АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2048/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1767/К/16 суддя Квятковський Я.А.
Категорія - 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Михайлів Л.В.

за участю: секретаря - Маслової К.В.

представника відповідача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 313200,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що працював на підприємстві відповідача з 18.01.1984 року по 04.10.1991 року, з 02.04.1992 року по27.11.1995 року та з 04.09.1997 року по 21.12.2006 року виконував роботу відповідно до трудового договору, працював за спеціальністю машиніст млинів та слюсар черговий з ремонту устаткування.

Первинно втрату працездатності в розмірі 20% позивачу встановлено в липні 2013 року. При наступному переогляді в липні 2014 року, позивачу встановлено 25% втрати працездатності, наступний переогляд призначено на червень 2017 року. У зв'язку з професійною хворобою ОСОБА_3 спричинена моральна шкода, оскільки він змушений змінити звичний спосіб життя - постійно лікуватися амбулаторно та стаціонарно; позивачеві важко виконувати будь-яку роботу, він страждає на задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель з виділенням харкотиння, важкість у грудній клітині, він обмежений у вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв'язки.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на його користь з відповідача 15000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ПАТ «ПівнГЗК» зазначив, що судом не враховано його доводи щодо відсутності ознак протиправності у діях ПАТ «ПівнГЗК». До того ж вважає, що судом не досліджено належним чином причино-наслідкового зв'язку дій відповідача та виникненням моральної шкоди у позивача. Між тим, представник відповідача зауважив на тому, що позивач сам винен в отриманні ним професійного захворювання, оскільки свідомо працевлаштовувався на підприємство відповідача будучи повідомленим про наявність шкідливих факторів трудового процесу та можливі наслідки для його здоров'я; та за власної ініціативи продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів, розраховуючи на пільгове пенсійне забезпечення. Також, в апеляційній скарзі представник відповідача зазначив, що суд першої інстанції визначаючи розмір моральної шкоди до стягнення не врахував вимоги розумності та справедливості. Вважає, що судом не обґрунтовано визначений до стягнення розмір моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, працюючи протягом тривалого часу, впродовж 20 років в умовах впливу шкідливих факторів, отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І ст., Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові прояви (І ст. за класифікацією ОСОБА_4 а ОСОБА_5.) (а.с.9).

Висновком МСЕК первинно втрату працездатності в розмірі 20% ОСОБА_3 встановлено в липні 2013 року, при наступному переогляді в липні 2014 року відсоток втрати працездатності збільшився до 25% з призначенням наступного переогляду у червні 2017 року. (а.с.20-21).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 19.04.2013 року та висновку ЛЕК НДІ (а.с.9, 16-19), причиною професійних захворювань ОСОБА_3 є стаж роботи протягом 20 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку дій відповідача з наслідками що наступили, оскільки, факт заподіяння позивачеві моральної шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

У зв'язку з чим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні ним професійного захворювання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: