Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., КолодійчукаВ.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс», третя особа - ОСОБА_5, про розірвання договору оренди земельною ділянки та стягнення орендної плати, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі державного акта вона є власником земельної ділянки, площею 8,14 га, яка знаходиться на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Договір оренди укладався між відкритим акціонерним товариством «Новгородківський Райагрохім» (далі - ВАТ «Новгородківський Райагрохім»), правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю «Неоальянс» (далі - ТДВ «Неоальянс») та ОСОБА_5, яка діяла від імені позивача. Відповідач орендну плату за 2005- 2014 роки не сплатив, на вимоги про її виплату не реагує. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь орендну плату за 2005-2014 роки у розмірі 14 920,86 грн. та розірвати спірний договір оренди.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Неоальянс» на користь ОСОБА_4 заборгованість з орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 28 грудня 2004 року за період з 2012 року по 2014 рік включно у розмірі 6 604,86 грн. розірвано договір оренди земельної ділянки від 28 грудня 2004 року, укладений між ВАТ «Новгородківський Райагрохім», правонаступником якого є ТДВ «Неоальянс», та ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4 Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ТДВ «Неоальянс», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 укласти договір оренди спірної земельної ділянки, видавши їй довіреність на вчинення цих дій (а. с. 63).

Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 186), ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 вказану земельну ділянку та отримала за продаж 83 000 грн. Однак, договір купівлі-продажу згідно вимог чинного законодавства належним чином не оформлений та не зареєстрований, отже ОСОБА_4 є власником цієї земельної ділянки.

Згідно з пунктами 9, 11 договору оренди орендна плата у розмірі 1 188 грн. вноситься один раз на рік до 01 грудня (а. с. 6-7).

У матеріалах справи знаходиться видатковий касовий ордер від 22 липня 2005 року № 44, згідно якого ВАТ «Новгородківський Райагрохім» виплатило ОСОБА_4 через ОСОБА_5 22 липня 2005 року 10 335,60 грн. в якості орендної плати за 2005-2014 роки.

Договором оренди внесення орендної плати наперед одним платежем не передбачено.

Відповідно до висновку експерта рукописні записи, якими заповнені графи видаткового касового ордеру № 44 від 22 липня 2005 року, виконані у період квітень - червень 2015 року, що не відповідають вказаній у цьому ордері даті.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених

статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Зі вказаними нормами права узгоджується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідач не сплачував орендну плату з 2005 року, оскільки останній не надав належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини. Систематична несплата орендної плати з 2005 року по 2015 рік є підставою для розірвання договору оренди.

Матеріалами справи не підтверджена сплата орендної плати ОСОБА_4 за період з 2005 року по 2014 рік, тому з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності, яку подано відповідачем, суди дійшли вірного висновку про стягнення орендної плати за 2012 - 2014 роки.

Доводи касаційної скарги, що ОСОБА_6 не мав права здійснювати експертну діяльність спростовуються матеріалами справи, зокрема, згідно листа Київської незалежної судово-експертної установи від 20 жовтня 2015 року (на запит апеляційного суду Кіровоградської області) вимоги статей 10, 11 Закону України «Про судову експертизу» не обмежують можливість залучення ОСОБА_6 до проведення судових експертиз. Рішень експертно-кваліфікаційної комісії щодо позбавлення ОСОБА_6 кваліфікації судового експерта не приймались, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта та додатки до них не вилучались (а. с. 195-201).

Разом з тим, клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи відповідачем не заявлялось.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс» відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук