Номер провадження: 22-ц/785/161/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року, -

встановила:

13.03.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3., посилаючись на те, що 14 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року шлюб між ними розірвано.

З часу розлучення, у нього з ОСОБА_3 почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні. Відповідачем ОСОБА_3 створювалися штучні перешкоди стосовно нормального спілкування з донькою.

Всі його намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Він бажає спілкуватися з донькою, приймати участь у її вихованні, сприяти її розвитку, забезпечувати повноцінне життя дитини, тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнала.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року позов задоволено частково - зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_4 з донькою - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою щосуботи з 15:00 до 18:00 години, а також у святкові дні, за попередньою домовленістю батьків.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_3, вважаючи рішення суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, 20.08.2015 року надала до суду апеляційну скаргу про його скасування з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, від якого вони

мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 чинить ОСОБА_4 перешкоди у побаченні з донькою та забороняє спілкуватися з нею.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 17 червня 2014 року №01-11/1217 визначені способи участі ОСОБА_4 у вихованні його малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою щосуботи з 15:00 до 18:00 години, а також у святкові дні, за попередньою домовленістю батьків.

На думку колегії суддів, вищевказаний висновок не викликає сумнівів, тому при винесенні рішення суд першої інстанції вірно взяв його за основу.

ОСОБА_4 бажає спілкуватися з донькою, приймати участь у її вихованні, сприяти її розвитку, забезпечувати повноцінне життя дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ст. 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Також відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржникне надала жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

В.Д.Коротков