Справа № 523/6291/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Булгаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 21.10.1995 року по 04.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. Дітей у них немає. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме: автомобіль «Mercedes-Benz E 200». Оскільки відповідачка продала цей автомобіль за 70000 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки половину вартості автомобілю, тобто 35000 грн..

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що сторони з 21.10.1995 року по 04.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. Дітей у них немає.

В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме: автомобіль «Mercedes-Benz E 200».

Так факт придбання вказаного майна сторонами під час шлюбу підтверджується копією листа УДАІ ГУМВС в Одеській області.

Доказів того, що вказане майно було придбане одним з подружжя за власні кошти суду не надано.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, автомобіль «Mercedes-Benz E 200» був придбаний за час шлюбу сторін, та є об'єктом права їх спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом.

У відповідності до ст. 70 СК України кожен із сторін має право на ? частку цього майна.

Згідно ст. 71 ч. 1 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Оскільки відповідачка переоформила право власності на цей автомобіль на іншу особу, то суд відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача ? частину вартості вказаного автомобілю, яка становить 35000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 365 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60-63, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35000 грн. компенсації вартості частки майна, а саме автомобіля «Mercedes-Benz E 200», 365 грн. судового збору, а всього 35365 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя