АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1952/16 Справа № 207/4775/15 Головуючий у 1 й інстанції - Савченко В.О. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що із відповідачем ОСОБА_2 вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син. Подружні стосунки з відповідачем припинені, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто аліменти із ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь ОСОБА_2, починаючи із 16 листопада 2015 року до повноліття дитини. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 487,2 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не врахування обставин у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_4 Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Дитина знаходиться на утриманні позивача.

Також судом встановлено, що згідно довідки із місця роботи відповідача 006/144 від 26 листопада 2015 року, відповідно до виконавчого листа № А-127, виданого 10 вересня 1999 року, із ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 25% по теперішній час.

Згідно довідки №74 від 27 листопада 2015 року, виданої Деканом факультету менеджменту, економіки, соціології та філології Дніпродзержинського державного технічного університету, ОСОБА_6 є студентом факультету менеджменту, економіки, соціології та філології 1 курсу денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2015 року до 30 вересня 2019 року.

Врахувавши вимоги ст. 180, 182, 183, ч. 1 ст. 191 СК України, обставини у справі та надані докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд безпідставно знизив розмір витребуваних з відповідача аліментів, оскільки навіть враховуючи те, що відповідач вже сплачує 25% доходу в рахунок аліментів на іншу свою дитину, її вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 25% доходу є цілком законними та не порушують ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», так як загальний розмір відрахувань із відповідача не перевищуватиме 50%.

Проте, посилання позивача на зазначену правову норму є необґрунтованим, оскільки стосується звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника у разі неможливості сплати ним стягнутої з нього заборгованості. Між тим, позивач звернулась до відповідача із позовом про стягнення аліментів, а не заборгованості по них.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Суд, визначаючи розмір належних до стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, обґрунтовано виходив із того, що такий розмір цілком узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, оскільки відповідач вже сплачує аліменти на іншу свою дитину в розмірі 25%.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: