Справа № 2/331/493/2016
№ 331/676/16-ц
У Х В А Л А

19 лютого 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., ознайомившись із зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И Л А :

01.02.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що з 26 червня 1987 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Сімейне життя не склалося і з травня 2013 року шлюбні стосунки між ними припинені. Сім»я розпалася остаточно, зберігати її вже не має сенсу, оскільки вони з відповідачем разом не мешкають, спільного господарства не ведуть, та не бажають цього.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року провадження у цій справі відкрито.

Не погоджуючись з позовом, до початку розгляду справи по суті, а саме 18 лютого 2016 р., відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання з 15.03.2004 року по теперішній час у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин ; визнання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 та ? частини житлового будинку з надвірними спорудами № 51 по вул. Кірова в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області особистою приватною власністю ОСОБА_1

Вивчивши зустрічну позовну заяву, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним, якщо обидва позови взаємопов»язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов ОСОБА_1 складається з двох вимог.

Перша вимога - про встановлення факту окремого проживання з 15.03.2004 року по теперішній час у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, по своїй суті, виходячи з первісного позову, є запереченнями проти обставини, на яку ОСОБА_3, в тому числі посилається в обгрунтування заявленої вимоги про розірвання шлюбу , а саме, що шлюбні стосунки між сторонами по справі припинені з травня 2013 року.

Відповідач в рамках розгляду справи про розірвання шлюбу має право реалізувати свої процесуальні права щодо спростування дати припинення шлюбних відносин, яка зазначена позивачем в позові.

Друга вимога про визнання особистою приватною власністю не має прямого взаємозв»язку із первісним позовом, оскільки позивачем за цим позовом не порушується питання щодо розподілу майна, яке було придбано подружжям під час шлюбу

Сутність зв»язку між зустрічною і первісною вимогою полягає саме у можливості припинення вимоги позивача шляхом зарахування зустрічної вимоги відповідача. Такий зв»язок між зустрічним та первісним позовом, як на думку суду, відсутній.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Керуючись ч.1 ст. 123 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті її зустрічного позову до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю,

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

19.02.2016