Справа№592/8881/16-ц
Провадження №2/592/2542/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Хитрова Б.В. за участю секретаря судового засідання Чайки Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 25 квітня 2007 року уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Другої Сумської держнотконтори ОСОБА_3 Позивач погодилась на пропозицію відповідачки укласти договір довічного утримання через те, що проживає одна, є людиною похилого віку, часто хворіє та потребує стороннього догляду. Відповідно до умов Договору, вона передала ОСОБА_2 у власність 45/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель № 103, що знаходиться в місті Суми, по вул. 4-а Продольна, та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідач взяла на себе обов'язок по наданню позивачу довічного забезпечення у вигляді забезпечення житлом, правом постійного користування земельною ділянкою, забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям, медичним обслуговуванням та продуктами харчування. Грошова оцінка зазначених у договорі видів матеріального забезпечення на місяць встановлена в розмірі 400 грн. Спочатку відповідачка сумлінно виконувала свої зобов'язання, потім перестала відвідувати позивача, забезпечувати її харчуванням і доглядом, оплачувати рахунки. У звязку з наведеним позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечує, пояснив, що відповідач декілька місяців потому виїхав за межі України. На спірне домоволодіння накладено арешт органами державної виконавчої служби.

Сторонам під час судового розгляду справи розяснено принцип диспозитивності цивільного судочинства викладений в ст 11 ЦПК України та вимоги законодавства стосовно звільнення майна з під арешту.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Другої Сумської держнотконтори ОСОБА_3 (а.с. 3).

Відповідно до умов Договору, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у власність 45/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель № 103, що знаходиться в місті Суми, по вул. 4-а Продольна, житлова площа якого 39,6 кв.м. та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,027 га, кадастровий номер :22:005:0010.

Відповідач взяла на себе обов'язок по наданню позивачу довічного забезпечення у вигляді забезпечення житлом, правом постійного користування земельною ділянкою, забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям, медичним обслуговуванням та продуктами харчування (а.с.4).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до п. 8 договору довічного утримання - договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

Згідно зі ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Позивач наполягає на розірванні договору довічного утримання, оскільки відповідач не виконує зобовязань за вказаним договором, а відповідачем дані обставини не заперечуються, тому, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач не в повній мірі виконувала взяті обов'язки за договором, а тому між сторонами в подальшому існування договірних зобов'язань за договором є недоцільним.

На підставі ст 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 551.2 грн. сплачений при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 755, 756 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 25 квітня 2007 року державним нотаріусом Другої Сумської держнотконтори ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 максимівни відшкодування судових витрат в сумі 551.2 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.В. Хитров