У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Міністерства оборони України до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 20 квітня 2011 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Васильківське МРБТІ») було зареєстровано право власності Міністерства оборони України МОУ на квартиру

АДРЕСА_1, яка є державним військовим майном та перебуває у власності МОУ відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

01 серпня 2012 року між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (далі - КЖЕП Глевахівської селищної ради) та ОСОБА_4 укладено договір № 53/110 про надання послуг з управління будинків і споруд та прибудинкових територій за вищевказаною адресою, який вважає таким, що суперечить вимогам ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Посилаючись на те, що відповідач не є власником або законним користувачем вищевказаної квартири і займає приміщення без відповідних правових підстав, просив суд визнати недійсним договір № 53/110 від 01 серпня 2012 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 27 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що Васильківською районною державною адміністрацією Київської області на ім'я ОСОБА_5 видано оглядовий ордер на приміщення НОМЕР_1 на право зайняття службового житлового приміщення - квартиру АДРЕСА_1, в яку ОСОБА_5 вселився разом з родиною у грудні 2009 року та проживає в ньому, сплачуючи комунальні послуги.

Встановивши, що договір на надання житлово-комунальних послуг, укладений між КЖЕП Глевахівської селищної ради та споживачем послуг

ОСОБА_4 у письмовій формі, зареєстрований у встановленому законом порядку, зміст договору відповідає всім істотним умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та не суперечить діючим нормативно-правовим актам і позивачем не надано доказів на підтвердження факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з укладенням спірного правочину, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав до задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур