Справа № 686/9352/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Хмельницькбудзамовник» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в квітні 2016 року звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою до відповідача, просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6237,78 грн. та середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 30.01.2015 року по 29.04.2016 року в сумі 47328,75 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.06.2016 року позов було задоволено частково.

Після скасування за заявою відповідача заочного рішення позивач позовні вимоги змінив, остаточно просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденної заробітної плати 165,15 грн., за період з 30.01.2015 року по 26.08.2016 року (тобто з дати звільнення з роботи по дату виплати всієї суми заборгованості по заробітній платі) в сумі 65234,25 грн., а також компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги в їх остаточній редакції підтримали і просять задовольнити, посилаючись на те, що позивачеві не було виплачено при звільненні належних йому сум заробітної плати, лише в ході розгляду даної справи підприємство сплатило борг. Затягування сплати заборгованості спричинило позивачу значні душевні страждання, адже він неодноразово усно звертався до керівництва щодо розрахунку, змушений був вживати додаткових заходів до організації свого життя, в тому числі вимагати поновлення своїх прав в судовому порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснивши, що позивач не має права на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки вини підприємства у цьому немає. Зокрема, в день звільнення позивач працював, тож підприємство мало обов'язок виплатити йому заробітну плату лише після його письмового звернення, а такого від нього не надходило. Крім того, позивачем помилково обраховано саму суму середнього заробітку, оскільки не враховано, що як на час його звільнення, так і дотепер на підприємстві діє чотириденний робочий тиждень, тобто при розрахунку слід виходити з 320, а не з 395 робочих днів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним ограном, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не підзніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється плата.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як вбачається з наявної у справі копії трудової книжки позивача, згідно наказу № 104-к від 16.06.2000 року він був прийнятий на роботу до ДКП «Хмельницькбудзамовник» на посаду столяра та 30.01.2015 року був звільнений на підставі пункту 5 ст. 36 КЗпП України. Як вбачається з довідки № 01-077 від 15.03.2016 року, у відповідача перед позивачем станом на вказану дату існувала заборгованість по заробітній платі в сумі 6237,78 грн. Згідно поточної виписки за контрактом позивача та пояснень представників сторін, 29.08.2016 року заборгованість по заробітній платі була повністю виплачена позивачу відповідачем.

Таким чином, від дня звільнення позивача до дня повної виплати йому відповідачем заборгованості по заробітній платі (з 31.01.2015 року по 28.08.2016 року включно) минуло 575 календарних днів. Виходячи з наданого відповідачем і наявного в матеріалах справи наказу про встановлення на підприємстві чотириденного робочого тижня, вказаний період містив 328 робочих днів (82 тижні і 1 день).

Як вбачається з розрахунку середнього заробітку ОСОБА_4 від 30.08.2016 року, виконаного відповідачем, його середньоденна заробітна плата за два місяці перед звільненням становила 165,15 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить: 328 робочих днів х 165,15 грн. = 54169,20 грн.

Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд не бере до уваги доводів відповідача про те, що вина відповідача у несвоєчасній виплаті відсутня з причини відсутності письмового звернення відповідача з вимогою про розрахунок - оскільки відсутність такого звернення не звільняє роботодавця від обов'язку виплати нарахованої заробітної плати, чого відповідач свідомо не робив понад рік.

У стягненні решти нарахованої позивачем суми середнього заробітку слід відмовити, оскільки її обраховано, виходячи із п'ятиденного робочого тижня, тоді як в ході судового розгляду справи було здобуто докази чотириденного робочого тижня на підприємстві.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відсутністю повного розрахунку при звільненні та в подальшому - несвоєчасною виплатою заборгованості по заробітній платі відповідач спричинив позивачеві душевні страждання, потребу у вжитті додаткових заходів до організації свого життя. Враховуючи характер та тривалість допущеного порушення прав позивача, пояснення його представників з приводу характеру душевних страждань, а також беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн., у стягненні решти 4000 грн. - відмовивши.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 551,69 грн. і підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 115 - 117, 237-1 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Хмельницькбудзамовник» на користь ОСОБА_4 54169,20 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, з якого підлягають вирахуванню обов'язкові платежі та внески, а також 1000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Хмельницькбудзамовник» на користь держави судовий збір в сумі 551,69 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: