АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В.
№ 22-ц/796/2737/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Комлика Іллі Сергійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року про скасування рішення третейського суду по справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3, звернувся до суду з заявою про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року по справі №1475/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що третейський суд розглянув справу, яка непідвідомча третейському суду, оскільки заявник є споживаечм відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що на момент укладання договору поруки між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 як поручителем, не існувало будь-яких спорів, а враховуючи наведені положення Закону України «Про третейські суди» спір між сторонами, що виник після укладення третейської угоди, не може бути переданий на вирішення третейського суду. Крім того, про розгляд даного спору третейським судом ОСОБА_3, як відповідач по справі, не був повідомлений належним чином, не отримав позовну заяву, не повідомлявся про дату та місце слухання справи в третейському суді, чим був позбавлений права брати участь у судовому засіданні, що у сукупності дає підстави для скасування рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року - задоволеною.

Скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року, яке ухвалено у справі №1475/15 за ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Комлик І.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми закону. Зазначає, що висновок суду про неможливість укладення третейської угоди щодо даного спору який може виникнути між сторонами договору в майбутньому не відповідає положенням ст.2 Закону України «Про третейські суди», ст.ст.3, 627 ЦК України свободі договору та не може бути підставою для скасування рішення третейського суду.

Також вказує на те, що ОСОБА_3 не є споживачем фінансових послуг банку.

В судовому засідання апеляційного суду представник зацікавленої особи ПАТ «Укрсоцбанк» доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засідання апеляційного суду представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого третейського суду суд першої інстанції виходив з того, що передумовою третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність спору, який вже існував на час укладення такої угоди та відповідно до Закону України «Про третейські суди» спір між сторонами, що виник після укладення третейської угоди, не може бути переданий на вирішення третейського суду та дійшов до висновку про те, що дана справа не підвідомча третейському суду, оскільки ОСОБА_3 є споживачем послуг банку та спір виник щодо заборгованості за кредитом.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 червня 2010 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ ТБ «Слобожанка» укладено договір кредиту за овердрафтом №805/12/08.1/10-017 відповідно до якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в межах визначеного цим договором граничного обсягу коштів, що не може перевищувати розміру ліміту овердрафту в сумі 3400000 грн. зі строком повернення не пізніше 14.06.2011 року (а.с.11-19).

Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору овердрафт надається позичальнику на цілі поповнення обігових коштів (поточні витрати).

Як передбачено у п.6.2 та п.6.3 договору кредиту всі розбіжності щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду з постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 15. Розгляд здійснюється одноособово суддею постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків Ярошовцем В.М., згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди, і з яким сторони ознайомились.

У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О.А., а у разі її відсутності - одноособово третейським суддею Білокоцем Ю.М. При неможливості розгляду спору вказаним в даному пункті суддями, суддя призначається Головою постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у відповідності до Регламенту постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 червня 2010 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №805/15/08.1/10-198 (а.с.25-28).

Пунктами 5.1, п.5.2 договору поруки визначено, що всі розбіжності щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків за адресою: м.Київ, вул. М. Раскової, 15. Розгляд здійснюється одноособово суддею постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків Ярошовцем В.М. згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди, і з яким сторони ознайомились.

У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О.А., а у разі її відсутності одноособово третейським суддею Білоконем Ю.М. При неможливості розгляду :пору вказаним в даному пункті суддями, суддя призначається Головою постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у відповідності до Регламенту постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 15 вересня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк»до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»суму заборгованості в розмірі 5 823 284 грн. 48 коп., та стягнуто третейський збір в сумі 25500 грн.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Статтею 389-5 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийняте рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Зазначений перелік підстав для скасування рішення третейського суду є вичерпним і закон не передбачає його розширеного тлумачення.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

А тому колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що спір між сторонами, що виник після укладення третейської угоди не може бути переданий на вирішення третейського суду є помилковим, оскільки виходячи з загальних правових засад передбачено право сторін для звернення до третейського суду з позовом для вирішення спору, який виник після укладення третейської угоди.

Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо непідвідомчості третейському суду даного позову відповідно до п.14 ч.6 Закону України «Про третейські суди» виходячи з наступного.

Згідно з п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Тобто, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є лише громадянин - фізична особа, котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №805/12/08.1/10-017 від 15 червня 2010 року укладений між АКБ соціального розвитку«Укрсоцбанк» та ТОВ ТБ «Слобожанка», ОСОБА_3 в стосунках із банком виступає поручителем по зобов'язаннях боржника -юридичної особи на підставі укладеного договору поруки від 15 червня 2010 року.

А тому колегія суддів вважає, що оскільки в даних правовідносинах ОСОБА_3 не є споживачем банківських послуг то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зазначена справа не підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Колегія суддівтакож не приймає до уваги посилання заявника на те, що його, як відповідача по справі, не було повідомлено належним чином та він не отримав позовну заяву, чим був позбавлений права брати участь у судовому засіданні, що у сукупності дає підстави для скасування рішення третейського суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 направлялись повідомлення про призначені судові засідання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Законом України «Про третейські суди» не передбачено підстави для скасування рішення третейського суду, у зв'язку з проведенням розгляду справи за відсутності будь-кого зі сторін, які не повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в той же час у п.5 ст.51 Закону України «Про третейські суди» визначено як одну із підстав для скасування рішення третейського суду випадок, коли третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, однак в даному випадку мова йде про склад осіб по справі, а не про розгляд справи без участі сторін.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Комлика Іллі Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_2, зацікавлена особа:публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді