У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2011 року він надав ОСОБА_5 позику у розмірі 49 тис.доларів США на строк до 14 червня 2012 року, про що вона склалавідповідну письмову розписку. Проте відповідач борг не повернула.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь борг у розмірі 49 тис. доларів США та судові витрати.

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона особисто грошові кошти від ОСОБА_4 не отримувала, розписку від 14 червня 2011 рокуне підписувала, тому просила суд визнати розписку недійсною.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 49 тис. доларів США та 3 775 грн 80 коп. на відшкодування сплаченого судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_4 змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 1 090 464 грн 96 коп.У решті - рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 4 555 грн 32 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суди (апеляційний суд стягнув борг у національній валюті), на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_4грошові кошти, що підтверджується письмовою розпискою від 14 червня 2011 року, які є доказом укладення договору позики, свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула, що є підставою для їх стягнення. При цьому ОСОБА_5 своїх вимог не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд вірно стягнув борг у національній валюті, зазначивши, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції у незміненій частині та апеляційного суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний