справа № 631/1585/16-ц
провадження №2/631/791/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т.М.

за участю секретаря судового засідання Атанасової З.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, третя особа ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, третя особа ОСОБА_4, в якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла 28.12.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у встановлений закон строк він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у звязку з тим, що вважав, що спадщину після смерті бабки прийняв її син ОСОБА_4, та через юридичну необізнаність, вважав, що спадщину прийняв фактично, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходилися у нього з моменту смерті ОСОБА_5

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, визначивши ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та пояснила суду, що ОСОБА_3 являється спадкоємцем п'ятої черги за законом після смерті своєї бабки ОСОБА_5. У шестимісячний термін після смерті ОСОБА_5 позивач до нотаріуса не звернувся, оскільки через свою юридичну неграмотність вважав, що спадщину прийняв фактично, оскільки усі документи на спадкове майно були у нього. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_4, який фактично був зареєстрований зі спадкодавцем на день її смерті, але, на думку представника позивача, також через юридичну необізнаність у встановлений законом термін не відмовився від спадщини. Як зазначив представник позивача, ОСОБА_4 на спадщину не претендує, інших спадкоємців, які б зверталися до органів нотаріату з відповідною заявою не має.

Представник відповідача голова Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, надавши до суду заяву, з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с 13).

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 28 грудня 2014 року в с. Станичне Нововодолазького району Харківської області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 477693, виданим Станичненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 29.12.2014 року (а.с. 17).

Родинний зв'язок між ОСОБА_3, який є онуком померлої, та ОСОБА_5, підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача серії І-ВЛ № 256246, виданим 17 червня 1972 року Станичненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 29, свідоцтвом про народження його матері - ОСОБА_7 серії ЯГ № 535781, виданим 11 липня 1952 року Станичненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 43, свідоцтвом про укладення шлюбу батьків позивача серії І-ИВ № 404067, виданим 18 липня 1974 року міським РАЦС м. В Уфалея Челябінськоїх області, актовий запис № 83 (а.с. 6, 7, 8).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом. Виходячи із змісту вимог ст.ст. 1258, 1265 ЦК України, позивач являється спадкоємцем п'ятої черги за законом на майно померлої.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому, згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, але бажає отримати спадщину, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 сплинув 28 червня 2015 року, тому на даний час позивач не має можливості прийняти спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено у ході судового розгляду справи, позивач не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, оскільки він був юридично необізнаний з нормами спадкового права та вважав, що спадщину прийняв фактично, бо всі документи бабусі знаходились у нього на зберіганні.

Будь яких доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 перешкод для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті бабусі, суду надано не було.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

При розгляді та прийнятті рішення по даній цивільній справі суд також виходить із правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах по цивільним справам від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), відповідно до яких поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Крім того, позивач у своєму позові та його представник у судовому засіданні посилається на те, що ОСОБА_3 звертався до державного нотаріуса Нововодолазького району Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено, у звязку із порушенням строку на звернення. Проте зазначене твердження, ані доданими до позову документами, ані під час судового розгляду справи, не підтвердилось. Матеріали справи не містять копії звернення до нотаріуса та постанови нотаріуса про відмови у вчиненні нотаріальної дії, зазначені документи не були надані й під час судового розгляду справи.

Як вбачається із відповіді, наданої Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 15.09.2016 року № 683/0116 та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 45080884 від 14.09.2016 року після смерті ОСОБА_5, померлої 28.12.2014 року, спадкова справа не заводилась (а.с. 23-24).

Посилання позивача на те, що третя особа ОСОБА_4 не мав наміру приймати спадщину, однак через юридичну необізнаність, до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини не звернувся, суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_4 на свій розсуд розпоряджається своїми права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав із нею разом, що підтверджується копією довідки Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 22.06.2016 року № 697 (а.с. 5).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заява ОСОБА_4, що була надано представником позивача у судовому засіданні, про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5, посвідчена секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 15.09.2016 року, тобто вже після спливу шестимісячного терміну (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 або відмови від неї сплинув 28 червня 2015 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який цей строк пропустив.

Вирішуючи дану цивільну справу по суті, суд враховує всі обставини і оцінює всі отримані докази з точки зору законності та індивідуалізації.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище суд вважає, що позивач при розгляді справи у судовому засіданні не надав жодного обґрунтованого доказу наявності обставин пов'язаних з непереборними чи істотними труднощами, що перешкоджали йому в реалізації права на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті бабусі. Посилання позивача та його представника на юридичну необізнаність як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнана такою, оскільки саме по собі юридична необізнаність або неграмотність не може свідчити про наявність обєктивної перешкоди для реалізації свого права.

Що стосується посилання представника позивача на визнання відповідачем позову, то суд виходить із змісту вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вище вказаних обставин законних підстав для задоволення позову судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що є всі законні підстави для відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, третя особа ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.М. Трояновська