Провадження №/522/1075/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів та індексу інфляції за грошовими зобовязаннями,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів та індексу інфляції за грошовими зобовязаннями та просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь індекс інфляції та 10 процентів річних за прострочку виконання грошового зобовязання по договору займу від 14 січня 2010 року у сумі 75263 гривень.

Мотивує свої вимоги тим, що рішенням суду з відповідачів стягнуто грошові кошти, однак відповідачі не виконують грошові зобовязання, тому підлягають стягненню проценти та індекс інфляції.

Позивач 21.03.2016 року надав до канцелярії суду заяву про слухання справи за його відсутності.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21 березня 2016 року визнано обовязковою явку позивача ОСОБА_1 чи його повноважного представника для сприяння всебічному та повному зясуванню обставин справи.

Сторони в судове засідання не зявились.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3 про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 14.01.2010 року у розмірі 88 365 гривень 58 копійок та судовий збір в розмірі 883,66 гривень.

Рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання.

Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 08 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження, а постановою від 23 березня 2015 року оголошений розшук майна, а саме автомобіля НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_4.

Пункт 1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення зобов'язання встановлює договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суду не надані належні та допустимі докази, чи триває виконання виконавчого документу та виконувалось воно чи ні, розрахунки нарахування процентів та індексу інфляції.

В судовому засіданні 23 травня 2016 року позивач пояснив, що рішення суду частково виконано, син повернув частину коштів.

Однак, позивач до теперішнього часу не надав суду докази в якій частині рішення суду виконано та яка частина коштів залишилась не повернутою

Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України)

Таким чином, необхідно відмовити у задоволені позову про стягнення процентів та індексу інфляції за грошовими зобовязаннями.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст.ст. 11, 88, 58-60, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів та індексу інфляції за грошовими зобовязаннями.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

24.11.2016