Провадження № 2/641/914/2016 Справа № 641/218/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді - Чайка І.В.,

за участю секретаря Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 20014 року недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернуся до суду з позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ ( далі ХНУВС) про визнання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 20014 року недійсним. В обгрунтування свого позову посилався на те, що 23 липня 1995 року померла його мати - ОСОБА_2. Батько в той час відбував покарання в місцях позбавлення волі. З 1995 року опікуном позивача була призначена бабуся ОСОБА_3. Рішенням Торезського міського суду Донецької області від 27.12.2002 року батька позивача ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав щодо позивача. На час вступу до ХНУВС 01.09.2014 року позивач мав статус дитини-сироти, які згідно вимог чинного законодавства, звільнені від оплати за навчання у державних навчальних закладах.

01.09.2014 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та позивачем був укладений договір про підготовку фахівця у у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

02.09.2015 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до позивача про стягнення витрат, пов*язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі МВС України.

Враховуючи, що Харківський національний університет внутрішніх справ є навчальним закладом державної форми власності, приписи закону щодо звільнення від плати за навчання дітей-сиріт мають імперативний характер. Позивач просить визнати договір про підготовку його як фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 20014 року, укладений між ним та ХНУВС, недійсним.

У судове засідання позивач не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач до суду не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Також представник відповідача надав суду заперечення проти позову за змістом якого просить відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. Представник відповідача не заперечує проти того, що позивач відповідно до наказу МВС України від 07.08.2014 року № 792 був переведений для подальшого навчання до ХНУВС та з ним був укладений договір про підготовку фахівця від 01.09.2014 року. Наказом ХНУВС від 20.06.2015 року № 86 позивача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВСУ в Полтавській області для подальшого проходження служби. Наказом УМВСУ в Полтавській області від 27.07.2015 року № 446 о/с позивача звільнено за ст. 64 п. «є» за порушення дисципліни. Представник вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як договором, який позивач просить визнати недійсним, не передбачена плата за навчання, а ту суму яку ХНУВС просить стягнути з позивача при розгляді справи в Харківському окружному адміністративному суді не є платою за навчання, а є утриманням, пов*язаним з наданням позивачу під час навчання харчування, речового майна та грошового утримання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Вівдповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.1ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України « Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року( далі - Закон N 2342-IV) , - дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки; діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти; статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно з ст. 39-1 Закону N 2342-IV діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи із їх числа звільняються від плати за навчання в державних і комунальних навчальних закладах усіх рівнів.

У судовому засіданні встановлено, що 23 липня 1995 року померла мати позивача ОСОБА_2 ( а.с. 7)

Рішенням Торезського міського суду Донецької області від 27.12.2002 року батька позивача ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав щодо позивача ( а.с. 8)

Таким чином, на час вступу до Харківського національного університету внутрішніх справ у 2014 році ОСОБА_1 мав статус дитини-сироти, які згідно вимог чинного законодавства, звільнені від оплати за навчання у державних навчальних закладах. ( а.с. 9)

01.09.2014 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_5 був укладений договір про підготовку фахівця у Харківському національному університеті внутрішніх справ ( далі- Договір) (а.с.10-11).

02.09.2015 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов*язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі МВС України. (а.с. 13-14)

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року за цим позовом по справі № 820/9875/15 було відкрито провадження, а 18.01.2016 року провадження по справі зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ХНУВС про визнання договору недійсним.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача що суми які ХНУВС пред*явив для стягнення з ОСОБА_1 не є платою за навчання, а є утриманням, пов*язаним з наданням позивачу під час навчання харчування, речового майна та грошового утримання.

Відповідно до п. 2 Договору ХНУВС зобов*язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

Враховуючи, що Харківський національний університет внутрішніх спав є навчальним закладом державної форми власності, приписи закону щодо звільнення від плати за навчання дітей-сиріт мають імперативний характер.

Тому суд приходить до висновку, що ХНУВС подавши позов про відшкодування з ОСОБА_1 фактичних витрат, пов'язаних з навчанням, який розглядається в Харківському окружному адміністративному суді, фактично просить стягнути з ОСОБА_1 плату за навчання, від якої останній, як дитина-сирота звільнений на підставі ст. 39-1 Закону N 2342-IV.

Виходячи з наведеного, договір про підготовку фахівця, укладений Харківським національним університетом внутрішніх справ 01.09.2014 року з ОСОБА_1 є незаконним, так як укладений з порушенням вимог чинного законодавства України.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання договору недійсним, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 20014 року недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір, укладений між ОСОБА_1 та Харківським національним університетом внутрішніх справ про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 20014 року.

Стягнути з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_6