АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1621/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/789/462/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Щавурська Н. Б.,

з участю - секретаря - Панькевич Т.І.

Позивача ОСОБА_1 та представника ПП "Матек" ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства фірми "Матек" про усунення перешкод в одержанні правовстановлюючих документів на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до приватного підприємства фірми «Матек», в якій просить усунути перешкоди в оформленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку розміром 0,2088га; зобов'язанні провести кадастрову зйомку земельної ділянки площею 0,2088 га з встановленням розмежувальних межових знаків на місцевості та зобов'язанні виготовити технічну документацію на земельну ділянку площею 0,1462 га згідно договору від лютого 2008 року. Вважає, що так як вона користується земельною ділянкою з 2012 року, яка з 1981 року перебувала у користуванні її сім'ї, то відповідач зобов'язаний провести кадастрову зйомку земельної ділянки площею 0,2088 га та виготовити їй технічну документацію на дану земельну ділянку площею 0,1462 га, що в подальшому надасть їй можливість приватизувати земельні ділянки.

Рішенням Зборівського районного суду від 11 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства фірми "Матек" відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що дане рішення не відповідає нормам чинного законодавства, є недостатньо обґрунтованим і таким, що порушує її конституційні права. Просить скасувати рішення Зборівського районного суду від 11 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживає і є власницею квартири з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Зборівською нотаріальною конторою 02.04.2003 року.

Будинок, в якій знаходиться квартира позивачки є двоквартирним, в іншій квартирі за НОМЕР_1 проживає ОСОБА_3, яка придбала квартиру за НОМЕР_1 в липні 2008 р.

Отже, позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками будинку за АДРЕСА_1

Згідно рішення Залозецької селищнлї ради від 07.12.1999 року за № 153 ОСОБА_1 передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,30 га, в т.ч. : для ведення особистого господарства- 0,24 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,6 га.

Рішенням Залозецької селищної ради № 44 від 06.04.2009 p. було розділено прибудинкову територію між співвласниками вказаного будинковолодіння із врахуванням прибережної зони наступним чином: ОСОБА_1 - 0,2088 га, в тому числі прибережна смуга - 0, 0626 га, ОСОБА_3- 0,1589 га, в тому числі прибережна смуга - 0,0297 га.

Рішенням Залозецької селищної ради № 163 від 17.09.2009 року затверджено план-схему розташування земельних ділянок по АДРЕСА_1 в смт.Залізці в частках: ОСОБА_1- 0,1462 га, ОСОБА_3 - 0,1292 га. Землевпорядника зобов'язано провести встановлення межових границь вказаних земельних ділянок в натурі- на місцевості.

Надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1462 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Рішенням Зборівського районного суду від 29.11.2010 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними рішень селищної ради за №44 від 06.04.2009 року, за №163 від 17.09.2009 року, за №144 від 19.08.2010 року.

Рішенням Залозецької селищної ради від 17.01.2012 року надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки у власність орієнтовною площею 0,1462, з них площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок житлової і господарської забудови по АДРЕСА_1 в смт.Залізці та площею 0,0862 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Зобов'язано позивачку замовити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності в землевпорядній організації, яка має відповідні дозволи на виконання цих робіт.

Рішенням Залозецької селищної ради від 17.01.2012 року за №12 надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння на умовах оренди терміном на 10 років орієнтовною площею 0,02626 га за рахунок земель водного фонду прибережної захисної смуги на території Залозецької селищної ради за межами населеного пункту.

Статтями 14,41 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічне правило закріплено в частині 1 статті 153 ЗК України, за якою власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Поняття, зміст права власності на землю та підстави його набуття визначено в нормах ст.ст. 78, 81 і 116 ЗК України.

Відповідно до положень ч.І ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 та 3 ст. 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами і юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок власність або надання їх у користування. При цьому безоплатна передача земельних ділянок у власність провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначається ст. 118 ЗК України, відповідно до вимог якої сільська рада розглядає клопотання громадян про надання їм безоплатно у власність земельних ділянок для певного цільового використання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом 7 ст.118 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ст.22 Закону України " Про землеустрій" підставою для проведення робіт із землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою та укладених договорів між юридичними чи фізичними особами та розробниками документації із землеустрою

Згідно із п.3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМУ від 26 травня 2004 р. № 677, який діяв на 2008, 2009 роки та до 06. 2012 року (втратила чинність 06.06.2012 р.) проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок; укладених договорів між землевласниками і землекористувачами та розробником проекту відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільні справи розглядаються судом в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу ( ч.І ст. 60 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи, змісту позовних вимог, позивачкою не надано доказів, які б свідчили про укладення між нею та відповідачем договору на проведення робіт із землеустрою, а саме розроблення технічної документації на земельну ділянку площею 0,1462 га, на земельну ділянку розміром 0,2088га; зобов'язанні провести кадастрову зйомку земельної ділянки площею 0,2088 га з встановленням розмежувальних межових знаків на місцевості.

Колегія не приймає до уваги посилання позивачки як на факт укладення договору сплата нею в касу відповідача 153 грн., що стверджується квитанцією від 13.03.2008 року, оскільки дозвіл на виготовлення проекту позивачці було надано сільською радою згідно рішень від 06.04.2009 року за №44 та від 17.01.2012 року за №№10 та 163, а гроші сплачено у 2008 році.

Крім того, судом встановлено, що у 2008 році працівники ПП "Матек" виготовили збірний кадастровий план земельних ділянок позивачки та іншого співвласника ОСОБА_3 на предмет перевірки правильності встановлення межових границь між земельною ділянкою позивачки та суміжних земельних ділянок, що стверджується наявністю збірного кадастрового плану та актом постійної комісії селищної ради, затвердженої головою від 25.12.2009 року.

Отже, враховуючи обставини справи та вищезазначені вимоги, суд підставно прийшов до переконання, що відповідач не порушив права позивачки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зборівського районного суду від 11 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді : І.В. Гурзель

Н.Б. Щавурська