РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якої зазначила, що згідно витягу із розпорядження Франківської районної адміністрації виконкому Львівської міської ради від 06.12.1999р. №1274 за взаємною згодою був змінений договір житлового найму, внаслідок чого позивачка стала основним квартиронаймачем в будинку АДРЕСА_1 яка складається з трьох кімнат житловою площею 37,7 кв.м. та кухні 5,7 кв.м., з відкриттям на позивачку особового рахунку в житлово-експлуатаційній дільниці НОМЕР_1 (стара назва), а на теперішній час в ЛКП «Південне». В довідці з місця проживання про склад сімї і прописки від 27.01.2016р. №328 також значиться, що позивачка є основним квартиронаймачем вищевказаної квартири, в якій. Крім неї зареєстрований відповідач - батько, син, невістка та два онуки. У 2000 р. відповідач - батько позивачки, пішов із дому та пропав безвісти. Позивачка неодноразово зверталась із запитами в правоохоронні органи щодо батька. Однак із відповіді головного управління ДМС України у Львівській області від 13.01.2016р. №02-05/459 на імя начальника Гальцького ВП ГУНПУ у Львівській області вбачається, що згідно здійсненої перевірки по міському відділу державної РАЦС актового запису про смерть відповідача за період з 01.01.2000р. по теперішній час не значиться. Із відповіді Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи №94 від 14.01.2016р. на імя Галицького ВП ГУНПУ у Львівській області також вбачається, що по журналах реєстрації трупів Львівського обласного судово-медичного моргу труп відповідача за період з 01.01.2000р. по 01.01.2005р. не був зареєстрований.

Отже, позивач зазначає, що відповідач дійсно пропав безвісти, а тому тривалий час не проживає у вказаній квартирі, не бере участі в оплаті за комунальні послуги, тобто припинив виконувати обов'язки члена сімї, передбачені ст. 64 ЖК України.

Підтвердженням тому, що відповідач протягом 15 років не проживає у вказаній вище квартирі, служать акти ЛКП «Південне» від 23.07.2015р., 22.10.2015р. та 25.01.2016р.

Позивачка просить позов задоволити, та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Відповідач та третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Дослідивши надані суду документи та матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо житлових правовідносин.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має всі підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути у примусовому порядку позбавлений житла не інакше як згідно законодавства за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається із витягу з розпорядженя виконавчого комітету Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 06.12.1999р. №1274, за взаємною згодою був змінений договір житлового найму, внаслідок чого позивачка стала основним квартиронаймачем в будинку АДРЕСА_1 яка складається з трьох кімнат житловою площею 37,7 кв.м. та кухні 5,7 кв.м. (а.с.4)

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 27.01.2016р. №328, основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, разом із нею за вказаною адресою зареєстровані також батько - ОСОБА_3, син - ОСОБА_2, невістка - ОСОБА_4 та двоє онуків - ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.6)

Як вбачається із відповіді ДМС України у Львівській області №02-05/459 від 13.01.2016р., за наявними обліками Головного управління ДМС України у Львівській області гр.. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться (а.с.10).

Згідно відповіді Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи №91 від 14.01.2016р., по журналах реєстрації трупів Львівського обласного судово-медичного моргу труп гр.. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.01.2000р. по 01.01.2005р. не був зареєстрований (а.с.11).

Як вбачається із відповіді Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану №125/04-06 від 14.01.2016р., згідно здійсненої перевірки по міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актового запису на гр.. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - не виявлено. Перевірку здійснено за період з 01.01.2000р. по 14.01.2015р. (а.с.12).

Крім цього, як вбачається із актів складених комісією в складі майстрів ЛКП «Південне» від 23.07.2015р., 22.10.2015р. та 25.01.2016р., із слів заявника і підтвердження сусідів встановлено, що ОСОБА_3 дійсно не проживає за адресою, АДРЕСА_1 з 2000 року по теперішній час (а.с.7-9)

Аналізуючи вищенаведене, та надані докази у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215,224-226,294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Масендич В.В.