У Х В А Л А

12 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рябченко Л. А. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник (боржник) звернувся до суду зі скаргою в порядку виконання судового рішення, просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 щодо не зняття арешту з усього належного ОСОБА_3 майна, в тому числі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності № 16540 від 10.12.1996, накладеного постановою від 8.07.2010, згідно виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду № 2-15099 від 22.10.2004, та зобовязати державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 зняти арешт та заборону відчудження усього належного ОСОБА_3 майна, в тому числі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, накладений постановою від 8.07.2010.

Вимоги обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ перебуває виконавчий лист № 2-1509 від 22.10.2004, виданий Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно до повноліття дитини.

У звязку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів для забезпечення виконання рішення суду постановою державного виконавця від 8.07.2010 було накладено арешт на майно боржника. Станом на 1.10.2015 заборгованість становила 15 135 грн., однак 20.10.2015 вона була повністю погашена. І станом на 1.12.2015 заборгованість теж відсутня.

Боржник звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, проте 29.10.2015 була надана відмова. Відразу боржник подав до суду позов про звільнення майна з-під арешту, у задоволенні якого йому було відмовлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 7.12.2015, справа № 357/16497/15-ц, та розяснено про необхідність звернення в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, згідно з розділом 7 ЦПК України. Тому, 15.12.2015 боржник подав до суду вищевказану скаргу.

В судовому засіданні скаржник підтримав заявлені вимоги.

Державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 довіряє вирішення скарги на розсуд суду, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем не може бути знятий арешт із майна по незакінченому виконавчому провадженню, з відповідною вимогою необхідно звертатися до суду.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином.

Заслухавши доводи скаржника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог боржника.

В судовому засіданні встановлено, що 8.07.2010 державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-15099, виданого 23.11.2004, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини винесена постанова серії АК № 716787 про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, зокрема на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва № 16540 від 10.12.1996, та заборону здійснювати відчудження будь-якого майна. Відомості про обтяження - арешт частини квартири внесений до Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна, про що свідчить Витяг про реєстрацію від 14.07.2010.

Згідно з довідкою-розрахунком від 3.12.2015 № В-21/671 міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-15099 станом на 1.12.2015 відсутня.

20.10.2015 ОСОБА_3 сплатив до МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ заборгованість по аліментах у розмірі 15135грн..

На заяву боржника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ надав відповідь № 28519 від 29.10.2015 про неможливість зняття арешту, накладеного постановою від 8.07.2010, інакше як за рішенням суду, відповідно до п.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження».

Боржник подав до суду позов про звільнення майна з-під арешту, у задоволенні якого йому було відмовлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 7.12.2015, справа № 357/16497/15-ц, та розяснено про необхідність звернення в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, згідно з розділом 7 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження»:

«Арешт майна боржника застосовується для забезпечення

реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним

виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення

заборони на його відчуження.»

Враховуючи, що на момент звернення боржника до державного виконавця про зняття арешту ним повністю були виконані зобовязання, покладені рішенням суду щодо сплати щомісячних платежів (аліментів) на утримання дитини, заборгованість згідно виконавчого листа відсутня, відпала необхідність вжиття заходів у вигляді арешту всього майна, належного боржнику, зокрема і нерухомого, та заборона його відчудження, для забезпечення реального виконання рішення. Тому, дії (бездіяльність) державного виконавця щодо незняття заходів забезпечення виконання рішення за зверненням боржника суд вважає неправомірними та вважає за необхідне зобовязати його винести постанову про зняття арешту та заборони відчудження всього належного боржнику майна, зокрема і нерухомого.

Згідно ч.1, ч.2 ст.387 ЦПК України:

«За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 209, 210, 383 386, 293, 294 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Задовольнити скаргу.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 щодо не зняття арешту з усього належного ОСОБА_3 майна, в тому числі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, накладеного постановою від 8.07.2010, згідно виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду № 2-15099 від 22.10.2004.

Зобовязати державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 зняти арешт та заборону відчудження усього належного ОСОБА_3 майна, в тому числі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, накладений постановою від 8.07.2010.

Про виконання ухвали повідомити Білоцерківський міськрайонний суд і скаржника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київського суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 5 днів після після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_5