УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Галінська В.В.

при секретарі Капріян І.В.

з участю:

представника боржника ОСОБА_1

представників стягувача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", зацікавлені особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого листа №569/17452/14 виданого Рівненським міським судом Рівненської області 26.08.2015 року таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа голова правління ПАТ "Державний ощадний банк України" ОСОБА_4, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2016 року до Рівненського міського суду надійшла на розгляд заява Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання виконавчого листа №569/17452/14 виданого Рівненським міським судом Рівненської області 26.08.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву обгрунтовує тим, що 27 вересня 2016 року АТ "Ощадбанк" отримано постанову ВП №48571268 державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_6 про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 569/17452/14-ц виданого 26.08.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області, проте зазначена сума коштів в розмірі 238466,51 грн. вже перерахована на рахунок стягувача ОСОБА_3 03.09.2015 року, що відкритий в установі АТ "Ощадбанк", тому виконання виконавчого документу у примусовому порядку державною виконавчою службою призведе до подвійного виконання виконавчого листа №569/17452/14-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 26.08.2015 року.

В судовому засіданні представник боржника подану заяву та додаткові пояснення підтримав, просив суд заяву задовольнити та визнати виконавчий лист №569/17452/14-ц виданий Рівненським міським судом Рівненської області 26.08.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Представники боржника заперечили проти задоволення заяви, просять відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях. Додатково вказали, що рішення Рівненського міського суду від 17 квітня 2015 року не виконане, так як кошти на рахунок вказаний стягувачем не перераховано.

Представник Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві в судове засіданні не з"явився, про день та час розгляду заяви повідомлявся заздалегідь та належним чином, письмових заперечень проти скарги не надав. Сторони не заперечують проти розгляду скарги без участі представника Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві.

Представником боржника було заявлено клопотання про призначення по розгляду даної заяви економічної експертизи, в задоволенні якого судом було відмовлено з наступних підстав. Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5, одним з видів експертиз є економічна експертиза. Аналіз доводів сторони боржника щодо необхідності проведення економічної експертизи та поставлені питання, дають суду підстави вважати, що зазначені питання не потребують спеціальних знань та навичок, а можуть бути встановлені судом внаслідок безпосереднього дослідження наданих сторонами доказів, їх порівняння та відповідної оцінки. Крім того, визначені завдання проведення економічної експертизи визначені Інструкцією не включають питання висловлені представником боржника.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов до наступних висновків.

Частиною другою ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо:

а) його було видано помилково;

б) якщо обов"язок боржника відсутній повністю чи частково у зв"язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'"зання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов"язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов"язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року було стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду в розмірі 233 466,00грн. та 5 000,00грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 липня 2015 року рішення залишено без змін. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили саме 27 липня 2015 року.

26 серпня 2015 року Рівненським міським судом у даній справі було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 17 квітня 2015 року за заявою представника стягувача (т. 1 а.с. 237).

27 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції, у якій просив прийняти виконавчий лист до виконання та зазначив банківські реквізити, за якими необхідно здійснити перерахування належних йому до виплати коштів.

На підставі заяви ОСОБА_3 та виконавчого листа головним державним виконавцем Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 01 вересня 2015року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48571268 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 238466,51 грн. та встановлено боржнику строк самостійно виконати рішення Рівненського міського суду Рівненської області до 08 вересня 2015року.

04 вересня 2015року головний державний виконавець Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 виніс постанову про закриття виконавчого провадження ВП №48571268 на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_3 було подано скаргу на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року поновлено ОСОБА_3 строк для звернення зі скаргою до суду, який пропущено з поважних причин. Скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в місті Києві та бездіяльність начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/17452/14-ц, виданого 26 серпня 2015 року задоволено. Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 під час здійснення виконавчого провадження по виконавчому листу від 26 серпня 2015 року за № 569/17452/14-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області та скасовано постанову від 04 вересня 2015року про закінчення виконавчого провадження - ВП № 48571268. Зобов"язано головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 здійснити виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 червня 2016 року вказана ухвала залишена без змін.

Судами під час розгляду скарги було встановлено, що задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним виконавцем не було вжито передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішення суду, оскільки грошові кошти, на вказаний ОСОБА_3 рахунок, не перераховані, що підтверджується довідками ПАТ "А-БАНК" від 15 жовтня 2015 року за № 151015/071 та від 25 грудня 2015 року № 151225SV08D9FC391304.

Вказівка представника боржника на те, що судом не можуть враховуватися обставини встановлені судами попередніх інстанцій під час винесення вказаних ухвал, так як по даній скарзі оскаржувалися дії державного виконавця з приводу винесення постанови про закриття виконавчого провадження, а не відсутність обов"язку боржника виконувати рішення суду у зв"язку із його добровільним виконанням, судом підлягає відхиленню, так як судами попередніх інстанцій було зокрема встановлено, що рішення в добровільному порядку боржником не виконане.

Тому суд, вважає встановленими обставини про те, що не ґрунтуються на наявних доказах і доводи апелянта про те, що необхідна сума коштів була перерахована ОСОБА_3 Так, меморіальний ордер за № 395697424 на суму 7000 грн., на який покликається апелянт як на належне добровільне виконання судового рішення, стосується коштів перерахованих на підставі наказів 366-к від 30 липня 2015 року та 432-к від 02 вересня 2015 року. Вбачається, що наказ 366-к від 30 липня 2015 року /а.с. 31/ стосується виконання рішення апеляційного суду від 08 квітня 2014 року, яке не має відношення до оспорюваної постанови. Що ж стосується наказу 432-к від 02 вересня 2015 року, який було видано на виконання рішення, за яким було виписано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження щодо предмету спору в даній справі, меморіальний ордер стосується лише суми 7000 грн., а не суми, яка підлягає виконанню. Що ж стосується меморіального ордеру за № 395564159 на суму 390624 грн., то в ньому зазначено призначення платежу на виконання наказу 366-к від 30 липня 2015 року, який видано на виконання рішення апеляційного суду від 08 квітня 2014 року. Окрім того встановлено, що ОСОБА_3 картки на отримання зазначених перерахованих коштів не отримував після її закінчення, чого не заперечив представник банку, тому не мав можливості безперешкодно отримати кошти за виконавчим документом. За таких обставин висновок державного виконавця про фактичне виконання виконавчого листа з посиланням на меморіальний ордер є передчасним, оскільки, заявник коштів не отримав і ними не міг розпоряджатися. На підставі вказаних доказів судом встановлено, що рішення у вказаній справі не виконане.

На підтвердження виконання рішення у даній справі боржником надано суду копії наказів № 366-к від 30 липня 2015 року, № 432-к від 02 вересня 2015 року, № 433-к від 02 вересня 2015 року та меморіальні ордери № 395564159 від 03 вересня 2015 року на суму 390624,90 грн., призначення платежу: нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наказами № 366-к, 432-к, 433-к ОСОБА_3, № рахунку на який здійснюється зарахування коштів 3652002 та № 395697424 від 03 вересня 2015 року на суму 7000,00 грн., призначення платежу: нарахування моральної шкоди зг.нак. № 366-к від 30/07/15, 432-к, 433-к від 02/09/15 ОСОБА_3, № рахунку на який здійснюється зарахування коштів 3652002. Дані документи не підлягають оцінці судом, так як суд вважає встановленими факти викладені в вищезазначених ухвалах судів по розгляді скарги ОСОБА_3

Крім того, в поданих меморіальних ордерах вказаний номер рахунку 3652002, який не є рахунком ОСОБА_3 відкритого у боржника. Згідно виписки по картковому рахунку, копій договорів та довідки вбачається, що на ім"я ОСОБА_3 відкрито рахунок № 2670. Тобто, дані меморіальні ордери не підтверджують жодних обставин, що стосуються карткового рахунку стягувача.

Посилання представника боржника на те, що ними виконано належно в добровільному порядку рішення суду шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий ОСОБА_3 в АТ "Ощадбанк" на підставі його заяви від 24 травня 2013 року, якою ОСОБА_3 особисто надав АТ Ощадбанк письмове розпорядження починаючи з 24 травня 2013 року заробітну плату та інші виплати, що належать йому до видачі, перераховувати на рахунок 2627, який відкрито у ОСОБА_5 операційному управлінні АТ "Ощадбанк" суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Так дійсно, між стягувачем та боржником наявні правовідносини за договором банківського рахунку, що підтверджується наданими договорами.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов"язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов"язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст. 1066, 1068 ЦК України стосовно дій банку за договором банківського рахунку щодо зарахування коштів не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов"язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду та моральної шкоди виник саме з рішення суду, а не лише з договору банківського рахунку.

Аналіз зазначених норм матеріального права та дій банку свідчить про те, що виконання банком обов"язків по договору банківського рахунку та зарахування коштів не свідчить про добровільність виконання рішення суду саме банком як роботодавцем, а підтверджує належність виконання банком зобов"язань за договором банківського рахунку про зарахування коштів, що надійшли на рахунок клієнта.

Тексти договорів не містять жодних застережень про те, що клієнт стягувач надає роботодавцю право в разі можливого звільнення з роботи та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу права здійснити нарахування роботодавцем даних коштів на його картковий рахунок.

Суд критично оцінює надане ОСОБА_3 письмове розпорядження від 24 травня 2013 року, що починаючи з 24 травня 2013 року заробітну плату та інші виплати, що належать йому до видачі, перераховувати на рахунок 2627, який відкрито у ОСОБА_5 операційному управлінні АТ "Ощадбанк".

Як встановлено в судовому засіданні та судами під час розгляду скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця, ОСОБА_3 розпорядження боржнику на виконання рішення суду та перерахунок коштів на його картковий рахунок не надавав. Правовідносини, що склалися між ними в 2013 році були трудовими і не могли передбачати виконання рішення суду про поновлення прав працівника.

У даному випадку рішення боржником не виконане, і стягувач не згоден визначати інший порядок виконання рішення суду, самостійно не відкликав цей виконавчий лист та наполягає на його виконанні через виконавчу службу шляхом зарахування коштів на рахунку в А-Банку.

Наведена боржником правова позиція Верховного Суду України у постанові від 09 вересня 2014 року № 3-45гс14 не може бути застосована судом під час розгляду даної заяви, так як правовідносини за яких було надано дану правову позицію не є однорідними із розглядом даної заяви, так як предметом розгляду даної заяви є саме добровільність виконання рішення суду, а не виконання банком зобов"язань по зарахуванню коштів по банківському рахунку.

За таких обставин, заявником не доведено суду того, що його обов"язок відсутній повністю у зв"язку з його припиненням добровільним виконанням боржником, а тому підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 369 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", зацікавлені особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого листа №569/17452/14 виданого Рівненським міським судом Рівненської області 26.08.2015 року таким, що не підлягає виконанню Зупинити стягнення за виконавчим листом №569/17452/14-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 26.08.2015 року про стягнення з ПАТ "Державний Ощадний банк України" на користь ОСОБА_3 238466,51 грн. до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя -