№ 336/6041/15-ц
пр. № 2-п/336/7/2016
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015 року в ході заочного розгляду справи задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 14188,87 гривень в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки від 25.02.2013 року.

17.12.2015 року до суду надійшла заява відповідача про скасування заочного рішення суду. Як зазначено в заяві, відповідач судові повістки особисто не отримував, оскільки перебував у зоні АТО, тому не мав можливості звернутися за наданням правової допомоги. Також відповідач не згоден з сумою заборгованості, стягнутої за договором.

В судове засідання позивач представника не направив з невідомих суду причин, про місце та час розгляду заяви повідомлені належним чином.

Відповідач не з'явився без поважних причин, про місце та час розгляду заяви повідомлявся в установленому порядку судовою повісткою, направленою за зареєстрованим місцем проживання. Направив до суду клопотання про зупинення провадження у справі на час перебування відповідача у складі Збройних сил України.

Керуючись вимогами ст. 231 ЦПК України суд розглянув заяву за відсутності сторін.

При розгляді клопотання відповідача про зупинення провадження у справі суд виходить з наступного.

Підстави для зупинення провадження у справі визначені ст. 201, 202 ЦПК України.

Так, зокрема, ст. 201 ч. 1 п. 3 ЦПК України, на яку заявник посилається в обґрунтування вимоги про зупинення провадження у справі, передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389 від 12.05.2015 року передбачено, що правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Натомість на території України на цей час не введено воєнний стан, у зв'язку з чим підстави для зупинення провадження у справі, на які відповідач посилається, відсутні.

Крім того, нормами ЦПК України не передбачена можливість зупинення провадження з розгляду заяви про скасування заочного рішення суду.

Тож підстав для зупинення провадження з розгляду заяви про скасування заочного рішення суд не вбачає.

При вирішенні заяви про скасування заочного рішення суду суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню лише за наявності спільно двох умов: якщо відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин та якщо судом встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2015 року провадження по справі відкрите та справу призначено до розгляду на 01.10.2015 року .

Про місце та час розгляду справи відповідач повідомлений в установленому порядку судовою повісткою, яка отримана 21.09.2015 року, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення повістки (а.с. 22).

В зв'язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 24.11.2015 року, про що відповідач належним чином повідомлений судовою повісткою, врученою 09.10.2015 року, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення повістки (а.с. 28).

В судове засіданні 24.11.2015 року відповідач знову не з'явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, тож судом справу розглянуто заочно.

Вивчивши пояснення відповідача щодо причин неявки його в судові засідання з розгляду справи, суд вважає, що відповідачем не доведено поважність таких причин чи взагалі їх наявність.

Статтею 74 ч. 5 ЦПК України визначено, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ч. 3 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Таким чином, судові повістки про виклик до суду відповідачеві направлялись у повній відповідності до вимог чинного законодавства та у суду немає підстав сумніватись, що отримані вони належною особою (в поштових повідомленнях зазначено, що отримані вони особисто відповідачем).

Навіть у разі отримання їх родичем відповідача відповідно до вимог чинного законодавства він вважається таким, що повідомлений про місце та час розгляду справи.

Крім того, з направленої відповідачем заяви про зупинення провадження у справі, яка підписана особисто відповідачем, вбачається, що відправлена така заява поштою 11.01.2016 року через поштове відділення у м. Запоріжжя, тож у суду немає підстав сумніватися у перебуванні відповідача у м. Запоріжжя.

Також суд враховує, що відповідно до копії витягу з наказу та довідки від 05.11.2015 року відповідач ОСОБА_1 перебуває у зоні проведення антитерористичної операції лише з 19.10.2015 року, тобто будь-яких перешкод для явки в судове засідання 01.10.2015 року не мав.

Крім того, відповідачем не надано і документів на підтвердження перебування його поза межами м. Запоріжжя і під час проведення другого судового засіданні, а саме 24.11.2015 року, оскільки з наданих ним копій документів вбачається, що в зоні антитерористичних дій він був лише на момент видачі довідки, тобто до 05.11.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав вважати, що причини неявки відповідача в судове засідання були поважними, а також, що він був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою та скористатися нагодою уповноважити іншу особу на представлення його інтересів в суді.

В якості підстави для скасування заочного рішення відповідач вказує, що він не згоден в нарахуванням пені та відсотків за користування кредитними коштами.

Натомість суд не може погодитись з тим, що ці обставини мають істотне значення для вирішення спору.

Так, відповідно до ст. 14 ч. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011 від 20.12.1991 року військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Натомість, з рішення суду вбачається, що сума заборгованості, стягнута за рішенням суду, нарахована станом на 12.05.2015 року, а пеня за рішенням суду не стягувалась взагалі, тож відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності істотних обставин, які б могли вплинути на правильність рішення суду.

Отже відповідачем не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення спору та які б не були предметом дослідження в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки передбачених ст. 232 ч. 1 ЦПК України підстав для скасування заочного рішення не встановлено, заява відповідача задоволенню не підлягає. Суд вважає за потрібне роз'яснити відповідачеві можливість оскарження рішення суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 231, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором (№ 336/6041/15-ц пр. № 2/336/2866/2015) залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк