Справа № 683/1499/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Андрощука Є.М.

при секретарі Шкіндюк В.І.

розглянувши у судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Самчиківської сільскої ради Старокостянтинівсього району про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з позовною заявою до Сачиківської сільскої ради ради Старокостянтинівсього району про визнання права власності на нерухоме майно, в якій просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4, вказаної квартири, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку, вказаної квартири. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 19 червня 1996 року відділом Хмельницького науково-виробничого об"єднання "Еліта" на підставі розпорядження від 22.04.1996р. за №82 та Свідоцтва про право на спадщину, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05.11.2010р. на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по 1/4 частці, ОСОБА_3 - 1/2 частка квартири. Їх право власності на зазначену квартиру було зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ у реєстрову книгу за №409. В даний час у позивачів виникла необхідність у відчуженні квартири, проте вони позбавлені такої можливості, оскільки ними втрачений правовстановлюючий документ, а дублікат вони не можуть отримати через відсутність органу, який видав зазначений правовстановлюючий документ. Крім того нотаріусом не приймається як правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації ХНВО "Еліта", оскільки воно видане не уповноваженим на це органом.

Представник позивачів в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

У минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - Самчиківської сільської ради Старокостянтинівсього району, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не зявивсь, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи. Дослідивши докази у справі, заслухавши думку учасників процесу в попередніх судових засіданнях, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду справи, позивачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 19 червня 1996 року відділом Хмельницького науково-виробничого об"єднання "Еліта", на підставі розпорядження від 22.04.1996р. за №82, належить квартира АДРЕСА_2 площею 74.1 кв.м, житловою площею 48.4 кв.м., в тому числі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - по 1/4 частці.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданного Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05.11.2010 року ОСОБА_3 належить 1/4 частка квартири.

Право власності ОСОБА_1 на 1/4 частку вищевказаної квартири зареєстровано в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 409 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 19 червня 1996 року відділом Хмельницького науково-виробничого об"єднання "Еліта".

З тих самих підстав зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 частці квартири АДРЕСА_2.

Окрім цього, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданного Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05 листопада 2010 року.

В даний час у позивачів виникла необхідність у відчуженні квартири, проте вони не можуть цього зробити так як втрачений правовстановлюючий документ, а дублікат вони не можуть отримати через відсутність органу, який видав зазначений правовстановлюючий документ, а саме відділу приватизації Хмельницького науково-виробничого об"єднання "Еліта". Крім того нотаріусом не приймається як правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації ХНВО "Еліта", оскільки воно видане не уповноваженим на це органом.

Зазначенні обставини підтверджуються ксерокопією свідоцтва про право власності на житло виданого 19 червня 1996 року відділом Хмельницького науково-виробничого об"єднання "Еліта", свідоцтвом про право на спадщину, виданного Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05 листопада 2010 року, технічним паспортом на квартиру, рішенням виконавчого комітету Самчиківської сільської ради від 19.06.2002 року, інформаційною довідкою характеристикою про технічний опис об"єкта нерухомого майна, інвентарною справою на квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, яка діяла на час виникнення прав на нерухоме майно) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення. Відповідно до п.п.13,14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Вищезазначеним Положенням також визначався порядок державної реєстрації права власності на квартиру, зокрема п.28 Положення передбачалася обов'язкова реєстрація в органах технічної інвентаризації свідоцтва про право власності на квартиру.

Таким чином, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили Цивільним Кодексом України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, право власності кожного з відповідачів на 1/4 частку приватизованої квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 виникло з моменту видачі розпорядження про передачу квартири у власність, тобто з 22 квітня 1996 року.

Оскільки у ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відсутній належний правовстановлюючий документ є необхідність їх захисту в судовому порядку.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, з огляду на те, що 1/4 частка квартири вже належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданного Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05 листопада 2010 року.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що за кожним з позивачів слід визнати право власності по 1/4 частці квартири АДРЕСА_5.

Керуючись ст.ст.11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя