Номер провадження: 22-ц/785/1189/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Желєзнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 березня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору від 01 листопада 2006 року ПАТ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_4 кредит в сумі 600 000 доларів США, зі сплатою 10,3% річних строком до 01 листопада 2027 року.

Зазначений кредит забезпечений порукою ОСОБА_5, відповідно до договору поруки від 01 листопада 2006 року, відповідно до якого останній зобовязався відповідати як солідарний боржник по борговим зобовязанням ОСОБА_4.

31 липня 2009 року між банком та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору відповідно до якої змінено строк сплати процентів, а саме 25го числа кожного місяця.

21 жовтня 2009 року між ОСОБА_4 та банком укладено додаткову угоду №2, умовами якої змінено схему погашення кредиту на ануітентну, змінено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами та строк остаточного погашення кредиту до 01 листопад 2036 року.

У звязку із порушенням умов договору відповідачі у встановлені договором строки передбачені платежі не сплатили, та у звязку із виниклою у них заборгованістю, ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2014 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, зменшити розмір пені та основну суму боргових зобовязань, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом першої інстанції встановлено, що у звязку із невиконанням умов кредитного договору №0 від 01 листопада 2006 року, що був укладений між АТ (АКІБ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, у останньої та її поручителя ОСОБА_5 станом на 06 лютого 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 396 075,86 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 3 165 834,35 гривень, з яких:

-2 932 709,15 гривень кредитна заборгованість;

-233 125,20 гривень заборгованість по процентам;

-1 867,49 гривень сума заборгованості по сплаті пені за прострочення сплати процентів станом на 06.02.2013 року;

-12 716,87 гривень сума заборгованості по сплаті пені за прострочення сплати процентів станом на 06.02.2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Так, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено в абзаці 2 пункту 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов, зокрема, обумовили в договорі розмір та умови сплати пені і штрафу, строку позовної давності щодо їх застосування. Вказані умови кредитного договору в судовому порядку не визнано недійсними, тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання та штрафів підлягають задоволенню.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, перевірив усі докази по справі та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

Доводи ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки позичальник належним чином прийняті на себе зобовязання по договору не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність», Цивільного Кодексу України та умов кредитного договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про зменшення заборгованості по сумі основного зобовязання, то апелянтом не доведено обставин щодо невірного розрахунку заборгованості, а доводи відносно пені також не можуть бути задоволені, оскільки для цього розмір пені повинен перевищувати суму заборгованості основного боргу, чого у даному випадку немає.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законні підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити, заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_2