Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 417/340/15-ц
Провадження № 22ц/782/722/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Лозко Ю.П.

суддів: Лісіциної А.І., Заіки В.В.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Прокурора Марківського району Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20.02.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про купівлю - продаж квартири №4 у буд.№8 розташованого по вул. Леніна у с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області, з надвірними будівлями та спорудами. При цьому, було погоджено усі відповідні умови цього договору стосовно ціни, передачі квартири у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо. Позивач зазначив, що на підтвердження укладення цієї угоди ним було сплачено відповідачу під розписку 8 000 гривень після чого, відповідач передав йому документи та ключі від квартири. За домовленістю між ними відповідач повинен був у строк до 01.03.2015 року посвідчити договір у нотаріальній конторі проте, цієї умови не виконав ухиляється від нотаріального посвідчення, у звязку з чим, позивач просив суд, договір купівлі продажу квартири №4 у буд.№8 розташованого по вул. Леніна у с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області, з надвірними будівлями та спорудами, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_3 визнати дійсним. Визнати за ним право власності на квартиру №4 у буд.№8 розташованого по вул. Леніна у с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області, з надвірними будівлями та спорудами. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 27 квітня 2015 року визнано мирову угоду, укладену міжОСОБА_2 та ОСОБА_3 на таких умовах:

За ОСОБА_2 визнається право власності на квартиру №4 в будинку №8 розташованого по вул. Леніна у с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області з надвірними будівлями та спорудами. Провадження по справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор Луганської області, який діє в інтересах держави в особі Старобільської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області, звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив суд, ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Заслухавши доповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи мирову угоду між сторонами у справі та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що мирова угода не протирічить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Так, предмет позову - це конкретна матеріальна-правова вимога позивача до відповідача, яка витікає із спірного правовідношення, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач посилаючись на вимоги частини 2 статті 220 ЦК України, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, який в силу положень ч.1 ст.220 ЦК України є нікчемним через недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення.

Для визнання такого договору дійсним обовязковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодекса України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 203 ЦК України).

За загальним правилом правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам його дійсності. Правомірність правочину означає, що він не повинен порушувати відповідних вимог закону, загальних та спеціальних законодавчих заборон.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а, згідно із ч.4 ст.334 цього кодексу, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з аналізу вказаної норми, ухилення від нотаріального посвідчення договору недобросовісною стороною є відповідна протидія цьому, про що мають свідчити певні дії з боку відповідача.

Матеріали справи, не містять жодного обєктивного підтвердження щодо наявності обставин на які посилається позивач стосовно ухилення відповідача від нотаріального посвідчення вище вказаного договору. Більш того, відповідачем було подано заяву до суду першої інстанції в якій він вказав, що визнає позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, що взагалі свідчить про відсутність спору між сторонами.

Отже, на вказані вище обставини, суд першої інстанції уваги не звернув та постановив оскаржувану ухвалу в супереч нормам діючого законодавства України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжити судовий розгляд.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 01.09.2015 року слід скасуватита направити дану цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора Марківського району Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: