Справа № 450/885/10 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/4688/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Павлишина О.Ф., за участю секретаря судового засідння: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на будинковолодіння під № 32, на вул. Центральній, у с. Жирівка, Пустомитівського району, Львівської області, що значиться за ОСОБА_7, який помер 20.02.2002 року.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 - особи, яка участі у справі не брала, однак вважає, що рішенням порушені його права спадкоємця. Просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Вважає рішення таким, що не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає про те, що він, апелянт, є теж, як і позивач, рідним сином спадкодавця та помилково вважав, що батько -спадкодавець, подарував спірне будинковолодіння позивачу, а тому і не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Про існування оскаржуваного рішення дізнався лише у травні 2016 року. Оскільки він є спадкоємцем першої черги, суд не вирішив про його права та обов»язки, не встановив що не лише позивач є єдиним спадкоємцем.

Заслухавши представника апелянта - ОСОБА_4, який апеляційну скаргу підтримав, у відсутності сторони позивача, який подав письмове заперечення /а.с.46/, у відсутності відповідача ОСОБА_6 сільської ради, яка згідно письмового клопотання просить розглядати справу у її відсутності /а.с.44/, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

В оскаржуваному рішенні судом встановлено, що 20.02.2002 року помер батько позивача - ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 210510, виданим 20.02.2002 року ОСОБА_6 сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Внаслідок його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з 3-х житлових кімнат, житловою площею 70,5 кв.м, кухні, 2-х кладових, коридору, веранди, загальною площею 119,2 кв.м, літня кухня з господарською будівлею. Сарай, навіс, граж, погріб, криниця, вбиральня № 32 на вул. Цетральній с. Жирівка, Пустомитівського району, Львівської області.

Своїм майном батько не розпорядився.

Мати позивача ОСОБА_8 померла 12.10.1979р. ( свідоцтво про смерть серії 1-СГ № 208752, видане 16.03.2010 р. ВРАЦС Пустомитівського РУЮ Львівської області).

Позивач є єдиний спадкоємець першої черги за законом майна батька ( ст. 1261 ЦК України).

Проте позивач не може через нотаріуса прийняти спадщину, оскільки немає документу, який би посвідчив, що ОСОБА_7 є власником житлового будинку та господарських будівель під № 32, на вул. Центральній, с. Жирівка, Пустомитівського району Львівської області.

З довідки виконкому ОСОБА_6 сільської ради Пустомитівського району, Львівської області № 126 від 05.03.2010 року видно, що саме за ОСОБА_7 рахується житловий будинок, господарські будівлі, присадибна земельна ділянка під № 32 на вул. Центральній с. Жирівка, Пустомитівського району, Львівської області і що він в ньому проживав до дня своєї смерті.

Вирішуючи вимоги позивача, суд першої інстанції зазначив про те, що за життя ОСОБА_7 набув право власності на житловий будинок та господарські будівлі під № 32 на вул. Центральній с. Жирівка, Пустомитівського району, Львівської області на підставах, що не заборонені законом, тобто правомірно. Однак не встиг за життя право власності оформити юридично ( ст. 328 ЦК України).

Тому, оскільки на день смерті батька позивач проживав разом з спадкодавцем, був зареєстрований в житловому будинку під № 32 на вул. Центральній с. Жирівка Пустомитівського району Львівської області і продовжує проживати до сьогодні, що стверджується довідкою № 126 від 05.03.2010р., виданою виконкомом ОСОБА_6 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, прийшов до висновку, що такий прийняв спадщину, та за ним слід визнати право власності на будинковолодіння в цілому під № 32 на вул. Центральній, с. Жирівка, Пустомитівського району, Львівської області, що значиться за ОСОБА_7 , який помер 20.02.2002 року.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину за умови, що: 1) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або 2) у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Так, апелянт є рідним братом позивача, вважає порушеним своє право на спадкування.

Як видно з матеріалів справи, батько позивача помер у 2002 році, а отже після його смерті відкрилась спадщина. Предметом спадкування є спадкове майно - будинок з господарськими будівлями у с. Жирівка по вул. Центральній, 32 Пустомитівського району Львівської області. Як видно з матеріалів справи, чого не заперечує і апелянт , на час смерті спадкодавця та і на момент звернення з позовом до суду у спадковому будинку проживав позивач ОСОБА_5. Інші особи, в т.ч. і спадкоємець першої черги - апелянт, у спадковому будинку не проживали, зареєстрованим у такому не був та не завертався у визначений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті - батька спадкодавця, а отже, не вважається таким, що прийняв спадщину та таким, що оскаржуваним рішенням, винесеним у 2010 році, порушено його спадкові права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи, наявним доказам, жодних доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, відтак рішення суду як таке, що ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст. 308, ст.ст.313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набраня законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_9