Справа № 166/1493/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Свистун О.М.
Провадження № 22-ц/773/231/16 Категорія: 47 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

з участю: секретаря судових засідань Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ 1/2 земельної ділянки в натурі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ 1/2 земельної ділянки в натурі - задоволено повністю.

Ухвалено виділити в натурі належну ОСОБА_2 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 678 кв.м. відповідно до додатку №2 схеми розподілу земельної ділянки висновку експерта №7058-7059 за результатами судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, як першому співвласнику. Виділити в натурі належну ОСОБА_3 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 678 кв.м. відповідно до додатку №2 схеми розподілу земельної ділянки висновку експерта №7058-7059 за результатами судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, як другому співвласнику. Залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 1 кв.м. для спільного користування колодязем відповідно до додатку №2 схеми розподілу земельної ділянки висновку експерта №7058-7059 за результатами судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2361 грн. 60 коп. витрат, пов'язаних із проведенням судової земельно-технічної експертизи та 487 гривень 20 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в зв'язку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинковолодіння, у тому числі 9/20 часток житлового будинку, що на АДРЕСА_1.

В свою чергу ОСОБА_3 є власником 1/2 частини будинковолодіння у тому числі 11/20 часток житлового будинку, що на АДРЕСА_1.

Рішенням Ратнівського районного суду від 18 липня 2011 року даний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами поділений між сторонами в натурі, з визначенням часток, що належать кожному із співвласників.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року з врахуванням положень ст.ст. 120, 125 ЗК України визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за кожним, право власності 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

У силу ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Волинським відділенням Львівського НДІСЕ було проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої експертом у висновку №7058-7059 від 28 травня 2015 року запропоновано варіанти поділу в натурі земельної ділянки АДРЕСА_1 рівноцінними співвласниками якої є сторони (а. с. 13-18).

Відповідно до даного висновку експертом було запропоновано два варіанти розподілу між співвласниками земельної ділянки площею 1357 кв.м. на АДРЕСА_1, які зображено на додатках №№1, 2 до висновку (а. с. 17, 18).

По першому варіанту: пропонувалось виділити першому співвласнику земельну ділянку загальною площею 678 кв.м. в межах 2-3-4-26-25-24-23-22-21-20-19-18-17-16-15-14-13-12-11-10-9-8-2 на схемі розподілу зафарбовано зеленим кольором. Другому співвласнику пропонувалося виділити земельну ділянку загальною площею 678 кв.м. в межах 1-2-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-4-5-6-7-1 на схемі розподілу зафарбовано синім кольором. У спільному користуванні пропонувалось виділити земельну ділянку загальною площею 1 кв.м. в межах 15-16 на схемі розподілу зафарбовано червоним кольором. Спільне користування необхідно встановити у зв'язку з тим, що при поділі будинковолодіння колодязь виділено сторонам у спільне користування (а. с. 17, Додаток №1).

За другим варіантом: пропонувалося виділити першому співвласнику земельну ділянку загальною площею 678 кв.м. в межах 1-2-3-20-19-18-17-16-15-14-13-12-11-10-9-8-7-6-1на схемі розподілу зафарбовано зеленим кольором. Другому співвласнику - виділити земельну ділянку загальною площею 678 кв.м. в межах 6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-3-4-5-6 на схемі розподілу зафарбовано синім кольором. У спільному користуванні залишалась земельна ділянка загальною площею 1 кв.м. в межах 12-13 на схемі розподілу зафарбовано червоним кольором (а. с. 18, Додаток №2).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожному із двох співвласників пропонувалася частина земельної ділянки площею по 678 кв.м. із відповідним розташуванням згідно із схемами розподілу, а частина земельної ділянки площею 1 кв.м. пропонувалась виділити у спільне користування для обслуговування колодязя, який також перебуває у спільному користуванні позивача та відповідача.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що висновок №7058-7059 від 28 травня 2015 року наданий атестованим судовим експертом із відповідним рівнем кваліфікації, який, будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, дав обґрунтовані відповіді по суті поставлених перед ним запитань. Даний висновок наданий у справі за позовом між тими ж сторонами і з тих же підстав, що й позов, який розглядається.

Відповідач ОСОБА_3 не скористався своїм правом, хоча таке йому було роз'яснено, як судом першої так і апеляційної інстанції та не клопотав про призначення повторної земельної-технічної експертизи.

Правильність поділу земельної ділянки, з врахуванням частин будинку, що виділені ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідачем не спростована, належними та допустимими доказами.

Фактично заперечення ОСОБА_3 щодо заявленого позову зводились лише то того, що відповідач вважає себе одноосібним власником спірної земельної ділянки, не бажає її розподілу в натурі та вважає такий розподіл взагалі неможливим. Такі заперечення ОСОБА_3 спростовуються судовими рішеннями, що набрали законної сили, та висновком судової земельно-технічної експертизи.

Беручи до уваги вищевикладене, при вирішенні питання про те, за яким варіантом поділу ділянки слід вирішувати позов, суд першої інстанції з огляду на прийнятність для позивача ОСОБА_2 будь-якого варіанту розподілу, а також враховуючи думку відповідача ОСОБА_3 про те, що другий варіант розподілу є більш вигідним для нього, правомірно виділив позивачу частину земельної ділянки площею 678 кв.м. згідно із додатком №2 до висновку як першому співвласнику, а відповідачу ділянку такої ж площі - згідно цього ж додатку як другому співвласнику.

Так, ОСОБА_2 виділено земельну ділянку АДРЕСА_1 в межах 1-2-3-20-19-18-17-16-15-14-13-12-11-10-9-8-7-6-1, що на схемі розподілу зафарбовано зеленим кольором. ОСОБА_3 виділено у власність земельну ділянку загальною площею 678 кв.м. в межах 6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-3-4-5-6 , що на схемі розподілу зафарбовано синім кольором. У спільному користуванні залишено земельну ділянку загальною площею 1 кв.м. в межах 12-13 на схемі розподілу зафарбовано червоним кольором.

Судом поділено земельну ділянку за таким варіантом, оскільки він відповідає часткам сторін у праві власності на будинок, ділянки, що виділяються сторонам, прилягають до виділених сторонам частин будинку, що дає можливість сторонам належним чином обслуговувати будинок та користуватися землею, користуватися та ремонтувати мережі комунікацій будинку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

З врахуванням викладеного суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права ОСОБА_2 гарантовані їй Конституцією України, з врахуванням норм права які регулюють дані правовідносини, при цьому не порушуючи законних прав та інтересів іншого співвласника будинок оволодіння та земельної ділянки на АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано в врахуванням ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідача в користь позивача витрати, пов'язані із проведенням земельної-технічної експертизи в сумі 2361, 60 грн. та сплачений нею судовий збір в сумі 487,20 грн., понесення яких підтверджено відповідними доказами (а. с 1, 2, 39).

Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Отже рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: