Справа201/1158/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа Управління державного казначейства у Петриківському районі Головного управління державного казначейства України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 серпня 1992 року вона уклала депозитний договір № 07200038 з Магдалинівським відділенням ВАТ «Ощадбанку» та внесла грошові кошти в сумі 22 800 карб. на вісім місяців. 19 серпня 2000 року строк дії договору закінчився, однак грошові кошти їй повернуті не були в звязку з їх знеціненням. З 2000 року та по теперішній час вона зверталася до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, однак по теперішній час кошти не повернуті. Такими діями відповідач спричинив їй значну моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, погіршенні здоров*я, зміні привичного способу життя. Тому позивач просила суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенню.

Представник відповідача в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди, оскільки не повернення грошових коштів, відбулося не з їх вини.

Представник третьої особи в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 19 серпня 1992 року ОСОБА_1 уклала депозитний договір № 07200038 з Магдалинівським відділенням ВАТ «Ощадбанку» та внесла грошові кошти в сумі 22 800 карб. Нараховані відсотки по рахунку № 07200038 за 1992 -1995 роки в сумі 356 751 крб. Залишок по рахунку станом на 02 вересня 1996 рік склав 379 551 крб. Згідно Указу Президента від 25 серпня 1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в Україні» після переоцінки вкладу станом на 02 вересня 1996 року у співвідношенні 100 000 крб. до 1 грн. залишок по вкладу склав 3 грн. 80 коп. Зараховані відсотки по вкладу за 1996 2005 роки склали 2 грн. 35 коп. залишок на рахунку станом на 20 травня 2006 року склав 6 грн. 15 коп. Дані факти встановлені заочним рішенням Петриківського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2008 року.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивач, пред'являючи вимоги до відповідача, виходила з того, що саме діями відповідача, які виразились в неповерненні її вкладу їй спричинено моральну шкоду. Однак в судовому засідання не було надано жодного належного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог. Окрім того ОСОБА_1 в своїй позовній заяви не послалася на норми матеріального права стосовно стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що при розгляді даної справи позивачем не доведено протиправності дій відповідача та причинного зв'язку між такими діями та спричиненою моральною шкодою, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються лише на її припущеннях та нічим не підтверджуються.

Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа Управління державного казначейства у Петриківському районі Головного управління державного казначейства України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова