АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Дніпро

20 жовтня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

при секретарі - Григор»євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору, зобов'язання вчинити дії

за апеляційною скаргою Іваніва Андрія Романовича - представника ТОВ «СУДНОСЕРВІС»

на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено Державній виконавчій службі України (Ідентифікаційний код: 37471975) та будь яким її правонаступникам та органам Державної виконавчої служби, їх правонаступникам та будь-яким органам та особам, що мають право здійснювати примусове виконання судових рішень, Національному банку України (Ідентифікаційний код: 00032106), Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», Публічному акціонерному товариству «Кредобанк», Публічному акціонерному товариству «Таскомбанк», Публічному акціонерному товариству «Сітібанк», Публічному акціонерному товариству «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» вчиняти будь які дії щодо накладення арешту на зазначені нижче рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках зазначених нижче, а також будь яке стягнення, примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами, будь-яких осіб з наступних кореспондентських рахунків Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (Ідентифікаційний код:14352406), а саме:

- МФО 300001, назва фінансової установи: Національний Банк України, рахунок НОМЕР_1 (код валюти UAH);

- МФО 334851, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», рахунок НОМЕР_2 (код валюти USD);

- МФО 300335, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», рахунок НОМЕР_3 (код валюти UAH);

- МФО 300023, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», рахунок НОМЕР_4 (код валюти USD), НОМЕР_5 (код валюти UAH);

- МФО 322313, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», рахунок НОМЕР_6 (код валюти USD), НОМЕР_6 (код валюти JPY), НОМЕР_7 (код валюти UAH);

- МФО 325365, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», рахунок НОМЕР_8 (код валюти PLN);

- МФО 339500, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк», рахунок НОМЕР_9 (код валюти UAH);

- МФО 300584, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Сітібанк», рахунок НОМЕР_10 (код валюти UAH);

- МФО 344443, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», рахунок НОМЕР_11 (код валюти UAH). (а.с.14).

З даною ухвалою не погодився Іванів А.Р. - представник ТОВ «СУДНОСЕРВІС» та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність ухвали судді, порушення норм процесуального права, апелянт ставить питання про її скасування (а.с. а.с.18-21).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу судді скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Як вбачається із виділених матеріалів справи, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору, зобов'язання вчинити дії (а.с.1-2). Виділені матеріали не містять договору, який є спірним.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову. В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що однією з позовних вимог позивача є вимога про зобов'язання відповідача утриматись від направлення платіжних вимог про списання грошових коштів з рахунків банку та заяв про арешт рахунків банку. У випадку якщо заява про арешт рахунків позивача та (або) платіжні вимоги про списання коштів з рахунків позивача будуть виконані це зробить неможливим виконання рішення суду в зв'язку з тим, що неможливо відкликати заяви та платіжні вимоги які вже були виконані. Крім того, постановою Правління НБУ від 28.04.2016 р. № 304/БТ «Про погодження плану заходів щодо усунення порушень економічних нормативів Публічного акціонерного товариства ««Банк Кредит Дніпро» за результатами його діагностичного обстеження та Плану заходів щодо приведення нормативу максимального розміру кредитного ризику за операціями з пов'язаними з банком особами у відповідність до нормативних вимок» погоджено План реструктуризації та План заходів. Фабулою Постанови НБУ встановлено, що План реструктуризації передбачає капіталізацію ПАТ «Банк Кредит Дніпро» в строки та в сумі, що затверджені постановою НБУ від 14 січня 2016 р. № 8/БТ. Накладення арешту на рахунки позивача зробить неможливим виконання зазначеного плану реструктуризації, що в свою чергу може призвести до дестабілізації банківської системи України та створить соціальну напругу пов'язану з можливим невиконанням Позивачем своїх зобов'язань. Крім того, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам не тільки ПАТ «Банк Кредит Дніпро», але й іншим особам, що проявляється, зокрема, в неможливості здійснення валютних операцій та ймовірності неналежного виконання або невиконання ПАТ «Банк Кредит Дніпро» зобов'язань перед кредиторами, а для відновлення порушених прав та інтересів ПАТ «Банк Кредит Дніпро» необхідно буде докласти значних зусиль та витрат ( а.с.4-6 ).

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору, зобов'язання вчинити дії (а.с. 14-16).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суддя погодився з наведеними в заяві доводами заявника та виходив з необхідності вжиття заходів забезпечення позову обраним позивачем видом.

Однак із вказаними висновками судді 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії. У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Суддя 1 інстанції на вищевказане уваги не звернув, та не з'ясувавши належним чином всі обставини при розгляді заяви, дійшов помилкового висновку щодо її задоволення, грубо порушивши норми процесуального права.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддя не засува чи передбачені законодавством заходи забезпечення позову викладені в заяві, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,- єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та такими, що передбачені законом.

Однак, в порушення зазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову та постановляючи 19 травня 2016 року ухвалу про забезпечення позову, суддя першої інстанції не зазначив мотивів, із яких дійшов висновку про обґрунтованість причини застосування заходів по забезпеченню позову, як і не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, зі змісту заяви та оскаржуваної ухвали вбачається, що вона є неконкретною та такою, що зачіпає права та інтереси сторонніх осіб, які не є учасниками процесу та робить не можливим здійснювати всі виконавчі дії відносно боржника Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на всій території України, а також здійснювати свою діяльність Національному банку України, Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», Публічному акціонерному товариству «Кредобанк», Публічному акціонерному товариству «Таскомбанк», Публічному акціонерному товариству «Сітібанк», Публічному акціонерному товариству «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», що є необґрунтованим та неспівмірним із заявленими в позові вимогами до ОСОБА_4, і що може порушувати права та інтереси невизначеної кількості фізичних та юридичних осіб.

Також, як вбачається із оскаржуваної ухвали, суддя 1 інстанції забезпечив позов, в тому числі, шляхом заборони Державній виконавчій службі України (Ідентифікаційний код: 37471975) та будь яким її правонаступникам та органам Державної виконавчої служби, їх правонаступникам та будь-яким органам та особам, що мають право здійснювати примусове виконання судових рішень, однак такий вид забезпечення не передбачений законом, п. 6 ст. 151 ЦПК України передбачено зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За таких обставин та із врахуванням того, що суддею 1 інстанції вирішено питання забезпечення позову з порушенням норм процесуального права, ухвала судді підлягає скасуванню згідно із п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, з відмовою у її задоволенні.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року - скасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: