Провадження № 2/752/2116/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

12.02.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд -

Встановив

В жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком та зареєстрований у даній квартирі, однак не проживає в ній з 2005 року. У зв'язку з чим позивач посилаючись на правові підстави ст. 72 ЖК України просить суд захистити її право власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Представник позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила задовольнити позов та зазначила, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідно до вимог до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 13 травня 1997 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі під № 7565 позивачу належить квартира АДРЕСА_1.

З довідки Комунального концерну «Центр комунальних послуг» № 109 від 01.02.2016 року вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_2 - колишній чоловік, ОСОБА_6 - син та ОСОБА_7 - дочка.

Листом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця-101 від 23.09.2015 року № 52 підтверджується, що ОСОБА_2 не звертався до підприємства із заявами щодо усунення перешкод у користуванні та проживанні у вищевказаній квартирі.

Разом з тим, з листа Голосіївського РУ ГУМВС в м. Києві від 29.09.2015 року № 53/267аз, що ОСОБА_2 е звертався до управління із заявами та повідомленнями щодо перешкоджання йому у користуванні вказаною квартирою.

Актами від 10.01.2015 року, 20.04.2015 року та 09.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 з 2005 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України, передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником, при умові збереження права власності на об'єкт нерухомості цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою у належній позивачу та членам її сім'ї квартирі, порушує їх права власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, гарантовані ст. 319 ЦК України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити позов.

Задовольняючи позов суд враховував вимоги Цивільного та Житлового кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10-11, 28-29, 57-60, 158, 179, 185, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку в даній квартирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя