Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/2874/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Провадження №22-ц/778/363/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про виселення, який було уточнено.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є користувачем АДРЕСА_1 «а» в м. Запоріжжі на підставі ордеру, виданого 23.09.1986 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року було визнано недійсними розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_2 буд. 154 «а» по пр. Леніна»; свідоцтво про право власності на житло № 326 від 22.09.2008 року, видане ОСОБА_9; договір купівлі-продажу кв.49 у буд. 154 «а» по пр. Леніна в м. Запоріжжі, укладений ОСОБА_9 з ОСОБА_6; припинено право власності на кв. 49 в буд. 154 «а» по пр. Леніна в м. Запоріжжі . зареєстроване за ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене просила суд виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 з АДРЕСА_3 «а» в м. Запоріжжі без надання іншого жилого приміщення у звязку з втратою останніми права користування зазначеним житловим приміщенням внаслідок визнання недійсним з 08.04.2015 року договору купівлі-продажу квартири.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_8, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, орган опіки та піклування районного адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в кв. 49 в буд. 154 «а» в м. Запоріжжі не проживають без поважної причини з 29.11.2013 року, тобто більше 6 місяців.

Крім того, вони втратили право користування спірною квартиро, у звязку з їх вибуттям на постійне місце проживання до м. Севастополя, де вони були зареєстровані з 18.11.2011 року по 05.04.2012 року, за адресою: вул. Пляжна, буд. 3 м. Севастополь.

Також зазначала, що починаючи з 30.01.2009 року всі комунальні платежі сплачувала вона та ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування кв. 49 в буд. 154 «а» в м. Запоріжжі; судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року первісний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про виселення задоволено.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 з кв. 49 по пр.. Леніна 154 «а» в м. Запоріжжя без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, орган опіки та піклування районного адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог, а її зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_5 до ОСОБА_9, ОСОБА_6., ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_8 задоволені.

З набранням законної сили 08 квітня 2015 року рішенням Жовтневого районного м. Запоріжжя , поновлено право ОСОБА_5 та ОСОБА_8 як користувачів спірної мири 49 в будинку 154 -А в м. Запоріжжі на підставі ордеру від 23.09.1986 року № 4448 , та припинено право відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на спільну сумісну власність подружжя у вигляді спірної квартири.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4, реєстровану за ОСОБА_6 скасовано 01.09.2015 року (а.с.97).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7 за змістом ст. ст. 346, 317 ЦК України втратили право володіння, користування та розпорядження квартирою № 49 в будинку 154 -А в м. Запоріжжі, яка була придбана ними як спільна сумісна масності подружжя .

На теперішній час в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_6 , та ОСОБА_4, онук відповідача . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з огляду на припинення у ОСОБА_6, ОСОБА_7 права власності на спірне житло, за приписами ч.І ст. 405 ЦК України втратив право користування вказаним житлом .

Факт проживання в спірній квартирі ОСОБА_7 не оспорювався.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку.

Приймаючи до уваги , що на теперішній час будь-яких правових підстав для проживання в .кв. № 49 будинку 154-А в м. Запоріжжі у ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_4 не має , суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , суд дійшов до правильного висновку про його безпідставність, оскільки після припинення права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на квартиру, син позивача - ОСОБА_4, який був зареєстрований в ній з 29.11.2013 року ,як член сімї власника квартири , втратив права такої вимоги до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а отже є неналежним позивачем.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: