Провадження № 4-с/201/87/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді Ходаківського М.П., за участі секретаря судового засідання Максимової О.В, представника скаржника - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на постанову про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено (а.с. 63-64).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду1 інстанції (а.с. 98-101).

Відповідно до автоматичного розподілу між суддями у відповідності до ст.11-1 ЦПК України справу було передано до провадження судді Черновського Г.В.

У звязку із звільненням судді Черновського Г.В. з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 жовтня 2016 року вказану цивільну справу було повторно автоматизовано розподілено та передано в провадження судді Ходаківського М.П.

В обґрунтування даної скарги заявник зазначив, що 24 листопада 2015 року представником боржника отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 48927396 від 05 жовтня 2015 року, винесеної державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 за виконавчим листом № 2-3481, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 03 листопада 2000 року. Дану постанову скаржник вважає неправомірною, оскільки ОСОБА_3 не подавала письмової заяви про примусове виконання виконавчого листа, а також державним виконавцем у виконавчому документі було змінено резолютивну частину рішення.

Представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Державний виконавець Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Як встановлено у ході розгляду справи, згідно з матеріалами дослідженої судом при розгляді цієї справи цивільної справи № 2-3481/2000 03 листопада 2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 НДР на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23.10.2000 року, в особі матері ОСОБА_3 (а.с. 8 справи № 2-3481/2000).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду (а.с. 16 справи № 2-3481/2000).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови від 03 листопада 2000 року по цивільній справі № 2-3481/2000р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено (а.с. 7 справи № 8-22/11 (вшито до справи № 2-3481/2000).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року залишено без змін (а.с. 44-45 справи № 2-3481/2000).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 2-3481/2000 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів відмовлено (а.с. 62-63 справи № 201/17490/15-ц (вшито до справи № 2-3481/2000).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року залишено без змін (а.с. 108-109 справи № 2-3481/2000).

26 листопада 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено (а.с. 63-64).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду1 інстанції (а.с. 98-101). У даній ухвалі апеляційний суд Дніпропетровській області посилався на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не було досліджено ані виконавчого листа №2-3481, ані матеріалів цивільної справи, за результатами розгляду якої, 03 листопада 2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, тобто не було виконано всіх необхідних дій спрямованих на усунення розбіжностей в наявних матеріалах справи, відомостях щодо змісту резолютивної частини рішення суду та постанови про відкриття провадження, не перевірено доводів ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження без заяви стягувача, приймаючи до уваги, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, та вказано, що висновок суду першої інстанції про безпідставність скарги заявника є передчасним.

Відповідно до матеріалів скарги 05 жовтня 2015 року державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48927396 на підставі виконавчого листа № 2-3481, виданого 03.11.2000 року про: «стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, на його користь до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3».

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

Судом для зясування обставин у справі та для винесення справедливого рішення до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було направлено ухвали про витребування матеріалів виконавчого провадження № 48927396 (а.с. 30, 54 справи № 201/17491/15-ц).

З наданих представником Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції копій матеріалів виконавчого провадження № 48927396 установлено, що у цих матеріалах відсутня заява ОСОБА_3 про примусове виконання рішення суду, на підставі якої і було відкрито виконавче провадження (а.с. 84-95 справи № 201/17491/15-ц).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення.

Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів справи № 2-3481/2000 резолютивна частина постанови суду від 03 листопада 2000 року та резолютивна частина, викладена у постанові про відкриття виконавчого провадження від 05 жовтня 2015 року відрізняються за своїм змістом, а саме: у резолютивній частині спірної постанови державного виконавця зазначено про «стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, на його користь до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3». Проте, згідно тексту постанови суду від 03 листопада 2000 року стягнення з боржника частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не зазначено.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази подання ОСОБА_3 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції заяви про примусове виконання рішення суду від 03 листопада 2000 року, а також неправильним зазначенням державним виконавцем резолютивної частини рішення суду у постанові про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про недотримання державним виконавцем вимог законодавства щодо підставвідкриття виконавчого провадження та вимог, яким повинна відповідати постанова про відкриття виконавчого провадження, суд дійшов про обгрунтованість поданої скарги.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_2, викладені у скарзі, є доведеними, у звязку із чим скарга ОСОБА_2 на постанову про відкриття виконавчого провадження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на постанову про відкриття виконавчого провадження задовольнити.

Постанову державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 05 жовтня 2015 року про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 48927396 скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені за наслідками розгляду справи 01 грудня 2016 року. Повний текст складено 05 грудня 2016 року.

Суддя М.П.Ходаківський