Провадження №2/681/565/2016
Справа №681/943/16-ц
Рішення

іменем України

07 жовтня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Бобяка Б.В., з участю секретарів Калінки А.А. та Будника Д.О., з участю позивачки та її представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Полонської міської ради обєднаної територіальної громади про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, третя особа ОСОБА_4,

встановив:

25 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Полонської міської ради обєднаної територіальної громади, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. На обґрунтування позову вказала, що з квітня 2006 року проживає в житловому будинку, що розташований в с. Малі Каленичі по вул. Радянській,72 за згодою його власниці ОСОБА_5, яка в той час переїхала жити за кордон до своєї дочки і в березні 2006 року за кордоном померла. Після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса про отримання спадщини ніхто не звертався, а її дочка ОСОБА_4 в телефонному режимі повідомила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, однак спадщину приймати не буде. Вважає, що на вищезгаданий житловий будинок набула право власності за набувальною давністю, оскільки починаючи з 2006 року і до цього часу протягом десяти років вона відкрито, безперервно та добросовісного користується ним, сплачує комунальні послуги по особовому рахунку, тому просить визнати за нею право власності.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі і пояснила, що ОСОБА_5 мала ще одну дочку, яка проживала в Шепетівському районі, але померла. Також померли ще два сини ОСОБА_5,які дітей не мали.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнала.

Третя особа ОСОБА_4, яка була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, до суду не прибула, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, свідків, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Із розяснень п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його дійсним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Встановлено, що об'єктом володіння є житловий будинок,що розташований за адресою: Хмельницька область, Полонський район с. М.Каленичі, вул. Радянська,72, про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок та довідка в.о. старости села ОСОБА_6. Відповідно до довідки № 510 від 04 жовтня 2016 року житловий будинок, що розташований за адресою Хмельницька область, Полонський район с. М.Каленичі, вул. Радянська,72 побудований в 1962 році на земельній ділянці розміром 0,60 га в експлуатацію прийнятий, але свідоцтво про право власності не видавалось. Станом на 15 квітня 1991 року господарство відносилось до колгоспного двору, головою двору була ОСОБА_5, а членом двору ОСОБА_7 Житловий будинок і господарські будівлі побудовані з отриманням правил забудови, архітектурних,санітарних,протипожежних норм. ОСОБА_5 померла 20 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Із показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_3 почала проживати в будинку ОСОБА_5 з 2006 року на пропозицію самої ОСОБА_5, яка виїжджала в Казахстан до дочки ОСОБА_4 Також ОСОБА_5 мала крім дочки ОСОБА_4 ще одну дочку, яка жила в с. Орлинці Шепетівського району Хмельницької області, але вона померла. Також померли ще два сини, які дітей не мали. Після смерті ОСОБА_5 із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Полонської міської ради обєднаної територіальної громади ОСОБА_3 дійсно проживає, але не зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2006 року.

З огляду на правові положення та встановлені обставини позивачка довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, безперервно і відкрито користується нерухомим майном з квітня 2006 року на протязі більше 10 років. Визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати на підставі набувальної давності право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок, що розташований в Хмельницькій області, Полонський район, село Малі Каленичі, вул. Радянська, 72.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання до Полонського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії особами, які приймали участь в справі, але не були присутні в суді під час проголошення цього рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.Бобяк