Провадження №2/485/16/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Квєтка І.А.,

за участі секретаря Шеремет Ю.Є.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, відділ Держкомземагенства у Снігурівському районі, про усунення перешкод у обслуговуванні житлового будинку шляхом знесення самозабудови та відшкодування матеріальної шкоди заподіяної самочинним будівництвом,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просить усунути перешкоди в обслуговуванні житлового будинку №66 по вул.Шевченко в м.Снігурівка Миколаївської області шляхом знесення за рахунок відповідачів самочинно збудованого гаражу на території домоволодіння №68 по вул.Шевченко в м.Снігурівка; стягнути з відповідачів у солідарному порядку 99 730 грн. матеріальних збитків, у тому числі 3000 грн. видатків за проведення експертного дослідження від 06.06.2014 року, пов"язаних з усуненням наслідків самочинного будівництва гаражу за вказаною адресою та суму сплаченого судового збору й судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3140 грн., 1250 грн. транспортних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником сусіднього з відповідачем житлового будинку за адресою м.Снігурівка вул.Шевченко,66. У 2013 році ОСОБА_5 побудував без відповідних дозволів та погоджень із державними органами гараж. Крім того, гараж побудований з порушенням вимог ДБН 360-92 п.3.25 в частині відстані до межі сусідньої земельної ділянки, яка повинна відповідати 1 метру. У зв"язку з тим, що фактична відстань між боковими стінами будівель становить фактично 0.8 м., що не відповідає вказаним вимогам ДБН, відсутність водовідвідних каналів на покрівлі гаража, замощення вздовж зовнішніх стін будівель гаража та житлового будинку, а також різниці висоти будівель, є причинним зв"язком між знаходженням нежитлової будівлі гаражу домоволодіння №68 та житлового будинку №66, руйнуванням оздобленням бокової стіни будинку літ.1 А №66, намокання, слідів вологи, здуття та опадання оздоблення. Вказує, що із стін гаражу під час дощу, мокрого снігу волога стікає на належну їй земельну ділянку, що в свою чергу призводить до значних незручностей в користуванні земельною ділянкою, що пов"язано з її обслуговуванням. Крім того, має місце пошкодження фундаменту її житлового будинку, затемнюється вікно. Стверджує, що факт самочинного будівництва підтверджується актом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області від 12 березня 2013 року. Нею було проведено відповідні ремонтні роботи, пов"язані із штукатуркою та відновленням інженерних комунікацій, заміни вікна, які прийшли у негодність у зв"язку з підвищеною вологістю у місці розташування само забудови, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №5 від 19 січня 2016 року усього на суму 99 730 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на порушення відповідачами при будівництві гаражу Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності», а саме відсутності дозвільних документів на будівництво, що порушує її права, як власника сусіднього домоволодіння, в його обслуговуванні.

Представник відповідачів в задоволенні позовних вимог просила відмовити за безпідставністю. Ствердила, що будівництво гаражу не є самовільним, оскільки здійснюється на підставі будівельного паспорту й на належній ОСОБА_4 на праві власності земельній ділянці, проведення ремонтних робіт позивачем у житловому будинку не перебуває у причинному зв»язку з будівництвом гаражу, крім того, не доведено, що наслідком підвищеної вологості є саме будівництво гаражу, а не відсутність системи водовідведення для обслуговування належного позивачеві будинку.

Представник Держкомагенства у Снігурівському районі у вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду, підтвердив, що дійсно ОСОБА_4 в 2013 році виготовила технічну документацію по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки за адресою м.Снігурівка вул.Шевченка,68. На даний час межі земельної ділянки та її конфігурація підтверджуються відомостями з Державного земельного кадастру та відповідною технічною документацією.

Представник ДАБІ у Миколаївській області просив розглядати справу у його відсутність, у вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду (а.с.20).

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 лютого 2004 року стала власником квартири №1 в житловому будинку №66 в м.Снігурівка по вул.Шевченка (а.с.29-30,33), на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2005 року придбала квартиру №3 за цією ж адресою (а.с.27-28,34,35), на підставі договору дарування від 15 листопада 2013 року стала власником квартири №2 в цьому ж будинку (а.с.24-25, 33). 15.11.2013 року позивачкою виготовлено технічний паспорт на будинок по вул.Шевченка №66 (а.с.38-43). Рішенням Снігурівської міської ради №125 від 27 листопада 2013 року вказані три квартири у триквартирному житловому будинку були об"єднані в єдиний об"єкт нерухомого майна індивідуальний житловий будинок (а.с.44). Правовстановчий документ на земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку (або квартир) ОСОБА_1 відсутній.

З 09 жовтня 2001 року ОСОБА_4 є власником сусіднього домоволодіння за №68 в м.Снігурівка по вул..Шевченка на підставі договору дарування від 03 жовтня 2001 року, укладеного з ОСОБА_6 (а.с.91,92). У 2009 році вона виготовила технічний паспорт на будинковолодіння, до складу якого входять: А-1 житловий будинок, а-1 веранда, №1 ганок, Б-1 літня кухня, Д-1 вбиральня, Г-1 сарай, Ж-1 гараж, ж-1 яма погріба, З-1 сарай, №3 басина, №4 кран, №5 ворота, №6 забор, 1-11 замощення (а.с.93-95). Для будівництва та обслуговування вказаного будинку на підставі договору дарування земельної ділянки посвідченого нотаріусом 13.11.2014 року ОСОБА_4 набула у власність земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер :39:068:0042 (а.с.104,108). До укладення вказаного правочину ОСОБА_4 користувалася вказаною земельною ділянкою на підставі державного акту №024804 виданого попередньому власнику ОСОБА_6 (а.с.96). Як свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.02.2015 року (а.с.106-107) межі земельної ділянки ОСОБА_4 внесені в натурі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площа ділянки 0.1000 га.

Межі між суміжними земельними ділянками сторін не встановлювалися. Технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_4 виготовлялася по фактичному землекористуванню, площа якої відповідає площі вказаній у Державному акті серії 111 МК №024804 від 25.07.1995 р., а проміри та конфірмація не відповідають (а.с.36 на звороті).

У 2013 році ОСОБА_7 та ОСОБА_5, який проживав за адресою власника домоволодіння №68 по вул.Шевченка м.Снігурівка, на належній останній земельній ділянці розпочали будівництво гаражу.

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складений інспекцією державного архітеркутрно-будівельного контролю у Миколаївській області від 12 березня 2013 року, встановлено, що згідно будинкової книги в житловому будинку м.Снігурівка вул.Шевченка,68. проживає ОСОБА_5, який виконав будівельні роботи з будівництва гаражу, альтанки, вольєру, без відповідних документів, які дають право виконути такі роботи та затвердженої документації, що є порушенням ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

В подальшому будівництво було узаконене отриманням ОСОБА_4 будівельного паспорту від 03.07.2013 року та повідомлення про початок виконання будівельних робіт за вих.іспекції ДАБК від 08.07.2013 року (а.с.97-103).

Як вбачається з листа №54 від 11.12.2015 року начальника відділу містобудування, архітектури, ЖКГ та розвитку інфраструктури Снігурівської райдержадміністрації ОСОБА_8 згідно державних будівельних норм ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень. Розділ: Садибна забудова, пункт 3.25 для догляду за будівлями та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки до найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1.0 м. По факту виконаних робіт по будівництву гаражу №68 ОСОБА_4, розміщеного вздовж установленої межі, вказана відстань складає 1.12 м на початку розміщення будівлі гаражу і 1.65 м в кінці. Отже відхилень від норми ДБН 360-92 не виявлено (а.с.166).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №4 від 19.01.2016 року (а.с.177-120) будівництво даного гаражу виконано на підставі будівельного паспорту. У відповідності якого відстань будівлі гаражу до суміжної межі складає 1 м. Дослідженням встановлено, що будівля гаражу садиби №68 розташована біля будівлі літера «Б» садиби №66 на відстані 1.08 м між стінами. Привести будівництво гаражу, що будується на підставі будівельного паспорту у відповідність вимогам ДБН 360-20 вимогам Закону України «Про пожежну безпеку» можливо шляхом реконструкції будівлі..Руйнування оздоблення стіни правого бокового фасаду будівлі житлового будинку №66, цоколю (надземної частини фундаменту), оздоблення приміщень є наслідком самовільного розташування будівлі гаражу літера «Ж» на відстані 0.84 м (мінімальний розмір) від житлового будинку №66. Усунення перелічених наслідків можливо шляхом закріплення основ, фундаментів, несучих конструкцій житлового будинку №66. Усунення затемнення житлових приміщень будинку №66 шляхом реконструкції будівлі гаражу літера «Ж» садиби №68, відповідності до вимог чинних державних будівельних норм, неможливе. Роботи по підсиленню конструкцій основ та фундаментів власник будинку №66 не має можливості виконати з причини відсутності безперешкодного доступу до стіни своєї житлової будівлі №66 та розташованої на відстані 0.84 м будівлі літера «Ж» садиби №68.

Як передбачено статтею 376 ЦК України знесення самочинного будівництва можливе лише за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування і лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

Згідно п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Враховуючи наявність у ОСОБА_7 будівельного паспорта, розміщення будівництва у межах належної їй на праві власності земельної ділянки, будівництво спірного гаражу самочинним не є.

Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів в межах заявлених позовних вимог, що будівництво гаражу, яка розпочате у 2013 році та будується на підставі будівельного паспорту створює їй перешкоди в обслуговуванні належної їй власності та таке не може бути усунене іншим чином, аніж знесенням недобудованого гаражу.

Висновок судової будівельної-технічної експертизи №4 від 19.01.2016 року доводів позивача щодо самовільного будівництва відповідачами гаражу, яке розпочате у 2013 році, наявності від цього будівництва будь-яких наслідків у вигляді порушення її прав власника, не підтверджує.

Разом з тим суд не погоджується з висновком вказаної експертизи №4 в частині встановлення порушення відстані від будівлі гаражу на 0.2м садиби №68 від суміжної межі на підставі будівельного паспорту, оскільки така суміжна між сторонами на час затвердження будівельного паспорта не встановлювалася, а тому в цій частині до уваги судом не приймається.

Будь-яких доводів, щодо порушення її прав власника нерухомого майна вже існуючими будівлями належними відповідачам позивачкою не заявлялося.

Крім того, як вбачається з висновку експерта усунення наслідків вказаних позивачем у позовній заяві у вигляді руйнування оздоблення стіни правого бокового фасаду, цоколю, оздоблення приміщень можливе шляхом закріплення основ, фундаментів, несучих конструкцій житлового будинку №66, тоді як питання про можливість виконання таких робіт без знесення існуючих будівель між сторонами не вирішувалася.

Крім того, вчинений експертом кошторис на проведені будівельні роботи не відображає на якій площі житлового будинку наявних кімнат по відношенню до технічного паспорту житлового будинку ОСОБА_1 проведено відновний ремонт на усунення наслідків вказаних експертом у висновку та які будівельні матеріали для цього були використані на виконання вказаних у кошторисі робіт з урахуванням підвищення їх вартості, порівняно з заявленою. Наслідків у вигляді пошкодження внутрішніх приміщень будинку висновок не містить.

Також, як вбачається з експертного дослідження ТПП №125 -069 від 24.06.2014 року (а.с.7-19) наслідки будівництва нежитлової будівлі гаражу у вигляді матеріальної шкоди пов"язується також і з відсутністю відмостки вздовж зовнішніх стін будівлі як житлового будинку позивача, так і гаражу.

Таким чином, враховуючи що позивачем не доведено наявність порушеного права в межах заявленого позову (будівництвом гаражу на підставі будівельного паспорту від 03.07.2013 року), в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст.88 ЦПК України з позивача на користь держави слід стягнути 18 грн. недоплаченого при подачі позову судового збору 956.4 грн. (478.20+478,20), тоді як до сплати підлягало 974.4 грн. (487,20 + 487.20).

Керуючись ст.ст. 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у обслуговуванні житлового будинку шляхом знесення само забудови та відшкодування матеріальної шкоди заподіяної самочинним будівництвом, - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 18 грн. недоплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення, через Снігурівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ