АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 серпня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 31/68/06-Склв, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 350000 доларів США з розрахунку 13,8% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 17 серпня 2006 року до повного виконання зобов'язань перед кредитором. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1441 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 31/68/06-Склв від 17 серпня 2006 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань станом на 20 жовтня 2014 року у відповідачки наявна заборгованість у сумі 6540500,49 грн.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ «Дельта Банк», якого ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року, без видалення до нарадчої кімнати, було замінено на ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 6540500,49 грн., яка складається з: заборгованість за договором № 31/68/06-Склв - 5334959,05 грн., де тіло кредиту складає суму 4241506,61 грн.; відсотки - 1093452,44 грн.; заборгованість за договором № 31/68/06-Склв-ДУЗ - 570877,01 грн., де тіло кредиту складає 449999,97 грн., відсотки - 120877,04 грн.; заборгованість за договором № 31/68/06-Склв-ДУ5 - 142945,91 грн. з яких: тіло кредиту - 112499,97 грн., відсотки - 30445,94 грн.; заборгованість за договором № 31/68/06-Склв-ДУ6 - 190594,52 грн., з яких: тіло кредиту - 149999,96 грн., відсотки - 40 594,56 грн.; заборгованість за договором № 31/68/06-Склв-ДУ7 - 205817,48 грн., з яких: тіло кредиту - 149 999,96 грн.; відсотки - 55817,52 грн.; заборгованість за договором № 31/68/06-Склв-ДУ8 - 95306,52 грн., з яких: тіло кредиту - 71051,47 грн., відсотки - 24255,05 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055, 1049 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 17 серпня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 31/68/06-Склв про відкриття позичальнику відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 350000 доларів США з розрахунку 13,8% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 17 серпня 2006 року до 16 серпня 2011 року включно.

В лютому 2012 року ПАТ «Кредитпромбанк» пред'явив в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська позов до позичальника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 13 лютого 2012 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 412/2462/2012 від 21 травня 2012 року на користь ПАТ «Кредитпромбанк» з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість у розмірі 4355469,12 грн., з чим остання не погодилась та подала апеляційну скаргу, яку рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року було задоволено частково і ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 3807036,03 грн. заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2006 року № 31/68/06-Склв.

Рішення суду про стягнення грошових коштів зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» набрало законної сили 12 листопада 2013 року.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно зі ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що в якості доказу переходу до ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, останній додав до позовної заяви копію витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 26 червня 2013 року, по кредитному договору № 31/68/06-Склв від 17 серпня 2006 року, укладеному з ОСОБА_2, згідно якого в графі розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 25 травня 2012 року (прострочена заборгованість) - розмір переданого права вимоги зазначено лише в валютній частині кредиту в розмірі 327499,98 доларів США.

Оскільки наданий позивачем витяг з додатку до договору №1 купівлі-продажу прав вимоги не відображав в повному обсязі факт передання грошових вимог, то судом було витребувано у банку належну копію додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги щодо права вимоги до ОСОБА_2, з печатками ПАТ «Кредитпромбанк», як продавця прав.

14 грудня 2015 року та 01 лютого 2016 року, представником ПАТ «Дельта Банк» було надано ще декілька варіантів витягу з додатку до договору №1 про передачу активів та кредитних зобов'язань ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», проте надані витяги з додатку №1 так і не підтвердили належним чином обсяг переданих грошових прав, оскільки не містили в собі: фотокопії печаток сторін, фотокопії підписів уповноважених осіб продавця та покупця; інформації щодо дати підписання акту приймання-передачі прав; назви продавця та покупця тощо.

Крім того, згідно останнього наданого позивачем варіанту витягу з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги, особа-підписант від продавця зазначена - Голова Правління Масюра В.О., в той час коли, як вбачається з договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, з 21 червня 2013 року особою підписантом в ПАТ «Кредитпромбанк» вже була інша особа - Тимчасово виконуючий обов'язки Голови Правління Зінченко В.І.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного і Цивільно-процесуального кодексів України та виходив з того, що, по-перше, правовідносини сторін по кредитному договору припинилися з ухваленням Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 12 листопада 2013 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у розмірі 3807036,03 грн., у зв'язку з чим припинилось право банку на нарахування відсотків і пені за кредитним договором від 17 серпня 2006 року № 31/68/06-Склв, а, по-друге, ПАТ «Дельта Банк» не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу до останнього від ПАТ «Кредитпромбанк» прав грошової вимоги до ОСОБА_2 у спірних правовідносинах.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо необґрунтованого висновку щодо припинення зобов'язань ОСОБА_2 після ухвалення Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 12 листопада 2013 року.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими твердженнями апеляційної скарги оскільки із оскаржуваного рішення вбачається припинення у кредитора права на нарахування відсотків і пені за кредитним договором від 17 серпня 2006 року № 31/68/06-Склв, після ухвалення Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 12 листопада 2013 року.

Одночасно з цим, слід зазначити, що в ПАТ «Дельта Банк» залишається право передбачене положеннями ст. 625 ЦК України, згідно якої, боржник, прострочивши виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, ПАТ «Дельта Банк» позовних вимог, в межах ст. 625 ЦК України, в суді першої інстанції заявлено не було.

Крім того, позивач заяву про заміну сторони позивача (стягувача) з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк» по справі №421/2462/2012 до суду протягом розгляду справи та після набрання рішення законної сили не подавав.

Щодо посилань апеляційної скарги, в якості належного доказу, на нотаріально посвідчену копію Договору про купівлю-продаж прав вимоги, то слід зазначити наступне.

Із посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В. витягу з додатку №1 вбачається лише передача права вимоги заборгованості за кредитом в національній валюті України - 933551,33 грн. та заборгованість за процентами у сумі 59673,13 грн., в той час, як фотокопії печаток сторін, фотокопії підписів уповноважених осіб продавця та покупця; інформації щодо дати підписання акту приймання-передачі прав; назви продавця та покупця - відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що у нотаріально посвідченому витягу з додатку №1 зазначено Головою Правління неповноважну особу Масюру В.О., замість Тимчасово виконуючого обов'язки Голови Правління Зінченко В.І., згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова