивача, як абонента з номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, повністю задоволено. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди відповідач зазначив, що позивачем не вказано в чому саме полягає ця шкода, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується й взагалі незрозуміло якими неправомірними діями відповідач завдав цієї шкоди та в чому полягає вина відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачем на підставі публічного договору було здійснено два анонімних (знеособлених) підключення до мережі ТСУ, а саме: 05.09.2011р. був активований № НОМЕР_1 з обраним тарифним планом «777» (особистий рахунок о/р 895297); 11.05.2015 р. був активований № НОМЕР_2 з обраним тарифним планом «СУПЕР БЕЗЛІМІТ» (особистий рахунок о/р 1245768). Обидва тарифні плани передбачають телекомунікаційні послуги доступу до мережі Інтернет.

Користувач з номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 є абонентом з анонімним (знеособленим)

підключенням, що не передбачає наявності у ПрАТ «ТСУ», як оператора, будь-яких реквізитів абонента, окрім мережевих ідентифікаторів.

Керівництвом ПрАТ «ТСУ» у липні 2015 року було прийнято рішення про зміну з 01.09.2015р. зони покриття телекомунікаційної мережі ТСУ.

Звернення позивача про припинення дії договору та повернення не використаних грошових коштів було розглянуто та після проведення можливої ідентифікації позивача, як абонента з номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, повністю задоволено а саме, дію договору припинено, а не використані грошові кошти перераховано на картковий рахунок позивача згідно платіжних доручень від 16.02.2016р. (а.с. 39, 40).

Вказані обставини, крім того, сторонами не заперечуються.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ч.1 ст. 509 ЦК України.

Порушенням зобов'язання відповідно до положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб» (продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб п.19 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Стаття 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості, зокрема вимагати пропорційного зменшення ціни послуги.

Разом з тим, як вказав сам позивач в судовому засіданні та встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав невикористані гроші, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 135 грн. мають бути залишені без задоволення.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди повинні виходити з розяснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні дії продавця, виготовника, виконавця або через їх недбалість. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару, суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачів у кожному конкретному випадку.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про шкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди зглядаються, зокрема, при порушенні зобовязань, які підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок спальних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Але позивач у позовній заяві а також під час розгляду по суті зазначав, що заподіяна йому моральна шкода полягала в неможливості певний час з вини відповідача вести діяльність приватного підприємця,

проте вказані посилання судом до уваги прийняті бути не можуть, оскільки суд загальної юрисдикції не розглядає спори між господарюючими субєктами, а тому позивачу в цьому випадку слід захищати свої права як приватного підприємця в суді відповідної юрисдикції. Крім того суд звертає увагу, що за типовим договором про надання послуг доступу до мережі Інтернет (а.с. 3) вказані послуги надаються відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», за п.17 ч.1 ст. 1 якого послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб яку позивач використовував не за призначенням (для підприємницькою діяльності), а оскільки неправомірний інтерес судовому захисту не підлягає, тому в задоволені позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Судом не приймаються до уваги усі інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 1, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя