Справа № 283/2657/15-ц
провадження №2/283/47/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М., з участю сторін, прокурора Яричевської Н.М., представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Вигівської М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо її малолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи це тим, що відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню дітей, не проявляє турботи щодо них, не надає матеріальної допомоги та проживає окремо від них, внаслідок чого діти від народження проживають у сім'ї позивача. За весь цей час мати не цікавилась життям доньок-близнят, їх утриманням та вихованням не займалась, надавши нотаріально посвідчену заяву про передачу своїх дітей на утримання позивача.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши, що її дочка, ОСОБА_4 через місяць після народження дітей-близнят пішла з дому, залишивши їй розписку про відмову від дітей та передачу їх на її виховання та утримання. При цьому, мати дітей їх життям не цікавиться, не відвідує їх, навіть не телефонує, а вжиті нею заходи щодо повернення дочки до своїх дітей та проведені бесіди з нею результатів не дали. Внаслідок цього, онуки проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради позовні вимоги не визнала, вважаючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про аморальну поведінку ОСОБА_4, систематичного вживання нею алкогольних напоїв. немає жодного звернення структурних підрозділів, що опікуються дітьми, до служби у справах дітей про ухилення від виконання нею своїх обов'язків відносно малолітніх: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вважають недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що безаперечними доказами по справі доводиться факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки.

Відповідач до суду не з'явилась, подала заяву про згоду на розгляд позову без її участі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що задоволення позову найбільше відповідає інтересам дітей, в інтересах яких пред'явлено позов з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилися ІНФОРМАЦІЯ_1. Матір'ю дітей є ОСОБА_4, відповідач по справі, а запис про батька дітей зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

З часу народження дітей-близнят, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з бабусею, позивачем по справі, знаходячись на її утриманні та вихованні. Мати дівчат з ними не проживає, участі у їх вихованні не приймає, ніде не працює, почуттів материнства до дітей не виявляє.

В ст. 164 СК України вказано, що мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей підтверджується наступними доказами:

Довідкою депутата Малинської міської ради про те, що діти з дати їх народження постійно проживають з бабусею, ОСОБА_3, при цьому мати дітей, ОСОБА_4 з дітьми не проживає, участі у їх вихоанні не приймає.

З характеристики на ОСОБА_4 вбачається, що мати малолітніх дітей з березня 2014 року по червень 2015 року проживала з ОСОБА_7 у цивільному шлюбі, вживала алкоголь та курила. В 2015 році ніде не працювала, дітей за весь період з нею помічено не було.

З заяви посвідченою приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу від 23.04.2014 року, ОСОБА_4 передала своїх малолітніх дітей на утримання та виховання ОСОБА_3, при цьому, не заперечила проти того, щоб вона представляла інтереси її дітей в будь-яких підприємствах та організаціях.

З довідки дільничного педіатра Малинського МРЦПМСД Малинської міської ради від 01.10.2015 року слідує, що доглядом за онуками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснює бабуся, яка регулярно з'являється на огляди, виконує всі призначення та дотримується всіх рекомендацій, при цьому, мати дітей жодного разу на прийом до лікаря не з'явилась, під час виклику педіатра за місцем проживання присутня не була, станом здоров'я дітей не цікавиться.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, сукупність наведених доказів підтверджує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання доньок-близнят, нехтує своїми обов'язками матері; не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний розвиток, не займається підготовкою до їх самостійного життя, матеріально не підтримує, а відтак підлягає позбавленню батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

При цьому, суд критично відноситься до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Аргументація наведена в самому висновку є не ґрунтовною та не враховує ряд письмових доказів та обставин встановлених в судовому засіданні. При цьому, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" служба взагалі не вивчала умови проживання та утримання дітей відповідачем або їх бабусею, не склали акт обстеження умов їх проживання.

Вирішуючи питання про встановлення опіки щодо дітей суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 наказу № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року «Про затвердження Правил опіки та піклування» для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається родичам дитини незалежно від місця їх проживання,особам, у сім'ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування.

За приписами ч.1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути повнолітня дієздатна особа (за її згодою). При призначенні дитині опікуна або піклувальника орган опіки і піклування враховує особисті якості особи, її здатність до виховання дитини та ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Над малолітніми та неповнолітніми особами опіка чи піклування також можуть бути встановлені судом, якщо під час розгляду справи (про позбавлення батьківських прав, про відібрання дитини) буде встановлено, що такі особи позбавлені батьківського піклування.

Тоді, одночасно із вирішенням справи, судом за поданням органу опіки та піклування буде призначено опікуна чи піклувальника особи.

В інших випадках опіка над малолітніми чи піклування над неповнолітніми особами встановлюється за рішенням органу опіки та піклування, яке повинно бути прийняте не пізніше як у місячний строк з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (зокрема, з моменту подання відповідної заяви заінтересованої особи).

Відповідно до п. 40-45 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, який затверджено цією ж Постановою особа, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання відповідні документи, яка протягом 10 днів після отримання заяви складає акт обстеження житлово-побутових умов, який додається до документів та готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини. При цьому, щодо здійснення перевірок умов проживання в матеріалах справи відсутній, що свідчить про імітування організації роботи по встановленню істини в цивільній справі за позовом ОСОБА_3

Ненадання органом опіки та піклування до суду подання на призначення ОСОБА_3 опікуном малолітніх двтей не звільняє суд від обов'язку вирішення позову по суті та захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, так як вважає, що особисті якості позивача, її здатність виховувати своїх онучок, постійне проживання у неї онуків, дають підстави для призначення її опікуном, що відповідає інтересам малолітніх: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, при цьому щодо позивача не виявлено обмежень встановлених статтею 64 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року відзначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, відноситься створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання в сім'ї та виховання й утримання дітей за принципом родинності.

На підставі ст. 6 Закону за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідний орган опіки та піклування вживає вичерпних заходів щодо влаштування дитини в сім'ї громадян України: на усиновлення, під опіку або піклування, у прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з боку ОСОБА_3 була дотримана процедура оформлення опіки над ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в цій частині інтереси дітей підлягають захисту, а позовні вимоги - задоволенню.

В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти в розмірі по 150 грн.

Питання про судові витрати суд вирішує в порядку вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3,10,11, 60,88, 174, 209,215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 п.2, 244 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку над малолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

та призначити опікуном над дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканку АДРЕСА_1.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки АДРЕСА_2, не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_3,

на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 150 (сто п'ятдесят) гривень щомісяця на кожну, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10.11.2015 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки АДРЕСА_2, не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. за вимогу немайнового характеру та 487,20 грн. за вимогу майнового характеру, а всього 974,40 грн.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: