У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір в сумі 670 тис. доларів США терміном користування до 15 серпня 2033 року зі сплатою відсотків, зазначених у кредитному договорі від 21 серпня 2008 року, LIBOR (12m) + 9,54 % річних.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 серпня 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Позичальником порушено порядок погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому з огляду на викладені обставини банк просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2008 року № 28808С172 в розмірі 671 873,67 доларів США, що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 572 575,83 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 99 297,84 доларів США та 2 175 934 грн 15 коп, що складається з: 224 030 грн 29 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, 1 951 903 грн 86 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2008 року № 28808С172 у сумі 671 873,67 доларів США, (що за курсом Національного Банку України станом на 21 січня 2015 років становить 10 596 931 грн 28 коп.) та 2 175 934 грн 15 коп, що складається з: 72 575,83 доларів США - заборгованість за кредитним договором (основна заборгованість), 99 297,84 доларів США - заборгованість за процентами, 224 030 грн 29 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, 1 951 903 грн 86 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитним договором (основним боргом).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що наявні підстави для стягнення кредитної заборгованості із боржника ОСОБА_3 Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості із поручителя ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що вимога про дострокове погашення боргу була направлена 28 вересня 2012 року, тим самим банк змінив строк виконання основного зобов'язань, а тому, звернувшись до суду з позовом у квітні 2013 року, пропустив шестимісячний строк звернення до поручителя, що передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив із того, що банк звернувся з позовом про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителя у межах строків, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції є правильним, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 21 серпня 2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Укрексімбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, банк надав кредитні кошти у розмірі 670 тис. доларів США із кінцевою датою погашення та сплати процентів і комісійних по ньому - 15 серпня 2033 року для придбання земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із п. 2.2.1 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить LIBOR (12m) + 9,54 %.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.4.1 кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язався погашати кредит на рахунок позичальника у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених графіком погашення кредиту за договором, (далі Графік), що є обов'язком для позичальника.

Згідно із погодженим графіком дата або період здійснення платежів визначено щомісячно з 1 до 15 числа поточного місяця починаючи з 1 вересня 2008 року до 15 серпня 2033 року.

Відповідно до п. 2.4.2 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту або внесення відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь час прострочення.

30 січня 2009 року та 1 квітня 2009 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 укладено додаткові угоди № 1 та № 2 з додатком № 1 до договору «Графік погашення кредиту за договором», згідно із якими, погашення кредиту здійснюється щомісячно.

8 травня 2009 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 3 з додатком № 1 до договору «Графік погашення кредиту за договором», згідно із яким погашення кредиту здійснюється щомісячно.

За додатковою угодою від 27 січня 2010 року № 5 змінено процентну ставку, розмір якої закріплено додатковими угодами від 19 березня 2010 року № 6, від 24 червня 2010 року № 7, від 24 грудня 2010 року № 8, від 31 січня 2011 року № 9, від 25 березня 2011 року № 10.

25 квітня 2012 року додатковою угодою № 11 банк переніс позичальнику прострочену заборгованість по сплаті основного боргу за кредитом та сплаті процентів на період з квітня 2012 року до березня 2013 року.

Додатковою угодою від 7 травня 2012 року № 12 збільшено проценти за користування кредитом, розмір яких визначений у п. 1 угоди.

21 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 як поручителем на забезпечення кредитного договору укладено договір поруки.

25 березня 2011 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1, за умовами п. 5 якої поручитель надала кредитору та позичальнику згоду на внесення ними будь-яких змін та/або доповнень до кредитного договору (угоди), у тому числі зміни змісту зобов'язань, внаслідок чого може збільшитися обсяг відповідальності поручителя, без отримання додаткової згоди поручителя на внесення таких змін та доповнень. Поручитель підтверджує, що після внесення змін та/або доповнень до договору, порука залишатиметься чинною.

Додатковими угодами № 2 та № 3 ОСОБА_4 підтвердила свою обізнаність із додатковими угодами, укладеними між кредитором та позичальником.

Відповідно до розрахунку за кредитним договором загальна заборгованість за кредитним договором станом на 16 квітня 2013 року складає 613 529,47 доларів США та 199 392 грн 25 коп. При цьому позичальником здійснено погашення кредиту лише 28 листопада 2011 року, а 26 травня 2012 року заборгованість було реструктуризовано на період з квітня 2012 року до березня 2013 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом 60 календарних днів, надсилалися банком, починаючи з 28 вересня 2012 року.

Проте апеляційним судом установлено, що такі вимоги поверталися на адресу банку із відміткою «за закінченням терміну зберігання» 3 листопада 2012 року.

Згідно із розрахунком заборгованості, станом на 21 січня 2015 року, за період починаючи з 27 квітня 2011 року позичальником здійснено погашення кредиту лише 28 листопада 2011 року та 28 серпня 2013 року частково погашено суму простроченого основного боргу за рахунок продажу одного з предметів забезпечення кредитного договору.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки вимоги про дострокове погашення заборгованості повернулися на адресу банка у зв'язку з закінченням терміну зберігання, тому висновок суду апеляційної інстанції про початок перебігу шестимісячного строку для пред'явлення позову до поручителя почався саме з дати повернення на адресу банка не отриманих вимог, є правильним.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта