У х в а л а

іменем україни

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., ДербенцевоїТ. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Ладижинської міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень виконавчого комітету Ладижинської міської ради, рішень Ладижинської міської ради, свідоцтва про право приватної власності, державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 належну їй згідно з договором дарування літню кухню з погребом, яка розташована по АДРЕСА_1; скасувати рішення від 12 листопада 2004 року за № 547 виконавчого комітету Ладижинської міської ради «Про оформлення права приватної власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок по АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_5»; скасувати свідоцтво про право власності від 30 грудня 2012 року на вказаний житловий будинок, яке видане на ім'я ОСОБА_5; скасувати рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 03 грудня 2012 року № 684 «Про затвердження державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5 та скасувати його державну реєстрацію за № НОМЕР_1; скасувати рішення Ладижинської міської ради від 01 жовтня 2009 року № 1347 «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» відносно ОСОБА_5 за № 341 по списку згідно з додатком до рішення; скасувати рішення виконкому Ладижинської міської ради від 18 травня 1994 року за № 117 «Про відведення гр. ОСОБА_5 земельної ділянки в натурі як забудовнику»; скасувати рішення Ладижинської міської ради від 18 лютого 1998 року № 85 відносно гр. ОСОБА_5 «Про приватне будівництво»; від 07 травня 2004 року № 209 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на переоформлення літньої кухні в маломірний житловий будинок».

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 липня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішенняу просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що віндикаційний позов може бути пред`явлено лише власником майна і лише тоді, коли відповідач незаконно заволодів річчю.

Враховуючи наведене, позивач на підставі ст. 387 ЦК України повинна довести, а суд відповідно встановити факти, які доводять право власності позивача на майно, а відтак і її право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна; чи є відповідач добросовісним набувачем, тобто чи був він або міг бути обізнаним про незаконність володіння майном.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про витребування з чужого незаконного володіння відповідача літньої кухні з погребом, відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди виходили із того, що на час розгляду справи такого об'єкта нерухомості як літня кухня з ознаками та розміром позначеного в інвентарній справі літ. «В1» - немає, тому підстави для витребування від відповідача будівлі, яка за своїм характером є іншим об'єктом нерухомості, право власності на яку за ним зареєстровано у встановленому законом порядку - відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову про скасування рішень міської ради, свідоцтва про право власності на житло та державного акта про право власності на землю, суди виходили із того, що позивач не довела обставин, на які посилалась на обґрунтування таких вимог.

Доводи касаційної скарги про неналежну судами оцінку наданим доказам - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т.П. Дербенцева

О. П. Касьян