АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1404/16 Справа № 202/6720/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах малолітнього ОСОБА_5 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради, Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_8, Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, зобовязання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася в інтересах малолітнього ОСОБА_5 з апеляційною скаргою, де ставить питання про скасування рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6, на підставі договору купівлі - продажу від 02.12.2002 року, належала квартира АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську ( 11).

10 червня 2005 року ОСОБА_6І зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, позивачем у справі. 13.01.2006 року в них народився син, ОСОБА_5 ( а.с. 6,7).

11 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську.

Згідно документів направлених приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 на адресу суду, які надавались сторонами до вчинення цієї угоди, вбачається, що ОСОБА_6 своєю заявою від 11.10.2006 року стверджував, що при укладанні договору про продаж квартири АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську права малолітніх та неповнолітніх не порушені та не обмежені, та надав довідку із КЖЕП, яка свідчить про те, що на момент продажу в квартирі проживає лише ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.64 ).

11 жовтня 2006 року між ОСОБА_7 та Банком був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську ( а.с.79).

Враховуючи встановені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в позові, оскіьки докази того, що на момент відчуження спірної квартири ОСОБА_6 малолітній ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав в зазначеній квартирі, суду не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позовні вимоги не доведені.

Доводи апеляційної скарги, що оспорювані договори порушують права дитини, відсутній дозвіл органів опіки та пікування на вчинення правочинів, тому є недійсними, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки доказів про те, що на момент укладення оспорюваних договору купівлі-продажу та іпотеки, малолітній син користувався проданою, а потім переданим в іпотеку квартири, суду не надані.

Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк Надра, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, орган опіки та піклування Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради, про визнання договорів недійсними, яке набрало законної сили, встановлено, що при укладанні спірних договорів купівлі продажу та іпотеки були дотриманні всі суттєві умови договору, сам правочин та порядок його укладання відповідає нормам чинного законодавства, зокрема Закону України Про нотаріатта Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України /а.с. 110-114/ .

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте належні та допустимі докази, які б підтверджували порушення інтересів дитини та ст.ст. 12, 18 Закону України «Про охорону дитинства», суду не надані.

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення оспорюваних договорів, син позивача, який є неповнолітній, не був зареєстрований в квартирі квартира АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську/а.с. 64/.

Посилання апелянта на те, що згідно довідки неповнолітній син позивача зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2Правда» в м. Дніпропетровську, не може бути підставою для визання оспорюваних договорів недійсними, оскіьки зазначена довідка не містить даних щодо реєстрації та проживання неповнолітнього сина позивача, на час укладення оспорюваних правочинів/ а.с. 55/.

Інші доводи апеляційної скарги, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм права, що протирічить діючому законодавству.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: