Справа №461/5329/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

10 жовтня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі : головуючого-судді Лялюк Є. Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м.Львові та зняття їх з реєстраційного обліку з вказаної адреси, покликаючись на те, що позивач - ОСОБА_2, 17.08.1932р.н., являється власником квартири №11 в будинку №4 на пл.Григоренка у м.Львові на підставі договору дарування квартири ВРХ №083129 від 04.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №515, витягу про державну реєстрацію прав №35932562 від 22.10.2012 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». В квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_3, 09.05.1939р.н., ОСОБА_4, 29.02.1964р.н., ОСОБА_5, 24.04.1961р.н., ОСОБА_6, 28.05.1983р.н., ОСОБА_7, 25.04.1992р.н., ОСОБА_8, 12.01.1942р.н., які за вказаною адресою фактично не проживають з 2012 року, однак по даний час залишаються зареєстрованими на спірній житловій площі. Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі породжує численні незручності, зокрема, необхідність у більшому розмірі сплачувати комунальні послуги, та створює перешкоди у реалізації права приватної власності на квартиру в частині володіння, користування та розпорядження належним позивачу майном. Де на даний час фактично проживають чи перебувають відповідачі і як з ними можна зконтактуватись позивачу не відомо. В звязку з цим позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідачам надіслані судові повістки відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Крім цього, виклик відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 також відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України здійснювався шляхом публікації оголошення в газеті «Ваш магазин» від 19 вересня 2016 року №72 (1715). Тому згідно з ст.ст. 169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №65788858 від 14.08.2016 року власником квартири за адресою Львівська обл., м. Львів, площа ОСОБА_10 генералаАДРЕСА_1, являється позивач - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, р.№515, 04.10.2012, посвідчений ОСОБА_9, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №1271 від 11.08.2016 року, виданої ЛМКП «Айсберг», власником квартири №11 в будинку №4 на пл.Григоренка в м.Львові являється позивач - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, зареєстрованому в реєстрі за №515 від 04.10.2012 року, витягу про державну реєстрацію прав №35932562 від 22.10.2012 року. Також відповідно до вказаної довідки у вказаній квартирі, зокрема, є зареєстрованими на даний час відповідачі - ОСОБА_3, 09.05.1939р.н., ОСОБА_4, 29.02.1964р.н., ОСОБА_5, 24.04.1961р.н., ОСОБА_6, 28.05.1983р.н., ОСОБА_7, 25.04.1992р.н., ОСОБА_8, 12.01.1942р.н., а також є зареєстрованими члени сімї позивача, а саме зять позивача ОСОБА_11, 24.06.1951р.н., донька позивача ОСОБА_12, 01.07.1957р.н., онук позивача ОСОБА_13, 03.09.1978р.н.

Відповідно до акту ЛМКП «Айсберг» від 10.08.2016 року, складеному комісією ЛМКП «Айсберг» в складі головного інженера ЛМКП «Айсберг» ОСОБА_14, майстрів по експлуатації житлового фонду ЛМКП «Айсберг» ОСОБА_15 та ОСОБА_16, було встановлено, що в квартирі №11 на пл.Григоренка, 4 в м.Львові з 22.10.2012 року по даний час зареєстровані, але фактично не проживають відповідачі - ОСОБА_3, 09.05.1939р.н., ОСОБА_4, 29.02.1964р.н., ОСОБА_5, 24.04.1961р.н., ОСОБА_6, 28.05.1983р.н., ОСОБА_7, 25.04.1992р.н., ОСОБА_8, 12.01.1942р.н.

Також в судовому засіданні, даючи показання в якості свідків, ОСОБА_11, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_12, проживаюча за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердили вказану інформацію та повідомили суду, що відповідачі - ОСОБА_3, 09.05.1939р.н., ОСОБА_4, 29.02.1964р.н., ОСОБА_5, 24.04.1961р.н., ОСОБА_6, 28.05.1983р.н., ОСОБА_7, 25.04.1992р.н., ОСОБА_8, 12.01.1942р.н., з 22.10.2012 року по даний час зареєстровані, але фактично не проживають в квартирі №11 на пл.Григоренка, 4 в м.Львові.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що до юрисдикції судів віднесено всі правові відносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до п.п. 3, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України одними із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджався своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

При цьому згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчиняти нею дії, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Отже, позивач ОСОБА_2 є власником квартири №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м.Львові, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35932562 від 22.10.2012 року, а тому може вимагати усунення перешкод у користуванні належною їй квартирою.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідачі втратили право користування квартирою №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м.Львові.

Отже, судом встановлено, що відповідачі з 22.10.2012 року по даний час понад три роки в квартирі №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м.Львові фактично не проживають, добровільно з реєстрації з вказаної адреси не знімаються, а тому в силу формальної реєстрації відповідачів у спірній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, відповідачі порушують її право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи.

Відповідно до п. 34 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_2 представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи, на підтвердження необхідності визнання відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право на користування квартирою №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м.Львові, а також зняття їх з реєстраційного обліку з вказаної адреси, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 31, 57, 60, 74, 118-120, 122, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 216, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207, Постановою №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_3, 09.05.1939р.н., ОСОБА_4, 29.02.1964р.н., ОСОБА_5, 24.04.1961р.н., ОСОБА_6, 28.05.1983р.н., ОСОБА_7, 25.04.1992р.н., ОСОБА_8, 12.01.1942р.н., такими, що втратили право на користування квартирою №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м. Львові.

Зняти ОСОБА_3, 09.05.1939р.н., ОСОБА_4, 29.02.1964р.н., ОСОБА_5, 24.04.1961р.н., ОСОБА_6, 28.05.1983р.н., ОСОБА_7, 25.04.1992р.н., ОСОБА_8, 12.01.1942р.н., з реєстрації в квартирі №11 в будинку №4 на пл. Григоренка у м. Львові.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.