АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1701/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2149/16Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л.,Корнієнка В.І..,

при секретарі: Діхтяр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Чешинської А.В.

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2016 року та на додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому прохав встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2005 року по 7 серпня 2010 року; визнати приватний будинок АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності сторін у справі, в порядку розподілу майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину зазначеного вище майна.

24 травня 2016 року уточнивши свої позовні вимоги позивач остаточно прохав встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з квітня 2006 року до 07 серпня 2010 року однією сімє'ю без реєстрації шлюбу. Визнати незавершений будівництвом приватний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, ступінь готовності якого становить 86,04 % спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4про встановлення факту проживання однією сімє'ю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4судові витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1500 грн.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 5051, 50 грн.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2, в зв'язку з чим його представник - адвокат Чишинська А.В. подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення місцевого суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилається на те, що судом неповно і неправильно встановлено обставини справи, які мають значення для справи, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги показання свідків, та договір про послуг мережі Інтернет, які підтверджують його позовні вимоги

Оскаржуючи додаткове рішення, представник ОСОБА_2 зазначила, що суд безпідставно стягнув з нього судовий збір як за подання позову майнового характеру.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Матеріалами справи підтверджуються та не заперечуються сторонами у справі наступні обставини.

За відповідачкою ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) зареєстровано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі продажу від 27 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. в реєстрі за № 1087 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 36-38 Том 1).

07 серпня 2010 року між сторонами по справі був укладений шлюб, якій 20 лютого 2015 року за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області був розірваний (а.с. 42 Том 1)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані свідками пояснення з приводу існуючих в період з квітня 2006 року по серпень 2010 року між сторонами відносини, не є такими, що притаманні подружжю в розумінні стаття 3 Сімейного Кодексу України, а тому, суд вважає не доведеним в судовому засіданні факт спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у визначений в позові період часу.

Проте з даними висновками суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язи.

Відповідно до ст. 14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10, наданих в суді першої інстанції, сторони у справі приблизно з 2006 року мешкали в квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира належить сестрі позивача, яка виїхала на заробітки до Італії. Під час спільного проживання між сторонами у справі склалися стосунки притаманні подружжі, вони вели спільне господарство.

Крім того, сумісне проживання сторін до офіційного укладення шлюбу, також підтверджується договором за № 7620 від 27.08.2009 року, укладений ОСОБА_4 з ТОВ « Сетілайт», про надання послуг з доступу до мережі Інтернет за адресою АДРЕСА_1 / а.с. 231 Том 2/. Дані докази не спростовані іншою стороною та помилково не взяті до уваги місцевим судом.

Колегія суддів критично ставиться до показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, оскільки останні перебувають в родинних стосунках з відповідачкою і є зацікавленими особами.

Встановивши вищевказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з квітня 2006 року до 07 серпня 2010 року однією сімє'ю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

В свою чергу, відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2333цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту купівлі незавершеного будівництвом приватного будинку за спільні кошти сторін, оскільки останнім не доведено джерел їх набуття, не надано доказів декларування ним у встановленому законом порядку зазначених доходів. Сам факт спільного проживання сторін однією сімє'ю без реєстрації шлюбу не підтверджує факт придбання майна за спірні кошти.

Враховуючи викладене,, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом спільної власності подружжя та визнання за ним права власності на ? його частину

При перевірці доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з висновку експерта дійсна ринкова вартість об'єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в технічному стані, на дату проведення експертизи, в ринкових цінах на час проведення експертизи складає 505150 (п'ятсот п'ять тисяч сто п'ятдесят ) гривень.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», з 01 вересня 2015 року встановлено нові ставки судового збору, згідно яких за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 за подачу позовної заяви, оскільки він заявив майнові вимоги на ? частину спірного домоволодіння, тому додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі - 2525, 75 грн., за подачу апеляційної скарги - 2510,36 грн., а всього 5036,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2016 року з постановленням нового рішення у цій частині про часткове задоволення позовних вимог, та про скасування Додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чешинської А.В.- задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2016 року- скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_13 про встановлення факту проживання однією сімє'ю та постановити нове рішення у вказаній частині.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності -задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з квітня 2006 року до 07 серпня 2010 року однією сімє'ю без реєстрації шлюбу.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2016 року про відмову в задоволенні позову - залишити без змін.

Додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2016 року -скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі - 2525, 75 грн., за подачу апеляційної скарги - 2510,36 грн., а всього 5036,75 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ____________ Т.В. Одринська

Судді:______________ Г.Л.Карпушин ______________ В.І.Корнієнко