Справа № 465/989/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/743/16 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Мельничук О.Я.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника ЛКП «Вулицьке» Гадзман О.І., представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ЛКП «Вулицьке» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ЛКП «Вулицьке» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 простягнення з неї заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, покликаючись на те, що відповідач, яка є співвласником квартири АДРЕСА_1, протягом багатьох років не здійснює оплати за послуги з утримання цього будинку та прибудинкової території, що знаходяться на балансі ЛКП «Вулицьке», внаслідок чого утворилась заборгованість за період з червня 2010 року по жовтень 2014 року в сумі 11 585,14 грн., які просить стягнути з відповідача.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2015 року позов задоволено частково. Судом ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ЛКП «Вулицьке» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1516,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судом вирішено також питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, яка посилається на незаконність і необґрунтованість цього рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені без належної оцінки наданих нею доказів на спростування позову.

Апелянт зазначає, що судом не встановлено, які правовідносини існують між сторонами. Крім того. стверджує, що позивачем не конкретизовано позовні вимоги та не надано суду доказів щодо надання послуг, не спростовано доказів апелянта про відсутність договірних відносин з позивачем щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які фактично позивачем не надаються. Апелянт стверджує що у неї відсутні будь які договірні зобов'язання перед позивачем. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ЛКП «Вулицьке»відмовити (том 2 а.с. 20-24).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ЛКП «Вулицьке» Гадзман О.І., перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення скарг та скасування оскаржуваного рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 є співвласником приватизованої квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру(будинок) НОМЕР_1 від 01 серпня 1996 р. (а.с.20).

Власником цього будинку є Львівська міська рада, а сам будинок знаходиться на балансі ЛКП «Вулицьке», що підтверджується довідками ЛКП «Вулицьке» за №790 від 20.10.2014 року та за №2-вих. від 03.02.2016 року та не заперечується сторонами (т.1 а.с.5, т.2 а.с.65).

Судом встановлено також, що відповідач продовж багатьох років не оплачуєЛКП «Вулицьке» послуг за утримання будинку та прибудинкової території, що останньою не заперечується, оскільки така вважає, що між нею та ЛКП «Вулицьке» не існує жодних договірних правовідносин з надання та отримання таких послуг, які, крім того фактично не надаються.

Згідно наданої ЛКП «Вулицьке» відомості про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, станом на 01.10.2014р. заборгованість відповідача, як власника квартири АДРЕСА_1, за послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 11 585 грн.14 коп.(т.1 а.с.8-9).

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 1 частини 3 ст.20 вказаного Закону передбачає обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В пункті 3 ч.2 ст. 21 цього Закону зазначено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що між сторонами було укладено письмовий договір, який би визначав зміст та обсяг зобов'язань між ними щодо надання послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, а тому, на думку суду, вирішення спірних питань, які виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює.

Згідно з положеннями ст.179 ЖК України та ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п.1 ст.10 вказаного Закону.

А за змістом п.17 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, передбачено, що власники (наймачі) квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року відносить до таких: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій а також забезпечення холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 ст. 32 вищевказаного закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.02.2008 №68 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій для населення у м.Львові індивідуально по кожному будинку» та згідно «Порядку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м.Львові» затверджених рішенням виконкому Львівської міської ради 26.12.2008 року за №1431, зі змінами та доповненнями в 2009 році, а також у відповідності до рішень Львівської міської ради № 1651 від 26.11.2010 р., рішення виконавчого комітету від 18.03.2011 № 320 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для будинків, прийнятих у власність територіальної громади м. Львова», з подальшим змінами та доповненнями в 2012-2013 роках, встановлено перелік таких послуг, умови їх надання та нарахування оплати: прибирання сходових кліток; прибирання прибудинкових територій; дератизація; електроенергія для освітлення місць загального користування, у тому числі підвалів, та підкачування води; підготування житлових будинків до експлуатації в осінньо-зимовий період; обслуговування димовентиляційних каналів; обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло, водопостачання та водовідведення; послуги з поточного ремонту; інші витрати(у тому числі послуги аварійних служб); вивезення та захоронення твердих побутових відходів і негабаритного сміття; технічне обслуговування, ремонт ліфтів та обладнання диспетчерських служб; періодична повірка, ремонт квартирних і загально- будинкових засобів обліку води та теплової енергії; промивка систем опалення та гідравлічне випробування трубопроводів у житлових будинках; прибирання підвалів, технічних поверхів та горищ; технічне обслуговування електроплит;

Враховуючи Статутні положення ЛКП «Вулицьке», яке створено Львівською міською радою з метою отримання прибутку від надання житлово-комунальних послуг, виконання робіт з ремонту житла, здійснення різних видів виробничої та комерційної діяльності, основним напрямком діяльності якого є належне утримання будинків та прибудинкової території незалежно від форми власності статусу квартир та нежитлових приміщень, які розміщені в житловому будинку забезпечення виконання власниками квартир та квартиронаймачами вимог Правил; забезпечення утримання будинків, забезпечення своєчасного надходження коштів від власників квартир та нежитлових приміщень, квартиронаймачів за отримані послуги по утриманню будинку, прибудинкової території та інш.(т.2 а.с.49-63). з врахуванням фактичних правовідносин, які склалися з власником будинку, позивачем, як виконавцем цих послуг та виходячи із сукупності наявних в матеріалах справи доказів щодо надання цих послуг з обслуговуванні будинку АДРЕСА_1, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем надавались житлов-комунальні послуги відповідачу з утримання будинку та прибудинкової території і що між сторонами склались фактичні правовідносини з надання та отримання таких послуг у спірний період.

Відповідачем не спростовано того, що такі послуги надавались, а доводи відповідача та його представників про те, що такі послуги не отримувались в зазначений період не підтверджуються належними і допустимими доказами, які б відповідали вимогам ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Акти-претензії про неналежне надання або ненадання послуг, на які посилається відповідач, а також спільна заява мешканців будинку АДРЕСА_1 щодо аварійного стану комунікацій в будинку, обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки складені поза межами спірного періоду (т.2 а.с.2- 7).

Відповідно до правової позиції, виловленої у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року при розгляді справи № 6-6ц13, законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати за отримані послуги навіть у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; а згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Наданий позивачем розрахунок боргу з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, який станом на 1 жовтня 2014 року становить 11 585 грн.14 коп. відповідачем не спростовано.

Однак враховуючи, що судом першої інстанції такий борг визнано в меж позовної давності та з врахуванням частки відповідача, як співвласника квартири, лише на суму 1516, грн., і позивач фактично погодився з таким вирішенням спору, що підтвердила в ході апеляційного розгляду справи представник ЛКП «Вулицьке»,колегія суддів, виходячи з положень ст.ст.10 та 303 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та меж розгляду справи апеляційним судом, не вбачає підстав для перегляду рішення суду щодо визначеної судом суми стягнення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.308, ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Мельничук О.Я.