ухвала

іменем україни

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, про виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району звернулося до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 10 липня 1995 року на ім'я ОСОБА_6, який служив у ВЧ № 36846, його дружину та сина: ОСОБА_4, ОСОБА_5, був виданий ордер № 315 на право зайняття у гуртожитку спірної жилої площі.

Оскільки 04 червня 2004 року ОСОБА_6 знято з реєстраційного обліку, відповідачі повинні звільнити займане житло.

З урахуванням уточнення до позову, позивач просив суд на підставі ст. 132 ЖК УРСР виселити відповідачів з кімнати АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що гуртожитку по АДРЕСА_1 у 2009 році наданий статус житлового будинку, а доказів, які б свідчили, що вказане житло відповідним рішенням органу місцевого самоврядування віднесено до службового фонду, позивачем також не надано.

Також, згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК» у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових (п. 19).

Якщо гуртожиток надано у зв'язку з роботою, слід з'ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі ст. 132 ЖК без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину.

При припиненні трудового договору з інших підстав вони, як і особи, перелічені в ст.125 ЖК, можуть бути виселені лише з наданням іншого жилого приміщення (п. 22).

Доводи скарги щодо того, що відповідачі втратили своє похідне право на проживання у спірному приміщенні, оскільки шлюб між колишнім військовослужбовцем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 розірваний у 2003 році не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для виселення відповідачів на підстав ст. 132 ЖК УРСР.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк