Справа № 236/691/16-ц
31 березня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого-судді Саржевської І.В.
за участю: секретаря Білоус Д.А.
позивача ОСОБА_1
прокурора Городницької А.І.
представника третьої особи Роменської В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав, суд,
24.03.2016року ОСОБА_1 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав (а.с.4-7).
До участі у справі допущено прокурора Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області Городницьку А.І. за відповідною заявою від 31.03.2016року № 83-2818, оскільки зазначена справа стосується соціальних прав та правового статусу малолітніх дітей.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просить задовольнити позов - позбавити батьківських прав її дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно сина останньої - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з*явилась, заперечення про неможливість слухати справу в її відсутнсті суду не надав.
Представник органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 законними та обгрунтованими, такими які підлягають задоволенню.
Прокурор Городницька А.І. позовні вимоги вважає законними, обґрунтованими, та висловила думку що позов підлягає задоволенню.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, думку прокурора, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з*ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об*єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як передбачено ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, народився в с. Лозове м. Красний Лиман Донецької області, його батьками є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_3 (а.с.11).
Батьки неповнолітнього ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.1999року, який було розірвано 28.01.2005року (а.с.12).
З 2005року, після розірвання шлюбу, ОСОБА_3 з сином ОСОБА_6 стали проживать за місцем мешкання матері ОСОБА_3, бабусі ОСОБА_5 - ОСОБА_1, в с. Рубці Краснолиманського району Донецької області.
У вересні 2006року дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, пішов до Рубцівської ЗОШ 1-Ш ступенів, де навчається по теперішній час.
ОСОБА_3 з 2008року стала проживать в м. Маріуполь Донецької області, а з 2011року в м. Горлівка Донецької області.
Дитина ОСОБА_5 залишався проживать з бабусею в АДРЕСА_1.
Бабуся ОСОБА_5 - ОСОБА_1, виховує та утримує дитину, піклується про його здоров*я, навчання, побут. Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_3, більш ніж три роки не відвідувала сина , який проживає з її матір*ю (бабусею дитини).
Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В судовому засіданні встановлено, що останні три роки мати дитини з сином не спілкується, життям і здоров'ям сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.
Відповідно до ст. 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитинизнайшло повне відображення в поведінці відповідача, якатривалий час не піклуються ані про фізичний, ані про духовний розвиток сина. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Як вбачається з висновку № 06від 04.03.2016рокуоргану опіки і піклування Краснолиманськоїміської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3», орган опіки і піклування Краснолиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, так як вонаповністю відсторониласявід виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини (а.с.15).
Суду надані достатні докази, що відповідач ОСОБА_3 злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, в наслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164 Сімейного Кодексу України, ст. 60, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м. Маріуполь Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, батьківських прав щодо її сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: