ЄУН№ 337/318/16-ц
№ 2/337/423/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючої судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №275 «Машинобудівник-25» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що 25 червня 2015 року померла його мати ОСОБА_2. За життя мати заповіту не склала. Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне її майно, в тому числі, квартиру №213 в будинку №8 по бул.Будівельників м.Запоріжжя. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, інших спадкоємців немає, в установлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини. Квартира №213 в будинку №8 по бул.Будівельників у м. Запоріжжя, є кооперативною, пай за неї було виплачено матірю в повному обсязі у 1992 році, однак правовстановлюючих документів на квартиру мати за життя не оформила, в звязку з чим він не має можливості оформити право власності на спадкове майно.

На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на квартиру №213 в будинку №8 по бул. Будівельників м.Запоріжжя в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 25 червня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 до початку судового засідання надав заяву з проханням слухати справу без його участі, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Представник ЖБК №275 «Машинобудівник-25» до початку судового засідання надав суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутністю представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів.

Суд, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру №958 серії А-ІХ від 22.10.1984 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів м.Запоріжжя від 28.04.1983р. №144, ОСОБА_2, сімя якої складається з чотирьох осіб: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_4 (невістка), ОСОБА_5 (онук), було надано чотирьохкімнатну квартиру №213 в будинку №8 по бул. Будівельників у м.Запоріжжя.

ОСОБА_2 була членом кооперативу ЖБК «Машинобудівник-25» з 1985 року по день смерті, вартість квартири №213 в будинку №8 по бул. Будівельників у м.Запоріжжя в розмірі 11 892,00 крб. була виплачена ОСОБА_2 у 1992 році повністю, що підтверджується довідкою №72 від 28.12.2015р., виданої ЖБК №275 «Машинобудівник 25».

Згідно вимог діючого законодавства, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» № 697-XII від 07.02.1991 року, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. Так, в силу вимог ст. 15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічні підстави набуття права власності на квартиру членом житлово-будівельного кооперативу також визначені ст. 384 ч. 3 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004 року.

З урахуванням того, що пай за квартиру членом ЖБК ОСОБА_2 був виплачений повністю у 1992 році, вона набула право власності на квартиру.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №52809155 від 08.02.2016р., відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно: квартиру №213 в будинку №8 по вуб.Будівельників в м.Запоріжжя відсутні.

25 червня 2015 року ОСОБА_2померла в м. Запоріжжя.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески за квартиру, вона включається до складу спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2відкрилась спадщина, на квартиру №213 в будинку №8 по бул. Будівельників м.Запоріжжя.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2за життя заповіту не складала, а тому спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2є її син ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке містяться в матеріалах справи. Інших спадкоємців першої черги не встановлено.

Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42876658 від 08.02.2016р., після смерті ОСОБА_2, яка померла 25.06.2015р., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, заведена спадкова справа.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 №20/01-09 від 08.02.2016р., свідоцтво про право на спадщину після померлої 25.06.2015р. ОСОБА_2, нотаріусом не видавалось.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що 11 лютого 2016 року постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої 25.06.2015р. матері ОСОБА_2, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини на вказане спадкове майно в нотаріальному порядку неможливо у зв'язку із тим, що за життя ОСОБА_2 не отримала правовстановлюючий документ на спірну квартиру.

Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, будучі спадкоємцем першої черги за законом, реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після своєї померлої матері ОСОБА_2, шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснював відмову від прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, іншим шляхом оформити право власності неможливо.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 384, 393, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру №213 в будинку №8 по бул. Будівельників в м.Запоріжжя в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 25 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.В. Сидорова