Справа № 301/935/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.,

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.,

за участю секретаря Маринець Д.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на рішення Іршавського районного суду від 22 жовтня 2015 року справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судового збору,

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТДВ «СТ «Домінанта», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому з урахуванням уточнень, заявлених його представником у судовому засіданні 21 жовтня 2015 року (а.с. 151-152), просив стягнути на свою користь:

- з відповідачів - 15 706,75 грн. - вартість матеріального збитку, відповідно до висновку експерта № 23/376 від 08 серпня 2015 року;

- 175,00 грн. - витрат за проведення експертизи;

- 1 000,00 грн. - франшизи,

- 1 200,00 грн. - витрат за надання юридичних послуг;

- 243,60 грн. судового збору;

- з ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 10 000,00 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, яке сталося 23 лютого 2015 року з вини ОСОБА_2, було пошкоджено його автомобіль.

Вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, на момент проведення дослідження відображена в ремонтній калькуляції № 608 від 23 квітня 2015 року та становить 15 096,60 грн.

Станом на 30 квітня 2015 року, незважаючи на його численні звернення до СК «Домінанта», страхове відшкодування не отримано.

Пошкодження транспортного засобу призвело до психологічних страждань та додаткових витрат у зв'язку із необхідністю користуватися послугами таксі, оскільки його робота пов'язана із щоденним виїздом за межі Іршавського району.

Добровільно відшкодувати моральну шкоду відповідач ОСОБА_2 відмовився у грубій та образливій формі.

Рішенням Іршавського районного суду від 22 жовтня 2015 року (а.с. 155-158) уточнений позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_3 14 882,55 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000,00 грн. моральної шкоди та 1 000,00 франшизи.

Стягнуто солідарно з ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору, та на користь ОСОБА_3 1 200,00 грн. за надання юридичних послуг.

У стягненні 9 000,00 грн. моральної шкоди відмовлено за недоведеністю вимог.

В апеляційній скарзі ТДВ «СТ «Домінанта» (а.с. 169-173, 213) просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що ТДВ «СТ «Домінанта» для визначення збитку та вартості відновлювального ремонту було замовлено проведення експертизи ТОВ «Експертум-АВЕ». Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ 211540», ДНЗ НОМЕР_1, від 11 березня 2015 року № 11193 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та ПДВ становить 4 886,96 грн., без урахування ПДВ - 4 072,47 грн.

31 березня 2015 року ТОВ «СТ «Домінанта» здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 3 072,47 грн., який був розрахований наступним чином:

4 0472,47 грн. - 1 000,00 = 3 072,47 грн.

(вартість відновлювального ремонту) франшиза (сума страхового відшкодування)

Отже, ТДВ «СТ «Домінанта» свої зобов'язання виконало у повному обсязі та у встановлені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку та строки.

Вказує на те, що суд першої інстанції, визначаючи суму стягнення матеріальної шкоди, не взяв до уваги те, що ТДВ «СТ «Домінанта» перерахувало на рахунок позивача 3 072,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 910 від 31 березня 2015 року, та не обґрунтував чому сума визначена саме на підставі звіту, наданого позивачем.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно задоволено вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 (а.с. 194-196) просить змінити рішення Іршавського районного суду від 22 жовтня 2015 року в частині стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди з 1 000,00 грн. на 200,00 грн.; в частині стягнення судових витрат в сумі 243,60 грн. та в частині стягнення витрат на правову допомогу - 12,00 грн.

Зазначає, що стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. є завищеним, оскільки, позивач не отримав тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, ступінь пошкодження автомобіля є незначним.

Вважає, що розмір судового збору та витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з нього на користь позивача визначений судом першої інстанції з порушенням ст.88 ЦПК України.

В частині стягнення франшизи у сумі 1 000,00 грн. рішення суду не оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК Украхни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 301/434/15-п, апеляційний суд визнав, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 відбулося зіткнення автомобілів марки «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та «ВАЗ 211540», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, внаслідок якого автомобілю останнього завдано механічних ушкоджень.

Постановою Іршавського районного суду від 11 березня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. (а.с. 14).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Шкода Октавія» , номерний знак НОМЕР_3, застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», поліс № АІ/4120615 (а.с. 6).

Відповідно до наданої позивачем ремонтної калькуляції № 608 від 23 квітня 2015 року та рахунку № Сч-0000209 від цієї ж дати вартість запчастин та рихтувально-малярних робіт становить 15 096,60 грн. (12 580,50 грн. - без ПДВ) (а.с. 7-12).

Відповідач ТОВ «СТ «Домінанта» не погодився із вказаною сумою та надав копію платіжного доручення № 910 від 31 березня 2015 року (а.с. 89) про перерахування на рахунок ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 3 072,47 грн., який був визначений на підставі звіту № 11193 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1, від 11 березня 2015 року (далі - звіт № 11193), згідно з яким матеріальний збиток завданий власнику зазначеного транспортного засобу внаслідок його пошкодження складає 4 886,96 грн.

Оцінка була проведена оцінювачем ОСОБА_6 відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Національного стандарту № 1 «Загальні засади проведення оцінки майнових прав», затвердженого постановою КМУ № 1440 від 10 жовтня 2003 року та «Норм професійної діяльності оцінювача», затверджених Радою УТО (а.с. 73- 78).

У зв'язку із суттєвими розбіжностями щодо розміру матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу, ухвалою Іршавського районного суду від 30 червня 2015 року (а.с. 101-102) за клопотанням представника позивача ОСОБА_8 у даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено НДКЦ при ГУ МВС України в Закарпатській області, а саме: старшому експерту з економічної та товарознавчої експертизи відділу інженерно-технічної, економічної та товарознавчої експертизи Пчолинському Р.Ю., який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчої експертизи (з визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу; свідоцтво НОМЕР_4, видане ЕКК МВС України 27 квітня 2001 року, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта НОМЕР_5, видане ЕКК МВС України 12 вересня 2011 року), стаж експертної роботи з 2001 року.

Згідно з висновком експерта № 23/376 від 08 серпня 2015 року (а.с.109-120), який був уточнений експертом у судовому засіданні 23 вересня 2015 року, у зв'язку із допущеною ним технічною помилкою (а.с.146-147),

- ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1, становить 148 388,00 грн.;

- вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП, яке сталося 23 лютого 2015 року - 11 704,44 грн.;

- втрата товарної вартості автомобіля 4 002,31 грн.;

- дійсна вартість матеріального збитку 15 706,75 грн.

Згідно із ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з абзацом третім п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п.22-1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.12.1 ст.12 вищезазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У п.1 ч.2 ст.22 ЦК України зазначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Саме до такого висновку дійшов ВСУ у постанові від 16 грудня 2015 року у справі за № 6-760цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим до застосування всіма судами України.

Водночас, п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (постанова ВСУ від 04 червня 2014 року у справі № 6-49цс14).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ (ч.1 ст.7 Закону України "Про судову експертизу").

Положення нормативно-правових актів на підставі яких оцінювачем ОСОБА_6 складено звіт № 11193, поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, та є обов'язковими для застосування суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно взяв до уваги висновок експерта при визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком.

Проте, суд першої інстанції, не врахував вимоги п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що страховиком вже було перераховано на рахунок ОСОБА_4 3 072,47 грн. згідно страхового акту № 1905/869/ЦВ, що підтверджується платіжним дорученням № 910 від 31 березня 2015 року.

Отримання зазначеної суми позивачем не заперечується.

З врахуванням наведеного, сума, яка підлягає стягненню із страховика, розраховується наступним чином:

15 706,75 грн. (дійсна вартість матеріального збитку) - 4 002,31 грн. (втрата товарної вартості автомобіля) - 3 072,47 грн. (сума страхового відшкодування, яка вже була перерахована товариством) - 1 000,00 грн. (франшиза) = 7 631,97 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, втрата товарної вартості автомобіля у розмірі 4 002,31 грн. відшкодовується ОСОБА_2

Правильним є висновок суду про стягнення з ТДВ СТ «Домінанта» 175,80 грн. за проведення експертизи, оскільки витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, проте законом не заборонено оплатити витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Розмір моральної шкоди у сумі 1 000,00 грн., з урахуванням того, що з вини ОСОБА_2 позивач зазнав душевних страждань, стресу, у зв'язку із пошкодженням його майна, порушенням звичного способу його життя, визначений судом відповідно до вимог ст.23 ЦК України і підстав для його зміни немає.

Разом з тим, не можна вважати правильним висновок суду про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу.

Відповідно до п.п. 47, 48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних спав № 10 від 17 жовтня 2014 року № 7 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження здійснених ним витрат на правову допомогу надав суду договір про участь у справі адвоката від 15 травня 2015 року (а.с. 32), у п.8 якого зазначено, що даний договір дійсний під час розгляду справи в Іршавському районному суді. При цьому у договорі не зазначено, в якій саме справі ОСОБА_8 здійснює представництво позивача.

Також позивачем надана квитанція від 28 квітня 2015 року (а.с. 150), в якій ОСОБА_8 стверджує своїм підписом, що отримала від ОСОБА_3 1 200,00 грн. за складання позовної заяви та ведення справи в Іршавському районному суді.

Зазначена квитанція не містить всіх необхідних реквізитів, крім того відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Проте, у п.5 договору зазначено, що за виконання адвокатом доручення по веденню справи довіритель оплачує адвокату гонорар у розмірі, обумовленому окремо від даного договору.

Даних щодо такої домовленості матеріали справи не містять. Крім того, у квитанції, як і в договорі, не зазначено, в якій саме справі ОСОБА_8 здійснює представництво позивача.

За таких обставин, витрати за надання юридичних послуг не є документально підтвердженими та доведеними. Тому вимога про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 1 200,00 грн. за надання юридичних послуг задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в цій частині відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачем, який звільнений від сплати судового збору, були заявлені вимоги майнового та немайнового характеру, судовий збір згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Ставка судового збору, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на день подання позову, за вимогу майнового характеру становила 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн.; за вимогу немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн.

Отже, з урахуванням наведеного, з кожного з відповідачів слід стягнути в дохід держави по 243,60 грн. судового збору.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.22, 988, 1187, 1194 ЦК України, ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п.12.1 ст.12, п.22-1 ст.22, п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду від 22 жовтня 2015 року в частині відшкодування майнової шкоди, стягнення витрат на правову допомогу та судового збору скасувати.

Позов ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування майнової шкоди, витрат на правову допомогу та судового збору задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (, м.Київ, вул.Саксаганського, 119) на користь ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_1) 7 631,97 грн. (сім тисяч шістсот тридцять одну грн. 97 коп.) страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_1)4 002,31 грн. (чотири тисячі дві грн. 31 коп.) майнової шкоди.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (, м.Київ, вул.Саксаганського, 119) в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

В решті рішення Іршавського районного суду від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В. Джуга С.Д.