Номер провадження: 22-ц/785/2432/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретарів Томашевської К.В., Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_7, правонаступниками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про визнання угоди дійсною та права власності, за апеляційним скаргами ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2004 року,

встановила:

21.07.2004 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у червні 2002 р. з відповідачем було досягнуто домовленостей про продаж йому квартири АДРЕСА_1 (далі Квартира) за ціною - 18 854,00 грн.. Про що йому було видано відповідну розписку, а угода між ними фактично відбулася.

Оформити договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса відповідач відмовляється.

Відсутність нотаріального посвідчення угоди позбавляє його можливості перереєструвати квартиру на себе.

На підставі ч. 2 ст. 202 ЦК України, позивач просив: 1) визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який відбувся у червні 2002 року між ним та ОСОБА_7; 2) визнати за ним право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,7 кв. м., житловою 41,9 кв. м..

22.07.2004 р. Котовським міськрайонним судом Одеської області було відкрито провадження у справі.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2004 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 20.06.2002 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, визнавши за ОСОБА_4 право індивідуальної власності на зазначене вище житло.

ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

Апеляційним судом до участі у справі залучені: 1) правонаступниками померлого 15.05.2011 року ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 2) правонаступниками померлого 09.11.2002 року ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

ОСОБА_10, представник ОСОБА_11 та ОСОБА_8, у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційних скаргах його довірителів доводи та вимоги.

ОСОБА_12, представник ОСОБА_6, у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі його довірительки доводи та вимоги.

ОСОБА_5 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що звернення з апеляційною скаргою, свідчить про намагання протиправно привласнити чуже майно. Не надано доказів прийняття спадщини.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги. Крім того, вважав необхідним відхилити також апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6. Посилався на відсутність доказів прийняття ними спадщини.

ОСОБА_13, представник ОСОБА_5, у судовому засіданні вважав необхідним апеляційні скарги відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилався на безпідставність вимог апелянтів, оскільки не надано доказів щодо прийняття ними спадщини.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.09.2016 р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про закриття апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.09.2016 р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_13, представника ОСОБА_5, про зупинення апеляційного провадження у цивільній справі.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Вищевказаним вимогам процесуального законодавства рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог (а. с. 10 10 зворотня сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. 47 ЦК УРСР) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України) права. Такими, що не відповідають обставинам справи є висновки суду першої інстанції щодо укладення договору, можливість визнання його дійсним.

Апеляційним судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наданих апелянтами копій запису про смерть № 36 від 11.11.2002 р., Свідоцтва про смерть 1-ЖД № 315147 від 11.11.2002 р. (а. с. 17, 68) ОСОБА_7 помер - 09.11.2002 р..

На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.11.2001 р. (а. с. 4 4 зворотня сторона) квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_7.

Відповідно до довіреності від 29.11.2001 р. (а. с. 5) ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_14 розпоряджатися (продавати, дарувати, обмінювати) належну довірителю квартирою № 51 у будинку № 12 по вул. 40 років Перемоги в м. Котовську Одеської області.

В наявній у справі розписці від 20.06.2002 р. (а. с. 6) вказується про те, що ОСОБА_14 отримано від ОСОБА_4 за продану квартиру гроші у розмірі - 18 845,00 грн..

Між сторонами по справі склалися правовідносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до підстав позову, наявної у справі розписки угода між сторонами була досягнута 26.06.2002 р.. Таким чином, застосування судом ст. 220 ЦК України є помилковим.

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Матеріали справи не містять жодного доказу щодо звернення позивача до відповідача з вимогою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, ухилення останнього від нотаріального посвідчення договору.

На час ухвалення судом рішення ОСОБА_7 помер.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість визнання договору купівлі-продажу дійсним не відповідає дійсним обставинам справи. Порушивши вищевказані норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про задоволення позову. Доводи апеляційних скарг є обґрунтованими.

Заперечення ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для скасування рішення суду колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_7, правонаступниками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_7, про визнання угоди дійсною та права власності.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2004 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_7, правонаступниками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про визнання угоди дійсною та права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3