Провадження № 2/201/3267/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання недостовірною інформації, що в квартиру АДРЕСА_1 працівники відповідача не мають доступу, зобов'язання припинити дії по розповсюдженню цієї інформації, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

22.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень від 22.08.2016р. просив суд визнати недостовірною інформацію, що в квартиру АДРЕСА_1 працівники відповідача не мають доступу; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та по 50 грн. за кожен наступний день, починаючи з 22.08.2016р. - до винесення рішення по справі (а.с. № 2, 34).

В обґрунтування вимог позовної заяви, з урахуванням уточнень від 22.08.2016р. позивач посилався на те, що 18.01.2016р. за адресою: АДРЕСА_1 співробітниками відповідача було, на думку позивача, незаконно здійснено відключення газопостачання, яке останні відмовлялися відновлювали довгий час, посилаючись при цьому, зокрема, у офіційних листах підприємства, на неможливість відновлення газопостачання з причини відсутності доступу до квартир відповідних мешканців будинку, в тому числі і до квартири позивача. Позивач вважає, що співробітники відповідача незаконно відмовляли у підключенні будинку до газопостачання, оскільки відключення відбувалося поза межами квартири позивача, а отже не має причин надавати останнім доступ до його житла. А тому ОСОБА_1 вважає, що відповідачем розповсюджується недостовірна інформація відносно нього, а тому його порушене право має бути відновлено відповідно до ст. 277 ЦК України.

Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода. Зазначає, що йому 66 років, у зв'язку з чим у нього є негаразди зі здоров'ям та нервовою системою. Відповідач не прийняв належних заходів реагування, спрямованих на відновлення його прав, вчинив свавілля демонстративно, повівся нахабно, злісно, цинічно, образливо. Вказана поведінка відповідача визвала у нього хвилювання і переживання, які тривають і досі. Моральну шкоду оцінює у 5000 грн. та по 50 грн. за кожний наступний день, починаючи з 22.08.2016р. по день винесення рішення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, надавши аналогічні пояснення. Крім того, пояснював, що він дійсно не бажав надавати доступу до своєї квартири співробітникам відповідача, оскільки останні не мали правових підстав для отримання такого доступу.

Представник відповідача - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 01.09.2016 № 74юр - а.с. № 49) в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі (а.с. № 44), надав заперечення на позов, в яких просив в задоволені позову відмовити з посиланням на те, що 18.01.2016р. за адресою: АДРЕСА_1, припинялося газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

22.01.2016р. (вх. № 982-Р) ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дніпрогаз» щодо припинення газопостачання за його адресою. 28.01.2016р. (вих. № 840/7/7-3) заявника було повідомлено про причини припинення газопостачання та спосіб відновлення газопостачання, зокрема, зазначило, що газопостачання стояків квартир буде здійснено після надання власниками всіх квартир доступу представникам підприємства до газових приладів для проведення технічного обслуговування. Отже, в момент отримання відповіді, заявник вже був повідомлений про необхідність здійснити заходи з надання доступу до газових приладів та пристроїв для їх технічного огляду.

Як виявилося згодом, позиція позивача про неправомірність зазначення інформації щодо ненадання доступу викликана, виключно, з незгодою ОСОБА_1 надати такий доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для огляду газових пристроїв та приладів у своєму помешканні.

Тому, ОСОБА_1 звернувся до відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Дніпропетровській області про надання роз`яснень щодо правомірності дій ПАТ «Дніпрогаз» з припинення газопостачання за адресою заявника, можливості відновлення газопостачання та необхідності перевірки газових приладів та пристроїв. Відділ НКРЕКП у Дніпропетровській області, за вих. № Р-36-19с/43 від 17.03.2016р., зокрема, повідомив заявника, що пунктами 7.23 та 7.43 ПБСГУ визначено, всі газопроводи і газове обладнання перед їх приєднанням, а також після ремонту підлягає зовнішньому огляду і контрольному опресовуванню бригадою, яка проводить пуск газу, при цьому пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене опресовування, забороняється. Відновлення газопостачання із дотриманням вимог Правил безпеки систем газопостачання, зокрема, щодо доступу до газового обладнання споживачів не суперечить вимогам Правил та Кодексу газорозподільних систем.

08.06.2016р., в чергове, ОСОБА_1 не надано доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для обстеження газових приладів та пристроїв в кв. № 26 за адресою: АДРЕСА_1, у зв`язку з чим, працівниками ПАТ «Дніпрогаз» спільно з представником КВ РЕП №6 Жовтневого району, засвідчено печаткою останнього, та мешканцем кв. № 39, ОСОБА_3, складено акт про недопуск для проведення технічного обслуговування. В подальшому ненадання доступу для проведення технічного обслуговування до вищевказаної квартири фіксувалося актом від 08.09.2016р. та актом від 26.09.2016р.

За таких обставин зазначена інформація про ненадання доступу для технічного обстеження газових приладів та пристроїв у АДРЕСА_2, є достовірною, підстав для визнання її недостовірною немає. Зокрема, позивач не підтвердив жодними доказами, що надавав працівникам ПАТ «Дніпрогаз» для огляду та обстеженням газові прилади у своїй квартирі, тоді як відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, вимога щодо визнання недостовірною інформації та заборону дій щодо її поширення не відповідає визначеним ст. 16 ЦК України способам захисту та не може бути предметом судового спору. Враховуючи те, що розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними (невизнаними або оспорюваними) можливості застосовувати способи захисту, визначені законом або договором - зазначення достовірної інформації в документах не встановлює факту порушення прав позивача за змістом ст. ст. 1, 3, 15, 16 ЦК України.

Враховуючи, що вимогою у справі є визнання недостовірною інформації, а не відновлення прав позивача, як споживача послуг, то підстав для відшкодування шкоди відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» немає.

Так само, підстав для відшкодування моральної шкоди передбаченої ст. 1167 ЦК України немає, оскільки позивач (скаржник) не визначив, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань позивач виходив визначаючи розмір такої шкоди та якими доказами це підтверджується, як того вимагає вказана норма та положення п. п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. Розрахунку та обґрунтування спричиненої моральної шкоди не надано. Просив в задоволені позову відмовити.

З урахуванням заяви представника відповідача про розгляд справи за його відсутністю та на підставі ст.169 ЦПК України, суд ухвалою суду від 28.11.2016р. (без виходу до нарадчої кімнати) ухвалив розглядати справу за відсутністю представника відповідача.

З урахуванням того, що представник відповідача надав свої письмові заперечення проти позову, отже позиція відповідача суду відома, є підстави для винесення рішення суду на загальних засадах цивільного судочинства відповідно до глави 7 розділу III ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2016р. за адресою: АДРЕСА_1, припинялося газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії (витоку газу) та проведення ремонтно-відновлювальних робіт (а.с. № 50).

Згідно п. 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246 із змінами і доповненнями від 02.03.2015р., одними з причин припинення газопостачання є проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітальний ремонт системи газопостачання, проведення ремонтно-відновних робіт та порушення споживачем строків оплати за спожитий природний газ.

Листом від 21.01.2016р. ПАТ «Дніпрогаз» повідомив голову Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та виконавчого директора КВ РЕП Жовтневого району, що 18.01.2016р. за адресою: АДРЕСА_1 до диспетчерської аварійної служби надійшла заявка про витік газу. Через негерметичність газопроводу без газу залишилися квартири № 22, 23, 26, 27, 30. 31, 34, 35, 38, 39. У зв'язку з відсутністю доступу до кв. 22, 23, 26, 30, 34 та 35 відновлення газопостачання не здійснюється (а.с. № 35).

Всі роботи на об`єктах газорозподільних систем, газових приладів та пристроїв виконуються з урахуванням вимог Правил безпеки системи газопостачання, що затверджено Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015р. за №285 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.06.2015р. за № 674/27119. Ці правила, зокрема, встановлюють вимоги безпеки до систем газопостачання для забезпечення споживачів природним газом.

У відповідності до п. 5.4. Правил безпеки систем газопостачання (далі - ПБСГ) умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 5.7 гл. 5 розд. V ПБСГ, обладнання житлових та громадський будинків підлягає відключенню від системи газопостачання із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу, самовільного підключення газових приладів та пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником технічного обслуговування тощо.

Відповідно до п. 7.17 розд. VII ПБСГ всі об`єкти системи газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування забороняється.

22.01.2016р. (вх. № 982-Р) ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дніпрогаз» щодо припинення газопостачання за його адресою. 28.01.2016р. (вих. № 840/7/7-3) заявника було повідомлено про причини припинення газопостачання та спосіб відновлення газопостачання, зокрема, зазначило, що газопостачання стояків квартир буде здійснено після надання власниками всіх квартир доступу представникам підприємства до газових приладів для проведення технічного обслуговування. Отже, в момент отримання відповіді, заявник вже був повідомлений про необхідність здійснити заходи з надання доступу до газових приладів та пристроїв для їх технічного огляду (а.с. № 50).

ОСОБА_1 звернувся до відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Дніпропетровській області про надання роз`яснень щодо правомірності дій ПАТ «Дніпрогаз» з припинення газопостачання за адресою заявника, можливості відновлення газопостачання та необхідності перевірки газових приладів та пристроїв. Відділ НКРЕКП у Дніпропетровській області, за вих. № Р-36-19с/43 від 17.03.2016р., зокрема, повідомив заявника, що пунктами 7.23 та 7.43 ПБСГУ визначено, всі газопроводи і газове обладнання перед їх приєднанням, а також після ремонту підлягає зовнішньому огляду і контрольному опресовуванню бригадою, яка проводить пуск газу, при цьому пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене опресовування, забороняється. Відновлення газопостачання із дотриманням вимог Правил безпеки систем газопостачання, зокрема, щодо доступу до газового обладнання споживачів не суперечить вимогам Правил та Кодексу газорозподільних систем (а.с. 51 - 53).

Окрім цього, зобов`язання споживачів надавати доступ працівникам ПАТ «Дніпрогаз» до газових приладів та пристроїв закріплювалося у наступних нормах.

Частиною 12 пункту 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246, які діяли до 16.07.2016р., передбачалося зобов`язання споживачів надавати безперешкодний доступ у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади та пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для: локалізації та ліквідації аварійних ситуацій; відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів тощо.

За умовами ч. 3 п. 29 Правил, виконання вимог Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил є прямим зобов`язанням споживачів.

Також, згідно ч. 7 п. 22 розд. ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, побутовий споживач зобов`язаний виконувати обов`язки передбачені цими Правилами та чинним законодавством. Зокрема, не перешкоджати газорозподільному підприємству (ПАТ «Дніпрогаз») при виконанні ним своїх обов`язків з урахуванням вимог ПБСГ.

Судом встановлено, що 08.06.2016р., ОСОБА_1 не надано доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для обстеження газових приладів та пристроїв в квартирі АДРЕСА_1, у зв`язку з чим, працівниками ПАТ «Дніпрогаз» спільно з представником КВ РЕП №6 Жовтневого району, засвідчено печаткою останнього, та мешканцем кв. 39, ОСОБА_3, складено акт про недопуск для проведення технічного обслуговування. В подальшому ненадання доступу для проведення технічного обслуговування до вищевказаної квартири фіксувалося актом від 08.09.2016р. та актом від 26.09.2016р. (а.с. № 55 - 58).

В судовому засіданні, надаючи пояснення по суті позовних вимог, позивач не заперечував того факту, що він не бажав та не бажає допускати співробітників відповідача до своєї квартири, оскільки, на його думку, останні на це не мають законних підстав.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суд дійшов висновку, що зазначена інформація про ненадання доступу для технічного обстеження газових приладів та пристроїв у АДРЕСА_2, є достовірною, оскільки підтверджується, зокрема складеними актами про недопуск для проведення технічного обслуговування та не спростовується самим позивачем.

За таких обставин, позиція позивача про неправомірність зазначення інформації щодо ненадання доступу викликана, виключно, з незгодою ОСОБА_1 надати такий доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для огляду газових пристроїв та приладів у своєму помешканні.

Суд також доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності вини та порушень з боку відповідача, тому не обґрунтованими є доводи позивача про завдання моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК та відсутністю доказів якими підтверджується заявлена вимога в цій частині.

Таким чином, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання недостовірною інформації, що в квартиру АДРЕСА_1 працівники відповідача не мають доступу, зобов'язання припинити дії по розповсюдженню цієї інформації, про відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі.

Заперечення представника відповідача стосовно невірного обрання позивачем способу захисту, суд оцінює критично, оскільки відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору та в задоволені позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе компенсувати ці витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України від 09.12.1999р. № 2246 (які діяли до 16.07.2016р.), Правилами безпеки систем газопостачання, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст.ст. 16, 22,23, 277, 1167 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання недостовірною інформації, що в квартиру АДРЕСА_1 працівники відповідача не мають доступу, зобов'язання припинити дії по розповсюдженню цієї інформації, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко