АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування нотаріального напису та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 19.08.2013р. між ТОВ «ПоршеМобіліті» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 50010116, за умовами якого ТОВ «ПоршеМобілті» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 113 960,66грн., що становило еквівалент 14 020,75 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9,9% на придбання автомобіля Volkswagen Polo реєстраційний номер НОМЕР_1.

На забезпечення вимог ТОВ «ПоршеМобіліті» за вказаним кредитним договором між ОСОБА_2 та ТОВ «ПоршеМобіліті» був укладений Договір застави транспортного засобу № 50010116 від 21.08.2013р.. за умовами якого ОСОБА_2 передала у заставу ТОВ «ПоршеМобіліті» автомобіль VolkswagenPolo реєстраційний номер НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства, стягнута заборгованість не є безспірною, не було направлено вимогу про виконання порушеного зобов'язання. Тому просила скасувати виконавчий напис від 06.04.2015, який зареєстрований в реєстрі №459 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. та визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка АндріяМиколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В скарзі вказувала на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не було надано оцінки Додатковій угоді № 1 до Кредитного договору з ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» де було вказано, що адреса реєстрації позивача станом на 25.06.2014 р. змінилась на: АДРЕСА_1. Разом з тим відповідач вимогу про повернення заборгованості на вказану адресу не надсилав. За таких обставин нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Суд також не врахував, що виконавчий напис нотаріусом вчинений на суму заборгованості 308 798, 59 грн., а у письмовому повідомленні від 04.02.2015 р., яке міститься в матеріалах справи, викладена вимога про прострочення суми 312 054,42 грн. Таким чином є всі підстави вважати, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму боргу , яка не є безспірною.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення скарги заперечувала .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу» передбачає види звернення стягнення на предмет застави: звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Статтями 24, 26 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису, також передбачено порядок звернення стягнення на рухоме майно боржника шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктом 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно з ч. 2 вказаної статті повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 19.08.2013р. між ТзОВ «ПоршеМобіліті» та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № 50010116, за умовами якого ТОВ «ПоршеМобілті» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 113 960,66грн., що становило еквівалент 14 020, 75 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9,9% на придбання автомобіля Volkswagen Polo реєстраційний номер НОМЕР_1.

На забезпечення вимог ТОВ «ПоршеМобіліті» за вказаним кредитним договором між ОСОБА_2 та ТОВ «ПоршеМобіліті» був укладений Договір застави транспортного засобу № 50010116 від 21.08.2013р., за умовами якого ОСОБА_2 передала у заставу ТзОВ «ПоршеМобіліті» автомобіль Volkswagen Polo реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п.1.3.1. Договору розмір платежів, що підлягають сплаті Позивачем повернення Кредиту, визначено в гривні на день укладання Договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору. В подальшому Позивач мав сплачувати платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків в гривні: при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунках обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі.

Починаючи з червня 2014 року Позивач в порушення вимог чинного законодавства та умов Договору почав порушувати умови свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредиту та сплати інших платежів.

Станом на 04.02.2015 року у Позивача виникла заборгованість перед Відповідачем за несплаченими платежами за Договором на загальну суму 32 915,75грн.

У зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору Відповідачем було направлено Позивачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50010116 від 04.02.2015р. з вимогою повернути суму Кредиту, сплатити заборгованість та штрафні санкції.

Вказана вимога була отримана позивачем 11.02.2015р.

Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про необхідність повернення суми кредиту, сплату заборгованості та штрафних санкцій та примусове стягнення цих сум, в тому числі за рахунок заставленого майна.

У зв'язку із систематичним порушенням умов Договору з боку Позивача, починаючи з червня 2014 року, несплатою платежів за Договором відповідно до Графіку погашення. Відповідач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства почати процедуру звернення стягнення на Предмет застави у примусовому порядку та процесу повернення заборгованості за Договором з Позивача.

06.04.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. здійснено виконавчий напис, яким звернено стягнення на автомобіль VolkswagenPolo реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу в рахунок погашення заборгованості в розмірі 308 798 грн. 59 коп.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції встановив, що нотаріусом не були порушені вимоги закону при вчиненні виконавчого напису.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про недоведеність заявлених позовних вимог, відповідає цим обставинам та вимогам Закону, який вірно був застосований судом .

Доводи скарги про те, що позивачу не надсилалась вимога про погашення заборгованості за адресою, зазначеною в додатковій угоді, правового значення не мають, так як матеріалами справи підтверджено, що така вимога була отримана позивачем 11 лютого 2015 року, що підтверджується зворотним повідомленням на а.с. 89.

Доводи скарги про те, що виконавчий напис вчинено на іншу суму, ніж позивач зазначав у своїй вимозі, також колегія суддів не приймає, тому, що як вбачається з матеріалів справи і зазначено в апеляційній скарзі нотаріус вчинив виконавчий напис про погашення заборгованості на меншу суму, ніж було виставлено у вимозі, тобто права позивача за таких обставин не є порушеними з огляду на те, що позивач була попереджена про необхідність повернути борг у більшому розмірі.

Крім того, судом було встановлено, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані всі , передбачені законом документи, які свідчили про безспірність вимог. До повноважень нотаріуса не входить перевірка правильності нарахування заборгованості. Апеляційному суду не було подано жодних доказів, які б свідчили про те, що внаслідок вчинення виконавчого напису з позивача стягнуто більшу суму боргу, ніж остання зобов'язана погасити за умовами договору, який вона уклала з відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність постановленого рішення не впливають.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дав належну оцінку доводам позивача та наданим доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: