У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Оніпко О.В., Собіни І.М.,

секретар судового засідання: Вох В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення коштів,

у с т а н о в и л а:

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.10.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що вона відповідно до п.5 ст.1, п.14 ч.1 ст.4 розділу ІІ Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у редакції від 20.07.2014 року та Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції від 02.12.2012 року являються споживачем фінансових послуг.

Покликаючись на ст.42 Конституції України доводить, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції по справі та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, про причини неявки суду не повідомили, з заявами та клопотаннями не звертались. Колегія визнала причини неявки сторін у судове

____________________________________________________________________________

Справа № 565/932/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_2

Провадження № 22-ц/787/44/2016 Суддя-доповідач - ОСОБА_3

засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті і на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договорів, не повернув вклади за вимогами позивача у визначений договорами строк, виплату вкладів проводив із простроченням, проте на день звернення позивача до суду сплинула позовна давність, що і являється підставою для відмови у позові, оскільки сторона відповідача наполягала на застосуванні позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Судом установлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» були укладені три договори строкового банківського вкладу /депозиту/ «Мій вибір», оформлені в рамках Тарифного пакету ТП Стимул : 1/ № 333396 від 11.03.2008 року, відповідно до умов якого позивач передала, а банк прийняв грошову суму вкладу у розмірі 10 000,00 гривень, строком на 12 місяців, з процентною ставкою 14,9 процентів річних;

2/ № 438750 від 27.05.2008 року, відповідно до умов якого позивач передала, а банк прийняв грошову суму вкладу у розмірі 47 000,00 євро, строком на 12 місяців, з процентною ставкою 11,2 процентів річних;

3/ № 579974 від 21.08.2008 року, відповідно до умов якого позивач передала, а банк прийняв грошову суму вкладу у розмірі 6460,00 євро, зі строком дії вкладу 5 місяців від дати надходження вкладу на вкладний рахунок, з процентною ставкою 10,2 процентів річних./а.с.4-6/

Позивач вносила на вкладні рахунки грошові суми, зазначені в договорах, в день укладення договорів.

Відповідно до п.п. 3.4.4., 3.4.5. договорів відповідач взяв на себе зобов»язання сплатити вкладнику проценти і повернути вклад шляхом перерахування коштів на рахунок в останній день вкладу, а також у випадках дострокового розірвання договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу /депозиту/ одна сторона /банк/, що прийняла від другої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму /вклад/, що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Матеріалами справи також встановлено, що ПАТ "Комерційний банк "Надра" належним чином не виконав зобов"язання відповідно до умов депозитних договорів, допустив виплату вкладів із простроченням.

Так, відповідно до звіту по депозиту № 333396 від 11.03.2008 року тільки 10.08.2009 року проведена виплата частини депозиту в розмірі 5000,00 гривень, термін дії депозиту продовжено на 4 місяці до 10.12.2009 року із нарахуванням процентів в розмірі 10% річних. 10.12.2009 року залишок депозиту в розмірі 5000,00 гривень та проценти перераховані банком на поточний рахунок позивача.

Відповідно до звіту по депозиту № 438750 від 27.05.2008 року 27.05.2009 року банком проведена виплата частини депозиту в розмірі 29 452,59 євро та термін дії депозиту продовжено до 10.03.2011 року із нарахуванням процентів на залишок депозиту 2,5% річних. Банк повертав частинами залишок депозиту через кожні чотири місяці. Остання частина залишку депозиту перерахована банком на поточний рахунок позивача 11.08.2011 року.

Відповідно до звіту по депозиту № 579974 від 21.08.2008 року банк 21.01.2009 року перерахував проценти на поточний рахунок позивача, а 30.01.2009 року перерахував суму вкладу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом лише 13 липня 2015 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Кузнецовського міського суду Рівненської області, тобто позивач звернувся за захистом свого права з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Визначення початку відліку позовної давності міститься у ст.261 ЦК України.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Частиною 3 ст. 267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено та не заперечується позивачем, що відповідачем до ухвалення судом оскаржуваного рішення зроблено заяву про застосування позовної давності.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Оскільки в договорах строкових банківських вкладів /депозитів/ «Мій вибір»/а.с. 4-6/ сторони чітко визначили строк виконання зобов'язань - саме з цих дат і почався перебіг позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за депозитними вкладами.

У своїй заяві до суду першої інстанції про поновлення пропущеного терміну звернення до суду позивачка просила поновити строк на звернення до суду з позовом, посилаючись на поважність причин пропущення позовної давності, а саме на те, що про порушення своїх прав дізналась з рішень Верховного Суду України у справі 6-39 цс13, постановленого 29.05.2013 року та у справі 6-140 цс13, постановленого 25.12.2013 року./а.с. 84/

Суд першої інстанції, на думку судової колегії, відповідно до вимог статей 214, 215 ЦПК України пояснення позивачки перевірив, встановив та зазначив у рішенні про відсутність обставин, якими позивач обґрунтовувала поважність причин пропущення строку на звернення до суду, з огляду на зміст позовних вимог, в достатньому обсязі визначився з часом початку перебігу позовної давності, відмовив у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Крім того, суд звернув увагу на те, що положення ЦК України про позовну давність застосовуються лише у випадку обґрунтованості позову та вказав що виплата вкладів мала місце із простроченням.

Отже, на думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність поважних причин пропущення позовної давності, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач зверталась до відповідача, починаючи з 13.03.2009 року про повернення грошових коштів за договороми вкладів /а.с. 24-34/.

Встановивши, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, суд першої інстанції обґрунтовано застосував ч. 4 ст. 267 ЦК України та дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заявленого позову.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: О.В. Оніпко

ОСОБА_4