Справа № 299/1479/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 08 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори де третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача виступають: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали, -

у с т а н о в и л а :

Так, 13.06.2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали. Та ухвалою від 06.07.2016 року залучено до участі в справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_1. Як на підставу своїх вимог, ОСОБА_2 посилалась на те, що держнотаріус ОСОБА_4 відкрила спадкову справу за померлим ОСОБА_5, який заповів усе належне йому на момент смерті майно, своїм дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_6. На момент смерті спадкодавця і відкриття спадщини померлому належала частина будинку №27 по вул. Локоти в м. Виноградів, що був побудованим ще 07.09.1948р.. А право власності на решту 5/9 частин цього-ж будинку зареєстроване за нею. Внаслідок обєктивного зношення через значний проміжок часу, а також через неодноразові затоплення, відбулося майже повне руйнування спірного будинку, що стверджується актом обстеження будинковолодіння від 11.02.1999 року. У подальшому під дією природних сил відбулося ще сильніше руйнування залишків будинку, у звязку із чим, такий фактично повністю перетворився в руїну. Згодом на місці зруйновного будинку позивачка почала, будівництво нового власного будинку, який до теперішнього часу не введено в експлуатацію. Оскільки будівництво будинку позивачкою ще не завершено, а в реєстрі права власності на нерухоме майно відсутні відомості про зруйнування будинку, право власності на який належало спадкодавцю, то просить визнати за нею право власності на будівельні матеріали, що були використані нею у процесі будівництва житлового будинку № 27 по вул. Локоти в м. Виноградів. За наведених обставин, і просила задоволити позов.

Рішенням Виноградівського районного суду від 08.09.2016 року позов задоволено. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 на місці старого зруйнованого будинку в якому треті особи мали право на частку в спадковому майні, побудувала за власні кошти новий житловий будинок, що достовірно встановлено належними і допустимими доказами. Через нездійснення державної реєстрації права власності на новостворений житловий будинок, майнові права ОСОБА_2, підлягають захисту.

Заперечуючи законність й обґрунтованість рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та винести нове, про відмову в задоволенні позову. Як на підставу для скасування, посилається на те, що позивачці спірний будинок не належить і не належав. Зазначає, що позивачка в 2013 році вже зверталась з позовом до апелянта про визнання за нею права власності на частку жилого будинку на підставі набувальної давності. Однак Виноградівський райсуд рішенням від 27.03.2013 року, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (№ справи 703/4239/12). Та, апеляційний суд залишив дане рішення в силі. Суд першої інстанції не взяв до уваги довідку за № 404 від 24.05.2016 року, в якій вказано, що будинок будівництвом завершено, а в довідці вказано, кому належить будинок та в яких долях. Крім того, посилається на рішення Виноградівського райсуду по справі №299/3404/15, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_2 не перешкоджати працівникам РБТІ в проведенні інвентаризації будинку. Цим же рішенням суд спростовує твердження ОСОБА_2, що вона є власником будинку та зазначає в рішенні, що в м. Виноградів є декілька будинків, які зареєстровані за № 27. А ОСОБА_2 самовільно вселилась в спадковий будинок ОСОБА_5, у якому він особисто має 2/6 частини.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, третя особа: ОСОБА_1 підтримав, вимоги апеляційної скарги, яку просив задоволити з наведених у такій підстав.

Позивач ОСОБА_2, та її представник в особі адвоката ОСОБА_7 заперечили, доводи апеляційної скарги, так-як вважають, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, виходячи з тих обставин, що старий спадковий будинок став непридатним внаслідок руйнування, та на його місці побудовано новий житловий будинок, який юридично не оформлений нею. Та саме через ці обставини, і просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали, які використані у процесі будівництва нового житлового будинку № 27 по вул. Локоти в м. Виноградів.

Третя особа: ОСОБА_3 підтримала, вимоги апеляційної скарги, так-як вважає, що позивачка безпідставно зайняла спадковий будинок, яким бажає незаконно заволодіти.

Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, але повідомлена про час та місце судового засідання, та заяв про відкладення розгляду справи не подала суду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності, відповідача.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторони, третіх осіб та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позаяк державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відкрив спадкову справу на спадкове майно, яким є старий житловий будинок № 27 по вул. Локоти в м. Виноградів за померлим ОСОБА_5, який склав заповіт на дане майно на користь своїх дітей ОСОБА_1 і ОСОБА_3. Тоді як на місці старого будинку, ОСОБА_2 побудувала новий будинок, який у передбаченому порядку не зареєструвала за собою. А державний нотаріус дані обставини не бере до уваги, і хоче видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її новозбудований житловий будинок. То за цих обставин, державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, являється належним відповідачем у спорі про визнання права власності на будівельні матеріали.

Проте, вищезазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає, так-як неповно зясовано судом обставини, які мають значення для справи, що у свою чергу призвело до порушення норм процесуального й матеріального законодавства. Та через це таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України.

Так, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є, позивач і відповідач.

Позивач - це особа, на захист субєктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач - це особа, яка на заяву позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорювання його прав й інтересів.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 предявила, позов до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали, що використані у процесі здійснення нового будівництва житлового будинку.

Звертаючись у суд із даним позовом, позивачка вважала, що позаяк державний нотаріус не визнає її право власності на новозбудований житловий будинок, що побудовано на місці старого зруйнованого будинку, який ще юридично не оформила на себе. Та при цьому збирається видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину вже її нового будинку, а тому, державний нотаріус, і повинен бути відповідачем у даному спорі, та нести відповідальність перед нею за порушення її прав власності.

Відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно за № 4813476 від 22.09.2004 року, будинок із надвірними спорудами за № 27 по вул. Локоти в м. Виноградів, Закарпатської області належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_8 по 2/9 частини кожному, і ОСОБА_2 5/9 частин, а.с. 21.

А довідкою КП Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації від 24.05.2016 року за № 404 доводиться та обставина, що житловий будинок із надвірними спорудами за № 27 по вул. Локоти в м. Виноградів, Закарпатської області, згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року зареєстровано за ОСОБА_5 в 3/6 частинах та ОСОБА_8 в 1/6 частині. А за ОСОБА_1 зареєстровано по 1/6 частині на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом і договору дарування, а.с. 52.

На виконання вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві ОСОБА_2 зазначила відповідачем: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, а.с. 1-2.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3, являються спадкоємцями ОСОБА_5 (помер 17.07.1987р.) та ОСОБА_8 (померла 17.05.1949р.) як їх діти, які прийняли спадщину за своїми батьками.

Виходячи із цього, суд першої інстанції безпідставно вважав, що державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, являється належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, матеріально-правову відповідальність у даному спорі повинні нести спадкоємці ОСОБА_1 і ОСОБА_3, а не державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, який є неналежним відповідачем.

Як зі змісту позовної заяви, так і матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 позовні вимоги до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не предявляла і такі не виступали сторонами в даній справі.

За загальним правилом ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Протягом судового розгляду в суді першої інстанції, позивачка ОСОБА_2 не заявляла, клопотання про заміну первісного неналежного відповідача - державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, належними відповідачами - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 або залучення останніх до участі в справі як одних зі співвідповідачів. Через те, що позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. А за відсутності клопотання з боку позивачки, суд не вправі самостійно замінювати первісного відповідача належними відповідачами або залучати таких до участі в справі як співвідповідачів.

Зважуючи на ту обставину, що суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. А звідси, державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 як неналежний відповідач у справі не може нести матеріально-правову відповідальність перед ОСОБА_2, то це є підставою для відмови у задоволенні позову до такого за безпідставністю таких вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на думку колегії суддів безпідставно вирішив матеріально-правовий спір відносно неналежного відповідача, що свідчить про порушення вимог норм як процесуального, так і матеріального законодавства, які призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення за неповного зясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що у свою чергу призвело до порушення як норм процесуального, так і матеріального законодавства. А це в силу вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відхилення позовних вимог за безпідставністю таких.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ОСОБА_2 сума в розмірі 896,00 гривень (110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) у відшкодування судових витрат, а.с. 71.

Зважуючи на вищезазначене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212, 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити.

Рішення Виноградівського районного суду від 08 вересня 2016 року скасувати, ухваливши в справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори де третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача виступають: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 896,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : _____________________

_____________________