Справа № 0907/2-7660/2011
Провадження № 22-ц/779/219/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О.М.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

12 жовтня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що внаслідок невиконання державною виконавчою службою наказів господарського суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2008 року, від 18 квітня 2008 року та від 9 грудня 2008 року про стягнення з ПП «Стальімпекс» на користь ВАТ «Будівельник» коштів відповідно у сумі 120 224,93 грн., 68 699,96 грн. та 120 224,93 грн., він, як новий кредитор, якому ВАТ «Будівельник» уступив право вимоги, не отримав відшкодування у розмірі 309 149,82 грн. Уточнивши позовні вимоги, просив суд про безспірне списання з Єдиного казначейського рахунку 309 149,82 грн. на відшкодування прямої матеріальної шкоди та 85 686,03 грн. на відшкодування внаслідок інфляційного знецінення грошової суми.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт зазначає, що судом не з'ясовано який орган та за якими наказами відкривав та закінчував виконавчі провадження про стягнення з ПП «Стальімпекс» на користь ВАТ «Будівельник» грошових коштів відповідно 120 224,93 грн., 68 699,96 грн. та 120 224,93 грн.

Судом не було враховано того, що за одним із наказів господарського суду виконавчі дії здійснювало УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області, яке на момент розгляду справи змінило назву.

Апелянт вказує на те, що судом встановлено про повернення державним виконавцем постановою від 09.12.2008 року наказу господарського суду від 09.12.2008 року, що є свідченням фальсифікації виконавчих документів.

Судом не враховано того, що накази №276 та 128 знаходились у зведеному виконавчому провадженні та у зв'язку з цим не з'ясовано чому виконання за наказом №276 здійснював головний державний виконавець ВДВС ОСОБА_3, а за наказом №128 - заступник начальника відділу ОСОБА_4

Не дав оцінки суд і тому факту, що в матеріалах зведеного виконавчого провадження наявне письмове повідомлення ПП «Стальімпекс» про наявність станом на 01.05.2008 року на рахунках ПП «Стальімпекс» дебіторської заборгованості на суму 815928,82 грн., якої вистачило б для виконання всього зведеного виконавчого провадження.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що заміна кредитора у зобов'язанні не надає право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної первісному кредиторові, оскільки новий кредитор має усі ті права, які мав первісний кредитор, в тому числі і на відшкодування шкоди, якщо таке право було і були підстави для такого відшкодування у первісного кредитора.

Позивач зазначає, що сума заподіяної шкоди ним визначена в межах суми виконавчого провадження - 309149,82 грн., оскільки немає підстав вимагати суми 700000 грн., яка визначена як результат знецінення суми 193000 грн. з кінця 2005 року по 30.11.2015 рік.

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказів господарського суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2008 року № 28, від 18 квітня 2008 року № 128 та від 9 грудня 2008 року № 276 відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ПП «Стальімпекс» на користь ВАТ «Будівельник» грошових коштів відповідно у сумі 120 224,93 грн., 68 699,69 грн. та 120 224,93 грн.

Постановою державного виконавця від 16 лютого 2011 року стягувачу повернуто наказ господарського суду Івано-Франківської області № 128 від 18 квітня 2008 року, а постановою від 15.02.2011 року - наказ №276 від 09.12.2008 року оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. (т.1 а.с.8,12)

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2011 року визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2008 року № 28 про стягнення з ПП «Стальімпекс» на користь ВАТ «Будівельник» грошових коштів у сумі 120 224,93 грн.(т.1 а.с.82-84)

Цією ж ухвалою встановлено факт проведення виконавчою службою виконавчих дій за наказами №276 та № 128.

19 квітня 2011 року між ВАТ «Будівельник» та ОСОБА_2 укладено угоду про заміну кредитора в зобов'язанні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подав доказів завдання державним виконавцем матеріальної шкоди саме йому, оскільки стягувана на користь позивача сума 120 224,93 коп. за своєю правовою природою не є шкодою, заподіяною державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження, а є сумою боргу, що стягнута відповідно до рішення господарського суду. Стягнення цієї суми з державного бюджету фактично означало б заміну сторони виконавчого провадження та покладення на державний бюджет відповідальності за борговими зобов'язаннями ПП «Стальімпекс».

Суд першої інстанції також дійшов до висновку, що зазначена у наказі господарського суду Івано-Франківської області від 1 лютого 2008 року № 28 сума 120 224,93 грн., яка не була стягнута через протиправну бездіяльність державного виконавця, не може бути визнана майновою шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу». Судовий наказ від 1 лютого 2008 року № 28 має виконуватись в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

За змістом ст.514 ЦК в разі заміни кредитора у зобов'язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень зазначеної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

Обсяг цих прав та умови визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Разом з тим зазначене положення є диспозитивним, отже інші правила можуть бути встановлені договором або законом. Суб'єкти зобов'язання можуть провести заміну кредитора лише в певній частині, тобто передати новому кредитору тільки частину прав старого кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, шкода була завдана майну ВАТ «Будівельник», що підтверджується фактом звернення останнього зі скаргою до господарського суду Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності органів державної виконавчої служби з виконання наказу суду від 1 лютого 2008 року № 28. У той же час зі змісту правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні, укладеного між ВАТ «Будівельник» та ОСОБА_2, вбачається, що останньому передано право вимоги за наказами від 1 лютого 2008 року № 28, від 2 грудня 2008 року № 276, від 18 квітня 2008 року № 128, а не право на відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко