Справа № 182/2937/14-ц
Провадження № 2/0182/1017/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.10.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, -

встановив:

Спочатку Публічне Акціонерне Товариство "Акцент-Банк (далі ПАТ „Акцент-Банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що відповідач ОСОБА_3 на підставі заяви № б/н від 15 серпня 2008 року отримала від ЗАТ "Акцент-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк" в кредит кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту в сумі 3 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалася належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором.

Попри взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, відповідач ОСОБА_3 не виконує, у звязку з чим у неї склалась заборгованість за кредитом.

Станом на 30 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 перед Банком становить 25 134 грн. 58 коп., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом 6 470,08 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 13 885,82 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією 3 105,60 грн.;

- штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) 1 173,08 грн.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 протиправно, в супереч умов надання споживчого кредиту, не повертає позивачу кредит, представник позивача спочатку просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Згодом позивач уточнив свої позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по відсоткам за кредитним договором № б/н від 15 серпня 2008 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 07 липня 2011 року по 07 квітня 2014 року в сумі 4 896,35 грн.74 коп. (а.с. 61-63).

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечила та 05 жовтня 2015 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ "Акцент-Банк" про захист прав споживачів, в якому зазначила, що вона не укладала кредитний договір № б/н від 15 серпня 2008 року та жодних коштів від ПАТ "Акцент-Банк" не отримувала.

Враховуючи наведені обставини просила суд визнати недійним договір № б/н від 15 серпня 2008 року укладений між нею та ПАТ "Акцент-Банк".

Представник ПАТ "Акцент-Банк" позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала, та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, у зв'язку з пропуском ОСОБА_3 строків позовної давності.

Крім того зазначила, що доводи ОСОБА_3 про те, що вона не отримувала кредит є необґрунтованими, оскільки з виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримала кошти та здійснювала погашення заборгованості по кредиту.

В судовому представник ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити ПАТ "Акцент-Банк" в задоволенні позову, на позовних вимогах за зустрічним позовом наполягав та просив суд його задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 оспорював факт укладання ОСОБА_3 спірного кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, тому просив суд витребувати в ПАТ "Акцент-Банк" оригінал договору № б/н від 15 серпня 2008 року для огляду в судовому засіданні.

Матеріалами справи містять ксерокопію договору від 15 серпня 2008 року між ЗАТ "Акцент-Банк" правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_3 про надання споживчого кредиту № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу в кредит кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту в сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-10,82).

Ухвалою суду від 16 червня 2016 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано ПАТ "Акцент-Банк" оригінал кредитного договору № б/н від 15 серпня 2008 року (а.с.116).

Відповідно до вимог частин 2,3,4 статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, згідно відповідей, ПАТ "Акцент-Банк" надати оригінал спірного кредитного договору не є можливим, оскільки зазначений документ в архіві ПАТ "Акцент-Банк" відсутній (а.с.128-130).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що ПАТ "Акцент-Банк" розпорядилося своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та приймаючи до уваги те, що відповідач оспорює факт укладання спірного кредитного договору та отримання кредитних коштів, а Банк не надав доказів щодо укладання спірного договору, суд приходить висновку, що в задоволенні вимог ПАТ "Акцент-Банк" необхідно відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору № б/н від 15 серпня 2008 року укладеного між нею та ПАТ "Акцент-Банк" суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ст. 203 ЦК України передбачено

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведені обставини, суд позбавлений можливості захистити права ОСОБА_5 шляхом визнання кредитного договору від 15 серпня 2008 року № б/н про надання споживчого кредиту, оскільки сторони не надали суду спірний договір, а інших вимог позовна заява ОСОБА_3 не містить.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, однак якщо суд установить, що останній є необгрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливим відмовити представнику ПАТ "Акцент-Банк" щодо застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_3, оскільки суд приходить до висновку про необхідність відмовити їй в позові.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК ст. ст. 6, 11, 203, 215, 216, 253, 256, 267, 526, 629 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити Публічному Акціонерному Товариству «Акцент-Банк» в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні зустрічного позову до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів.

Судовий збір сплачений Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» зарахувати в рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6