У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Хмирова ЕдуардаОлександровича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк», на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року Публічного акціонерного товариства АК «Правекс-банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 15 червня 2007 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-банк», та відповідачем ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір № 3809-017/07Р. За вказаним кредитним договором ОСОБА_3 були надані грошові кошти у розмірі 17 551,00 доларів США для придбання автомобіля з кінцевим строком повернення кредиту 15 червня

2014 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сплата відсотків за користування кредитом сторонами визначена в розмірі 11,99 річних. Згідно з умовами договору позичальник зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом, але свої зобов'язання належним чином не виконував, тому станом на

19 червня 2015 року він мав заборгованість в загальному розмірі 25 014,21 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 10 622,00 доларів США, заборгованості за процентами 4 489,72 доларів США, заборгованості по пені за кредитом 6 912,07 доларів США, заборгованості по пені за процентами

2 990,42 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання ОСОБА_3, між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №3809-017/07Р від 15 червня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язалася нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідача ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 15 111,72 доларів США, яка складалась із: заборгованості за кредитом -

10 622,00 доларів США, заборгованості за процентами - 4 489,72 доларів США, а також стягнути з ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору за подання позову 4 834,80 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від

5 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк» задоволено частково.

Стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, що вникла за період із 3 грудня 2012 року по 19 червня 2015 року, в сумі 6 320,46 доларів США (за курсом НБУ на 19 червня 2015 року еквівалентно 134 809,09 грн), яка складається з заборгованості за кредитом - 3 971,00 доларів США та заборгованості зі сплати відсотків - 2 349,46 доларів США.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Хмиров Е.О., який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13 від 6 листопада 2013 року, умовами договору (пункти 4.4, 4.5), та виходив із того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи викладене та ту обставину, що з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками банк звернувся

3 грудня 2015 року, суд на підставі заяви відповідачів обґрунтовано застосував до даних правовідносин загальну позовну давності та вірно визначив, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за період з 3 грудня 2012 року по

19 червня 2015 року в розмірі 6 320,46 доларів США.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року ідоданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Хмирова Едуарда Олександровича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк», на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна