АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/393/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 49, 50 Марцішевська О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

з участю позивача ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 травня 2014 року у відділі ДРАЦС по Соснівському району м.Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, згідно актового запису № 92. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з липня 2014 року сімейні відносини між подружжям погіршились, сторони припинили вести спільне господарство та спільно проживати.

Після фактичного розпаду сім'ї дитина залишилася проживати з матір'ю. Але ОСОБА_8 належної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

ОСОБА_6 просила суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8;

- стягнути з ОСОБА_8, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (13 листопада 2015 року) до повноліття дитини.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року позовні вимоги було задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Не погодившись з даним рішенням, у січні 2016 року ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи яку зазначила, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку при винесенні рішення в частині визначення розміру аліментів, які належить стягнути з відповідача.

Зокрема суд не врахував ту обставину, що позивач є студенткою за контрактом денної форми навчання і самостійного заробітку не має й сама потребує значної матеріальної підтримки і при цьому вимушена самостійно утримувати дитину, тому що відповідач не виконує обов'язку з утримання дитини, хоча в змозі сплачувати аліменти, оскільки отримує заробітну плату в сумі 2 300 грн. А суд, ухвалюючи рішення, без належних на те підстав стягнув з нього аліменти у розмірі, який недостатній для забезпечення утримання і розвитку дочки, оскільки з 1/6 частина доходу відповідача будуть стягнуті аліменти у сумі менше 400 грн., тоді як прожитковий мінімум на дитину становить 1 167 грн., а батьки зобов'язані в рівних частинах брати участь в утриманні дитини.

ОСОБА_6 просила змінити рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року, стягнувши з ОСОБА_8 користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2015 року до повноліття дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був зареєстрований 17 травня 2014 року у відділі ДРАЦС по Соснівському району м.Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 92 /а.с. 11/.

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_9 /а.с. 9/.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розірвано.

Актом від 19 грудня 2015 року, що засвідчений начальником дільниці №4 КП «Соснівська служба утримання будинків», підтверджується факт проживання малолітньої ОСОБА_9 разом з її матір'ю ОСОБА_6 /а.с. 41/.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При ухваленні рішення в частині визначення розміру сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_8 є ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 44/, тому визначив до стягнення аліменти в розмірі не 1/4 частину , як просила позивач, а 1/6 частину від всіх доходів відповідача.

Але при цьому суд не врахував, що прожитковий мінімум для малолітньої дитини встановлений Законом на рівні 1 167 грн., тому визначений розмір аліментів 1/6 частина доходу відповідача незадовільно відзначиться на матеріальному забезпеченні неповнолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та унеможливить забезпечення їй належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Оскільки в такому разі з доходу відповідача (заробітна плата на посаді сільського голови Дацьківської сільської ради /а.с. 43/) в сумі 2 328 грн. ним буде сплачуватися лише 388 грн. аліментів (тобто фактично третина від прожиткового мінімуму), а мати дитини, в зв'язку з її скрутним фінансовим становищем, самостійно не зможе утримувати дитину і нести більше навантаження ніж батько дитини. Тому, що ОСОБА_6, на утриманні якої після розірвання шлюбу залишилася неповнолітня ОСОБА_9, згідно довідки від 01 лютого 2016 року /а.с. 40/, - є студенткою денної форми навчання за контрактом в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця, й не має змоги працювати для забезпечення неповнолітній дочці належного матеріального забезпечення.

Також суд залишив поза увагою ту обставину, що відповідач інших аліментних платежів не має і не надав доказів, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі та отримує доходи менші ніж доходи позивача, а дійсні обставини свідчать про протилежне.

Згідно з ч. 4, 5 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшовши до правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, - невірно визначив розмір аліментів 1/6 частину від доходів позивача, які підлягають до стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9

Оскільки правильним є розмір, який просила стягнути позивач, - 1/4 частина доходів відповідача.

Тому що стягнення аліментів у цьому розмірі буде відповідати положенням ст. 51 Конституції України про рівність прав і обов'язків подружжя у шлюбі й сім'ї та про обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимогам ст.180 -182 СК України, й цим буде забезпечено право малолітньої дитини на належне утримання.

Також вказаний розмір аліментів не буде обтяжливим для відповідача і відповідатиме нормам ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в грошовому виразі він буде складати 582 грн. та не перевищуватиме 50 відсотків заробітної плати цієї особи, в тому числі й з урахуванням прав на утримання іншої дитини відповідача.

Згідно ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами докази, частково допустив неповноту розгляду справи та невідповідність висновків суду обставинам справи - рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, належить змінити в частині визначення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Збільшивши визначений судом розмір аліментів, який підлягає до стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2015 року до повноліття дитини.

У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року належить залишити без змін.

Також, враховуючи, що підлягають до задоволення вимоги апеляційної скарги, відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_8 в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 606 грн. 32коп., від сплати якого була звільнена ОСОБА_6 при подачі апеляційної скарги на рішення.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - змінити.

Збільшити, визначений судом розмір аліментів, який підлягає до стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2015 року до повноліття дитини.

У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судовий збір в сумі 606 грн. 32 коп., від сплати якого була звільнена ОСОБА_6 при подачі апеляційної скарги на рішення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :