Справа № 567/86/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Поліщук Т.М., перевіривши виконання вимог ст.ст. 109-121 ЦПК України у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до Острозького районного суду Рівненської області з позовною заявою до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позовна заява подається з додержанням загальних правил предявлення позову та повинна відповідати вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України. Позовна заява була подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п.п.5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В порушення п.п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач в позовній заяві не зазначає доказів, якими він підтверджує обставини, що обґрунтовують його вимоги, зокрема, вказуючи в позовній заяві про неможливість оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2, не зазначає відповідних доказів, які б підтверджували винесення нотаріусом мотивованої письмової постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як це передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5.

Відповідно до абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В порушення викладеного, в позовній заяві не зазначено доказів, що позивачем втрачено можливість вирішити спір в позасудовому порядку та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, що позбавляє суд можливості встановити наявність обставин, на які посилається позивач в своїй позовній заяві.

Водночас, позивач не вказує, чи звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, чи була заведена спадкова справа після смерті останньої, та чи наявні інші спадкоємці після її смерті, за законом чи заповітом, що можуть претендувати на спірну земельну ділянку, як і не зазначає жодних доказів, які б підтверджували або спростовували дані обставини.

В порушення п.3,5 ч.2 ст.119 ЦПК України зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не відповідають обставинам справи, оскільки згідно позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом, водночас згідно доданої до позовної заяви копії заповіту від 23.12.1996р. ОСОБА_2 заповіла позивачу 2/3 частини належного їй будинку і господарських будівель, а не земельну ділянку на яку претендує позивач.

В порушення п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, ОСОБА_1, вказуючи що є племінником померлої Дем»янчук С.К., не зазначає доказів, які б підтверджували його родинні відносини із спадкодавицею.

Крім того, в порушення п.5,6 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить викладу обставин щодо не можливості отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку при наявності Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавиці та не зазначено доказів, що підтверджують дані обставини, зокрема, щодо втрати правовстановлюючого документу - оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю (втрачено, чи знаходиться в іншої особи) та не зазначено доказів щодо його втрати (оголошення у пресі, повідомлення про втрату в інший спосіб).

Згідно позовної заяви імя спадкодавиці зазначено як «Степаніда», що не відповідає імені спадкодавиці заначеного в доданих до позовної заяви документах - «Степанида».

Згідно частини першої статті 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Ухвалою суду від 04 лютого 2016 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків, а також було розяснено наслідки невиконання ухвали. Копія даної ухвали була отримана позивачем 06.02.2016р. Таким чином строк для усунення недоліків закінчився 11.02.2016р.

У встановлений судом строк позивач недоліки позовної заяви не усунув , тому відповідно до вимог ст. 121 ч.2 ЦПК України її слід вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.119, ст.121 ч.2 ЦПК України,

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Острозького районного суду ОСОБА_3