Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №440/1643/15-ц

Провадження №2/440/184/2016

12 жовтня 2016 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Гута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буськубез фіксування судового засідання технічними засобами справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб Буського районного сектору головного управління Державної міграційної служби, Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з означеним позовом до суду, мотивуючи тим що відповідач ОСОБА_2 є колишньою невісткою, прописана у належному їй на праві приватної власності - 1/1 частці квартири по вул. Будівельників 8/3 в м. Буськ Львівської області. Разом з невісткою також приписана її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народжена відповідачкою від іншого чоловіка. Шлюб між відповідачкою та сином позивачки ОСОБА_4 розірвано 15.05.2007 року. Донька відповідачки ніколи не проживала у належному позивачу будинку, не була членом сім»ї, оскільки відповідач, ще до розлучення з чоловіком, добровільно залишила місце спільного проживання з сином позивачки. Просить визнати відповідача та її доньку ОСОБА_3 такою, що втратили право користування житлом, оскільки такі фактично прописані у даному будинку, однак не проживають, відповідач добровільно знятися з реєстрації не хоче.

Позивач ОСОБА_1, її представник згідно довіреності від 18.11.2015 року ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Представник ОСОБА_5, згідно договору про надання правової допомоги від 23.06.2016 року ОСОБА_6, до початку судового засідання подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, змінені позовні вимоги підтримує в повному обємі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча судом належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Клопотання про розгляд справи у її відсутності, клопотань, заперечень, не подала.

Представник третьої особи Буського РС ГУДМС України у Львівській області подав лист № 24/1137 від 08.06.2016 року з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень, доповнень до позову, не мають.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації, згідно довіреності № 04-08/1469 від 18.07.2016 року ОСОБА_7, позов в частині змінених позовних вимог визнала, щодо вирішення спору, покладається на думку суду.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача, в поданій заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Вислухавши представника Органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 1/1 частка квартира в м. Буськ по вул. Будівельників, 8/3, Буського району Львівської області, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 30021842 від 20.05.2011 року, виданими Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

У даній квартирі зареєстровані невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10»яна Володимирівна, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, правнуки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, донька відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 (довідка № 2424, видана керуючою Управління будинками м. Буськ 16.11.2015 року). Останнє також підтверджується записами в будинковій книзі.

Так, ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином позивачки ОСОБА_4. 12.11.2006 року відповідач народила доньку від іншого чоловіка ОСОБА_3. Взявши самовільно будинкову книгу, зареєструвала доньку у належній позивачу квартирі. Після народження дитини, відповідач залишила спірне місце проживання.

Згідно свідоцтва ОСОБА_8 І-СГ № 092536, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівській області 24.09.2015 року, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 43 від 15.05.2007 року.

21.09.2016 року ОСОБА_1 подала в суд заяву про зменшення позовних вимог в частині виселення неповнолітньої дитини, просить визнати ОСОБА_2 такою що втратила право на користування квартирою, належною позивачу.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням(ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідально до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів

його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач формально прописана в належній позивачу квартирі, однак з 2007 року за місцем реєстрації не проживає, жодних витрат по утриманню будинку не несе, особистих речей в даній квартирі немає.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Положення наведених правових норм вказують про можливість визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у разі не проживання понад установлений строк без поважних причин.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач несе витрати по утриманню квартири, сплачує комунальні платежі, відповідачу жодних перешкод у користуванні жилим приміщенням ні позивачем, ні іншими членами сімї, не чинилось.

Судом не встановлено поважність відсутності відповідача за вказаною адресою. Показам позивача, представника позивача, суд надає віри та кладе в основу рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214-215, 224-227 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Буським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка подається у Буський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда