У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Касьяна О.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості», третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, про зміну підстав звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 01 червня 2013 року по 09 квітня 2015 року займала посаду начальника відділу кадрів державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (далі - ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості»). Починаючи з вересня 2014 року заробітна плата сплачувалася не вчасно та не в повному обсязі, а звернення до керівника підприємства стосовно виплати заборгованості з заробітної плати були безрезультатними. 06 квітня 2015 року вона подала заяву про звільнення у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, що передбачено ч. 3 ст. 38 КЗпП України, та проханням провести розрахунок відповідно до ст. ст. 44, 116 КЗпП України. На день звільнення заборгованість з заробітної плати становила 15 331 грн 62 коп. Посилаючись на те, що у день звільнення вихідну допомогу їй не було виплачено та на те, що відповідачем самовільно змінено підставу її звільнення з ч. 3 на ч. 1 ст. 38 КЗпП України, просила суд: змінити підставу її звільнення з ч. 1 на ч. 3 ст. 38 КЗпП України; стягнути з відповідача на свою користь вихідну допомогу при звільнені у розмірі, передбаченому ст. 44 КЗпП України, але не менше тримісячного середнього заробітку та 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Змінено підставу звільнення ОСОБА_4 з роботи з посади начальника відділу кадрів ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Стягнуто з ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу у розмірі 14 542 грн 05 коп. та 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та давши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, обґрунтовано виходив із доведеності позовних вимог, при цьому правильно стягнув з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у розмірі, передбаченому ст. 44 КЗпП України, та моральну шкоду, яку їй завдано у зв'язку з порушенням трудових прав, що призвело до моральних страждань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
О.П. Касьян Д.О. Остапчук