УХВАЛА

іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Сімекс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за касаційною скаргою об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Сімекс» на рішення апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Сімекс» (далі - ОСББ «Сімекс») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є членом ОСББ «Сімекс» та власником квартири АДРЕСА_1 та має заборгованість за надані комунальні послуги.

З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані комунальні послуги за період з 1 червня 2012 року по 3 листопада 2014 року у розмірі 39 953 грн 95 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року позовну заяву ОСББ «Сімекс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Сімекс» заборгованість за надані комунальні послуги за період з 1 червня 2012 року по 3 листопада 2014 року у розмірі 39 953 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У позові ОСББ «Сімекс» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСББ «Сімекс», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка отримує комунальні послуги, проте не виконує передбачений законом обов'язок своєчасно оплачувати надані послуги і має заборгованість по їх оплаті.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано розрахунку суми заборгованості за комунальні послуги, який повинен містити вид комунальних послуг, тариф за кожною послугою, загальну суму заборгованості. При цьому посилався на те, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості вбачається, що в суму заборгованості за комунальні послуги, увійшли не тільки комунальні послуги, а й послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій, які не відносяться до комунальних послуг. Зазначав, що у липні 2012 року відповідачка звернулась до позивача з заявою про ненарахування витрат за опалення та користування гарячою водою, тому що її квартира відключена від опалення.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є членом ОСББ «Сімекс» та власником квартири АДРЕСА_1 і має заборгованість за надані комунальні послуги з 1 червня 2012 року по 3 листопада 2014 року у розмірі 39 953 грн 95 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

За змістом ст. ст. 1, 10 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» у процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Утримання житла це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження будівель та технічного обладнання.

Отже, мешканці несуть витрати у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

На підтвердження своїх вимог ОСББ «Сімекс» надано розрахунок суми заборгованості ОСОБА_3 з урахуванням витрат на експлуатацію будинку.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд також вважав, що відповідач від'єдналась від централізованого опалення та гарячого водопостачання, такі послуги відповідачці не надаються, тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила).

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їхніх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з п. 26 Правил (у редакції з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268) відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Таким чином, аналіз норм з точки зору їх дії в часі дає підстави для висновку про те, що на момент відмови відповідачем у відключенні квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання були чинними постанова Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268, і наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» у редакції зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587. Указаними нормативно-правовими актами передбачається надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6 - 95 цс 12 від 26 вересня 2012 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України зазначене не врахував, не звернув уваги, що відповідач відключилась від системи централізованого теплопостачання у 2012 році, тобто, коли окрему квартиру відключати від мереж центрального опалення було заборонено.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що, крім опалення квартири, позивач надає відповідачці послуги з опалення інших приміщень в будинку.

Таким чином, висновки апеляційного суду про те, що немає підстав для стягнення заборгованості з відповідачки, є передчасними.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Сімекс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик