Провадження №2/523/4582/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Одесі, в залі суду № 15, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1. Позов мотивований тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2016р. придбала у ОСОБА_3 зазначену вище квартиру. Проте, в квартирі залишалася зареєстрована дочка ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка в квартирі не проживає, належні їй речі в квартирі відсутні. Позивач вважає, що в звязку з втратою у ОСОБА_3 права власності на квартиру відповідач також втратила право на її користування. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

У судове засідання позивача не зявилась. Від її представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

За письмовою згодою представника позивача справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08 серпня 2016р., реєстровий номер №1801, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 08.08.2016р. В свою чергу, продана квартира належала ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного 29 травня 2012р., реєстровий номер 5822.

З наданих відомостей на зазначеній вище житловій площі, на даний час зареєстрована з 20.06.2012р. ОСОБА_2, як дочка колишнього власника квартири ОСОБА_3

З матеріалів справи убачається, що відповідач по справі була зареєстрована в квартирі за згодою колишнього власника, її батька. Тобто, реєстрація відповідача в спірній квартирі відповідає вимогам ст. 156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України. Вказані норми визначають право членів сімї власника житла користуватися житловим приміщенням, яке визначається її власником.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що право користування жилою площею членів сімї власника житла та обсяг їх прав на квартиру залежить від виникнення у власника житла (квартири) права власності на житло. Цивільним законодавством не передбачено збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно зареєстрували своє місце проживання, але на час розгляду справи не є членами сімї власника квартири.

В звязку з чим суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, відповідач по справі втратила право користування жилою площею в спірній квартирі, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом його сімї. Слід зазначити, що договором купівлі-продажу від 08 серпня 2016р. попередній власник квартири ОСОБА_3 не передбачив перехід прав та обовязків щодо користування квартирою колишнім членом його сімї до нового власника житла.

Не проживання ОСОБА_2 в квартирі, з часу виникнення у ОСОБА_1, та відсутність належних їй речей підтверджується складеним сусідами актом від 12.08.2016р., підписи яких були посвідчені начальником дільниці №3 КП «Північний». Дані про наявність укладеного договору найму на спірне житлове приміщення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у суду відсутні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.» Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, оцінюю зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач по справі доводи викладені позивачем не спростувала, належні та допустимі докази в підтвердження своїх заперечень не представила.

Керуючись ст.156 ЖК України; ст.ст.391,405 ЦК України, ст.ст.10,11,57,61, 64,88,209,212,214,215, 218,224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі №76 (сімдесят шість), в будинку №123 (сто двадцять три), по проспекту Добровольського, в м. Одесі.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя