У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Управління квартирного обліку і приватизації житла Чернігівської міської ради, прокуратура Чернігівської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання ордеру недійсним, виселення, зобов'язання надати ордер,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що на його думку, ОСОБА_3 на склад сім'ї видано ордер на службову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 незаконно, у зв'язку з чим порушено його права. Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням змінених позовних вимог, позивач просив визнати недійсним ордер, виданий на ім'я громадянина ОСОБА_3 на право зайняття вказаного службового приміщення, виселити його з даної квартири разом з членами сім'ї вказаними в ордері, визнати частково недійсним рішення міського Виконавчого комітету від 22 жовтня 2012 року № 258 в частині затвердження вищевказаної квартири за ОСОБА_3 та скасувати його в цій частині, зобов'язати Виконавчий комітет Чернігівської міської ради видати ордер на вказане житлове приміщення на його ім'я та склад його сім'ї.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від

11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 22 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення , правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що при розподілі житла сім'ї відповідача ОСОБА_3 та видачі йому ордера на службову квартиру № 48 жодним чином житлові права позивача не порушені. Відповідачу виділено службове житло, а не житло для постійного проживання, і в списку розподілу житлової площі згідно з протоколом засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 13 грудня 2011 року № 30

ОСОБА_3 перебував на черзі попереду позивача.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Управління квартирного обліку і приватизації житла Чернігівської міської ради, прокуратура Чернігівської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання ордеру недійсним, виселення, зобов'язання надати ордер, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова