АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4235/16 Головуючий 1 інст. - Скляренко С.О.
Справа № 642/6086/14-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 04 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог Банк вказував, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 14 серпня 2007 року був укладений кредитний договір за умовами якого відповідач отримав в кредит 32 000 доларів США із зобов'язанням використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти та повернути кредит Банку частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Зобов'язання за кредитом ОСОБА_2 виконував не належним чином, станом на 22 червня 2014 року сума заборгованості відповідача за договором складає 27 143,76 доларів США, еквівалент 504,31 долари США та 23 331 грн.

Тому, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2007 року в загальному розмірі 27 143,76 доларів США,еквівалент 504,31 долари США та 23 331 грн., з яких:

-27 039,37 доларів США - заборгованість за сумою кредиту;

-104,39 долари США - заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом;

-184,31 доларів США - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за договором;

-320 доларів США - сума штрафів за порушення умов договору;

-23 331 грн. - сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування.

Крім того, Банк просив суд всі судові витрати по справі віднести за рахунок відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 04 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2007 року у розмірі 27 143,76 доларів США,еквівалент 100 доларів США та 3 000 грн., з яких: 27 039,37 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 104,39 долари США - заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом; 50 доларів США - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за договором; 50 доларів США - сума штрафів за порушення умов договору; 3 000 грн. - сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 466,95 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити Банку у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що розрахунок суми заборгованості за кредитним договором не відповідає умовам самого кредитного договору в частині нарахування прострочення за відсотками, пені, існують розбіжності і по наступних платежах. Проте, судом першої інстанції були відхилені його клопотання як про призначення економічної експертизи, так і щодо витребування кредитної справи та інших документів для встановлення дійсних обставин по справі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог з урахуванням зменшення розміру пені та штрафів, оскільки вони значно перевищують розбір основної заборгованості за кредитним договором.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 14 серпня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого відповідач отримав в кредит 32 000 доларів США із зобов'язанням використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти та повернути кредит Банку частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором.

За змістом статей 526,599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється його виконанням.

Матеріали справи свідчать, що сума заборгованості за кредитним договором складає 27 143,76 доларів США,еквівалент 504,31 долари США та 23 331 грн., з яких:

-27 039,37 доларів США - заборгованість за сумою кредиту;

-104,39 долари США - заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом;

-184,31 доларів США - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за договором;

-320 доларів США - сума штрафів за порушення умов договору;

-23 331 грн. - сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Встановивши невиконання позичальником умов кредитного договору та наявність заборгованості, розмір якої підтверджується розрахунком, який не спростовано в ході розгляду справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість заявленого ПАТ «ПУМБ» позову.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_2 пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у доларах США, суд не врахував наступне.

Так, відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилами ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду в частині обчислення пені у валюті, а саме в доларах США, є помилковим, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з визначенням суми пені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» у національній валюті України - гривні.

Так, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором визначена судом першої інстанції еквівалентом 50,00 доларів США, що за курсом на день ухвалення рішення судом першої інстанції становило 1305,43 грн.

Отже, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором підлягає стягненню у розмірі 1 305 грн. 43 коп.

При цьому, судова колегія вважає, що підстави для задоволення вимог щодо стягнення штрафу за порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору відсутні, оскільки одночасне застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

В правовій позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України обов'язкова для всіх судів, зазначено наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України

Тому, рішення суду в частині стягнення штрафів за порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6. кредитного договору еквівалентом 50 доларів США підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду підлягає зміні на підставі ст.. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 04 квітня 2016 року - змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суми штрафів за порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6. кредитного договору еквівалентом 50 доларів США з відмовою у задоволенні позовних вимог в цій частині; та скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суми пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором еквівалентом 50 доларів США. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суму пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 1 305 грн. 43 коп. (одна тисяча триста п'ять гривень).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко