Справа № 186/156/16-ц
Провадження №6/0186/31/16
У Х В А Л А

13 жовтня 2016 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М., розглянувши подання державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про виділ в натурі частки боржника із спільного майна, -

встановив:

До Першотравенського міського суду Дніпропетровської області звернувся з поданням державний виконавець Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про виділ в натурі частки боржника із спільного майна.

Відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

У відповідності до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Однак, предметом подання державного виконавця є не визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а виділ в натурі частки із спільного майна, що не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Розділом VІ ЦПК України визначено процесуальні питання, які можуть вирішуватися судом під час виконання судового рішення. Виділення частки житла в натурі не передбачене Розділом VI ЦПК України.

Таким чином, суддя вважає, що питання про виділення частки майна в натурі може вирішуватися тільки в порядку позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

До матеріалів подання не додано матеріалів про те, чи має боржник доходи або інше майно, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст.371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Ч.2 ст.366 ЦК України передбачає, що у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обовязків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Питання про виділ в натурі частки у спільному майні подружжя на думку суду не може бути вирішено шляхом розгляду подання державного виконавця, оскільки таке зачіпає права та інтереси інших співвласників. Разом з тим, в поданні держаного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області не зазначено чи можливий виділ частки із спільного майна в натурі, чи було проведено експертизу, та чи заперечують проти цього інші співвласники.

Також судом встановлено, що форма подання не відповідає вимогам, котрі ставляться до форми та змісту документів, які оформляються державною виконавчою службою.

Згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», заяви (подання) мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Так, згідно п.3 постанови пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вбачається, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК ( 1501-06, 1502-06, 1503-06 ) і ГПК ( 1798-12), та містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 ч. 3 ст. 85 Закону N 606-XIV ( 606-14 ). У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК ( 1501-06, 1502-06, 1503-06 ) і ГПК (1798-12), якими врегульовано аналогічні питання, зокрема: ст. 5 ЦПК (1501-06) - про порушення цивільної справи в загальному суді; статей 98, 99 і гл. 14 ЦПК ( 1501-06 ) - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статей 90, 93 ЦПК ( 1501-06 ) - про судові виклики та повідомлення; гл. 20 ЦПК (1502-06) - про судовий розгляд; глав 40, 41 ЦПК ( 1501-06 )-щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції; статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо (1798-12).

Як вбачається із розяснень, даних в листі Міністерства юстиції України № 25-1/899/7 від 18 грудня 2006 року «Щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв» щодо змісту вимог, то звернення повинно містити питання, які ставить державний виконавець на вирішення суду. Заява (подання) має містити чітку вказівку яким чином, на погляд державного виконавця, суду необхідно вирішити поставлене питання.

Крім того, зазначені в поданні вимоги не відповідають ч.1 ст.379 ЦПК України, згідно якої суд за поданням державного виконавця вирішує питання про визначення, а не виділ частки майна боржника. Згідно ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року, доданої державним виконавцем до подання, вбачається що частка боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 вже визначена судом за поданням державного виконавця та становить ? частину житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, місто Першотравенськ, вулиця Сташкова, будинок №28.

Отже після вирішення судом подання державного виконавця про визначення частки майна боржника ОСОБА_1, в порядку передбаченого ст.379 ЦПК України державний виконавець Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області повторно звернувся до суду з поданням, у якому посилаючись на ст.379 ЦПК України просить суд виділити в натурі 1/4 частку майна, яка належить ОСОБА_1 в будинку, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Першотравенськ, вул.Сташкова, буд.28, та зобовязати державного реєстратора провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на ? частку нерухомого майна.

Так, з доданих до подання документів вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також є співвласниками житлового будинку №28 по вулиці Сташкова в місті Першотравенську Дніпропетровської області.

В той же час в подані державного виконавця вони як співвласники майна не зазначені, в якості заінтересованих осіб не залучені та не додано суду копій подання та доданих документів до нього для всіх заінтересованих осіб.

З вказаної причини подання підлягає залишенню без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом трьох днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення подання без руху.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що подання подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про виділ в натурі частки боржника із спільного майна, - залишити без руху, надавши заявнику термін для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. М.Демиденко