233 № 233/2716/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16925,04 грн., посилаючись на те, що він перебував у трудових правовідносинах із шахтою ім. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля» з 05.10.2012 року по 28.03.2016 року, де працював забійником У1 розряду. Наказом № 42-к від 28.03.2016 року його було звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

У звязку із тим, що він знаходився на лікарняному, то в останній день роботи, тобто 28.03.2016 року він не працював.

29 березня 2016 року ним було подано заяву на імя директора підприємства з проханням здійснити повний розрахунок при звільненні.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово попередити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану суму.

Таким чином, відповідач за приписами ст. 116 КЗпП України повинен був здійснити повний розрахунок не пізніше 30.03.2016року.

Проте, відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України здійснив повний розрахунок лише 06 травня 2016 року шляхом зарахування суми розрахунку на його картковий рахунок.

Частина 1 ст. 117 КЗпП України встановлює, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так кількість днів затримки розрахунку становить 36 днів (з 31.03.2016 року по 05.05.2016 року включно).

У звязку із відмовою відповідача надати йому довідку про середній заробіток за 2 місяці, що перебували звільненню, середній розмір заробітку визначено ним шляхом ділення суми зарплати за розрахунковими листами за січень лютий 2016 року на 59 днів.

Тож, середньоденний заробіток для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за його підрахунком становить 470,14 грн. (10673+1326+8739)/59 =470,14 грн.)

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 16 925, 04 грн. (470,14 грн. х 36 днів = 16925,04 грн.)

Таким чином, з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16925,04 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши суду відгук на позовну заяву ОСОБА_1, в якому не заперечував проти стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16925,04 грн. на користь ОСОБА_1

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з «Шахтою ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» з 15 жовтня 2012 року, де працював забійником У1 розряду на відбійних молотках під землею. Наказом № 42/к від 28 березня 2016 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, з 28 березня 2016 року. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки серії БТ-1 № 9432694 на імя ОСОБА_1 (а.с.5-6), копією наказу № 42/к від 28 березня 2016 року (а.с.7).

У звязку із перенайменуванням м. Дзержинськ у м. Торецьк, згідно із Законом України від 09.04.2015 року № 317-УШ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», а також на підставі Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 513 від 11.08.2016 року, Державне підприємство «Дзержинськвугілля» (код за ) перейменоване у Державне підприємство «Торецьквугілля».

29 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до директора «Шахти ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» із вимогою про повний розрахунок (а.с.8).

Проте, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належали ОСОБА_1 від підприємства, була проведена відповідачем 05 травня 2016 року.

Дана обставина визнана сторонами (а.с.1, 24), а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Оскільки «Шахта Центральна» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Торецьквугілля», тож обовязок по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід покласти на Державне підприємство «Торецьквугілля».

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчисляється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Виходячи з зазначеного нормативно - правового акту, суд обчислює середньоденну заробітну плату виходячи з нарахувань за січень, лютий 2016 року, яка дорівнює: 658,36 грн., яка визначена з такого.

За довідкою відповідача № 71115 від 06.10.2016 року:

В січні 2016 року ОСОБА_1 відпрацьованих днів не мав, перебував у відпустці.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 нараховано 13825,51 грн., відпрацьовано 21 день.

Тож, середньоденний заробіток ОСОБА_1 дорівнює: 13825,51 грн. : 21 день = 658,36 грн.

Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд провадить шляхом множення середньоденного заробітку, який дорівнює 658,36 грн. на число робочих днів за період з 31 березня 2016 року по 05 травня 2016 року 24 дні. Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складе: 658,36 грн. х 24 дні = 15800,64 грн.

Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 15800,64 грн.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Згідно із ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1378,00 грн.

На підставі ч.1 ст. 117, абз. 4 п.2, абз. 3 п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», керуючись ст.ст. 88, 209,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», ідентифікаційний номер 33839013, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2016 року по 05 травня 2016 року у розмірі 15800 (п'ятнадцять тисяч вісімсот) грн. 64 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», ідентифікаційний номер 33839013, судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш