Справа №487/3990/16-ц 24.10.2016 24.10.2016 24.10.2016
Провадження №22-ц/784/2322/16
Справа № 487/3990/ 16 -ц
Провадження № 22-ц/784/2322/1 Головуючий першої інстанції - Біцюк А.В.
Категорія-23 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Лисенка П.П.

із секретарем - Тищенком Л.С.

з участю:

позивачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09. 2016 р., постановлене за

позовом

ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановила:

10.08.2016 р. ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до Миколаївської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки,

Позивачі зазначали, що їм на праві приватної часткової власності в порядку спадкування належить по 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням Миколаївської міської ради від 08.02.1955 р. за даним будинком закріплена земельна ділянка площею 456 кв. м.

Попередній власник будинку своїм правом на приватизацію цієї земельної ділянки не скористався.

22.12.2010 р. ними укладено з міською радою договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 25 років.

Пунктом 4.2 договору орендна плата визначалась у розмірі 0.1% вартості нормативної грошової оцінки землі у розмірі 98965 грн.

На час укладення договору орендна плата у грошовому виразі складала 98 грн. 97 коп.

В податковому рішенні - повідомленні від 19.05.2016 р. орендна плата складає 8892 грн. 95 коп., а відповідно до частки кожного по 3560 грн. 83 коп.

Такий розмір орендної плати є значно більшим від розміру орендної плати, про яку сторони домовились при укладенні договору.

Зазначена обставина є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Посилаючись на зазначене позивачі просили про розірвання договору, оскільки орендодавець відмовляється від його розірвання у позасудовому порядку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09. 2016 р. ухвалено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачі, не погоджуючись з висновками суду стосовно відсутності підстав для розірвання угоди, ставлять питання про скасування рішення і просять постановити нове рішення про розірвання угоди оренди землі, посилаючись на необгрунтованність висновків суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірвано на вимогу однієї з сторін договору за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24-25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, передбачених Земельним кодексом України та іншими Законами України.

Статтями 651 та 652 ЦК України передбачені також загальні підстави розірвання цивільного-правової угоди.

Зокрема, ч.1 ст. 652 ЦК України передбачає можливість розірвання договору у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин вважається істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому в частині другій зазначеної статті наведені умови за одночасної наявності яких договір може бути розірваний у судовому порядку на вимогу однієї з сторін договору.

Зокрема, до такого переліку належать такі умови:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як вбачається з матеріалів справи 22 грудня 2010 р. позивачі уклали з міською радою договір оренди земельної ділянки, призначеної для обслуговування належного їм на праві спільної часткової власності житлового будинку АДРЕСА_1

У пунктах 2.3, 4.2 та 4.3 договору передбачено визначення нормативної грошовї оцінки землі, механізм встановлення розміру орендної плати та її зміну без укладення додаткових угод з цього питання чи внесення змін до договору, в залежності від зміни нормативної грошової оцінки землі, щорічної зміни коефіцієнтів індексації та відповідно до змін законодавства.

В той же час, пунктом 4.6 договору передбачено, що умови договору про розмір орендної плати ( 0,1%) переглядаються на вимогу однієї з сторін у разі внесення чинним законодавством до мінімального або максимального розміру річної орендної плати, тощо шляхом внесення змін у вигляді додаткової угоди ( договору про зміни), що буде невід'ємною частиною цього договору.

Таким чином договором була передбачена можливість зміни розміру орендної плати, а ризик цього підвищення, як випливає з домовленості сторін, несе орендар.

До того ж, позивачі не ставили питання про внесення змін до договору щодо перегляду розміру орендної плати.

На час укладення договору орендна плата у грошовому виразі складала 98 грн. 97 коп., що відповідало 0,1 відсотку вартості нормативної грошової оцінки землі, яка у 2010 році складала 98965 грн.

Законом України №71- VIII від 28.12.2014 р. до Податкового Кодексу України внесено зміни (ст. 288 п 288.5.1 ) відповідно до яких розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% вартості нормативної грошової оцінки землі.

На час надходження податкового рішення -повідомлення від 19.05.2016 р. загальний розмір податкового зобов'язання позивачів із сплати орендної плати складає 3560,83 грн.+3560,83 грн.+1771,29 грн.=8892, 95 грн.

При цьому також значно підвищилась вартість грошової оцінки землі, як і було передбачено умовами договору.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну оцінку наданим доказам, належним чином врахував вимоги закону та виходячи з відсутності одночасної сукупності обов'язкових умов, які можуть слугувати підставою для розірвання договору, дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість позову про розірвання договору оренди земельної ділянки, ухваливши з цього питання рішення про відмову у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для розірвання угоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються достовірними доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила: Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09. 2016 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

П.П. Лисенка