АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 5.04.2002 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5).

Під час перебування у шлюбі, 11 листопада 2005 р. відповідачкою була придбана квартира, а саме : між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ничипоренком О.В. за реєстровим номером 1906, за умовами якого ОСОБА_2 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2006 р. укладений між сторонами шлюб було розірвано, що підтверджується наданою копією рішення (а.с. 52).

Згідно ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу якого частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, вказаними нормами віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя презюмується.

Сторонами не заперечується, що спірна квартира була придбана в період перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу, тобто, на неї розповсюджувався режим спільної сумісної власності подружжя, в якому може бути визнано за кожною із сторін право власності на спірну квартиру в рівних частках - по одній другій частині без її поділу в натурі.

Також, судом встановлено, що 2 серпня 2006 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноногом В.П. за реєстровими номерами 1190, 1191 (а.с.53, зв.).

Відповідно до умов зазначеного договору про поділ майна подружжя сторони дійшли згоди про розподіл спільного сумісного майна, набутого ними у шлюбі, яке складається з квартири АДРЕСА_1, шляхом виділення вказаної вище квартири у власність ОСОБА_2 (п. 4.1. договору).

Крім того, згідно п.4.2 сторони дійшли згоди про відмову ОСОБА_1 від його частки у спільній сумісній власності на вказане нерухоме майно, оскільки, зазначене майно придбане за власні кошти ОСОБА_2; а ОСОБА_1 відмовляється від своєї частки у спільній сумісній власності на вказане нерухоме майно.

Даний договір було підписано сторонами у присутності нотаріуса, особи сторін встановлено та їх дієздатність перевірено (а.с.53, 53-зворот).

Вказаний договір на даний час та на час постановлення рішення судом першої інстанції є чинним. З часу його укладення (2006 р.) будь-яких питань щодо його скасування сторонами не ставилося.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :