Номер провадження: 22-ц/785/2531/16
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на, що 26 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до вимог якого надав позичальнику 145 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань 26 червня 2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як співвласниками квартири АДРЕСА_1 договір іпотеки. Але на порушення умов укладених договорів відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань, у зв'язку із чим позивач просив задовольнити позов шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачам на підставі права власності, шляхом продажу предмета іпотеки банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», та стягнути понесені судові витрати.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Під час останнього розгляду справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 1419044,56 гривень в еквіваленті грошового зобов'язання 177535,91 доларів США станом на 19 листопада 2012 року за договором кредиту №2007/13-2.06 від 26 червня 2007 року

звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 53,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві власності; стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір.

В задоволенні інших вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рішення суду не оскаржують.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 136 - 145 т. 3).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2007/13-2.06, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 145 000 доларів США зі сплатою 13,35 % річних та комісій, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25 червня 2022 року, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором (а.с. 9-11 т. 1).

З метою виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 червня 2007 року банк уклав з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 іпотечний договір. Згідно із п. 1.1 договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання, нерухоме майно - квартиру НОМЕР_1, загальною площею 53,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям на підставі права власності (а.с. 12-14 т. 1).

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачам банком були направлені листи про наявність несплачених платежів за кредитом та погашення заборгованості за кредитним договором, яку в свою чергу отримав ОСОБА_3, про що свідчить його підпис (а.с. 107-109 т. 1). Відповідь на письмову вимогу банку боржники не надали, заборгованість за кредитом не сплатили.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 19 листопада 2012 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 177 535,91 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 419 044,56 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 132 382,30 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 058 131,72 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 38 261,43 доларів США, що за курсом НБУ складає 305 823,64 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2 104,89 доларів США, що за курсом НБУ складає 16 824,39 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4 787,29 доларів США, що за курсом НБУ складає 38 264,81 грн.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. п. 2.4, 4.1 договору іпотеки іпотекодавець надав в іпотеку майно, зазначене в п. 1.1 цього договору, на забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 261, 6 кв.м., що в свою чергу позбавляє суд, застосовувати до даних правовідносин Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до положень кредитного договору та додаткової угоди, боржник ОСОБА_3 отримав відповідну суму кредитних коштів в користування до 25 квітня 2027 року, а оскільки, як погодили сторони в кредитному договорі, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитів, сплати процентів та інших пов'язаних із кредитами виплат, передбаченим договором, зокрема у випадку неналежного виконання його умов позичальником, суд обґрунтовано в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 53,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві власності.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 про те, що суд приймаючи рішення не звернув увагу на те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не були письмово повідомлені про усунення недоліків, пов'язаних з виконанням зобов'язань за кредитним договором, як того вимагає ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що відповідачам банком були направлені листи про наявність несплачених платежів за кредитом та погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідь на письмову вимогу банку боржники не надали, заборгованість за кредитом не сплатили, що підтверджується наявними в матеріалах справи надісланими відповідачам повідомленнями про погашення заборгованості за договором кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва