Справа № 577/3419/16-ц
Провадження № 2/577/1234/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді: Кравченка В.О.

при секретарі: Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, КП ОСОБА_2 МБТІ про припинення права власності на квартиру та визнання права власності на частину будинку,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить припинити її право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнати її право власності на 51/100 частину будинку та господарчих будівль за розташованих за згаданою адресою.

На обгрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що зазначена квартира, яка належить їй на праві власності, фактично є частиною одноповерхового будинку. Проте, реєстрація права власності на квартиру позбавляє її здійснити прибудову, приватизувати земельну ділянку тощо. З метою припинення права власності на квартиру та визнання права власності на частину будинку вона звернулася до ОСОБА_2 міської ради, однак отримала відповідь про неможливість це зробити з пропозицією звернутися до суду, що і зробила.

Відповідачі ОСОБА_2 міська рада, ОСОБА_3, КП ОСОБА_2 МБТІ подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, задоволенню вимог не заперечують.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 (колишня Новікова) в м.Конотопі належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.6). Остання звернулася до суду з вимогами про припинення її право на квартиру та визнання за нею право власності на частку будинку, при цьому посилається на відмову ОСОБА_2 міської ради здійснити цю перереєстрацію та пропозицію останньої звернутися до суду.

Відмовляючи у задоволенні вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об?єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

За нормою ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписом ч.2 п.2 ст.331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Підстави припинення права власності визначені у ст.346 ЦК за нормою якої право власності припиняється у разі:

1) відчуження власником свого майна;

2) відмови власника від права власності;

3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;

4) знищення майна;

5) викупу пам'яток історії та культури;

6) викупу земельної ділянки у зв'язку із суспільною необхідністю;

7) викупу нерухомого майна у зв'язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене;

8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника;

9) реквізиції;

10) конфіскації;

11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

У ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон) терміни вживаються в такому значенні, зокрема державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 6 Закону визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) субєкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані субєкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно ст. 9 Закону до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить:

1) забезпечення:

проведення державної реєстрації прав;

ведення Державного реєстру прав;

взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

формування та ведення реєстраційних справ;

2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

2. Акредитовані субєкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з субєктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Відповідно до ст.10 Закону державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Викладене свідчить про те, що суд не є реєстратором нерухомості, а тому до його повноважень не віднесена перереєстрація нерухомості з квартири на частину будинку да ще і за відсутністю спору між сторонами.

Керуючись: ст.ст.316, 321, 328, 331, 346 ЦК України, Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст.ст.10, 57-60, 88, 212 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя Кравченко В. О.