Справа № 309/3474/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 21 листопада 2013 року про обмеження у виїзді за кордон громадянина України, -

в с т а н о в и л а :

Державний виконавець відділу ДВС Хустського районного управління юстиції ОСОБА_2 звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 Подання вмотивовано тим, що на виконанні у відділу ДВС Хустського РУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-776/04, який виданий 29.06.2004 року Хустським районним судом про «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.04.2004 року і до досягнення ними повноліття». 02.07.2004 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано боржнику для відома і добровільного виконання. В 2012 році боржник припинив сплачувати аліменти і згідно розрахунку державного виконавця від 01.07.2013 року заборгованість по аліментам становить 14 573 грн. 19.09.2013 державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника і було встановлено, що боржник відсутній за своїм місцем проживання і місце його перебування не відоме.

Ухвалою Хустського районного суду від 21 листопада 2013 року подання державного виконавця задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, до виконання ним зобов'язань встановлених рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено ухвалою Хустського районного суду від 21 листопада 2013 року подання головний державного виконавця ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задоволено, при цьому вказане подання було мотивоване тим, що боржник ухиляється від примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони суперечать вимогам закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 3771 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" саме головний державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду.

Разом з тим із подання та доданих до нього документів не вбачається, що головний державний виконавець, надав суду докази, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні, ОСОБА_1, має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення поданням ухвалений з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і постановлення нової ухвали з цього питання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 369 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 21 листопада 2013 року скасувати.

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Хустського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :