Провадження № 2/643/476/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ференчук О.В.,

при секретарі - Петровій О.С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, стягнення аліментів на дружину, позбавлення права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розрівання шлюбу, стягнення на її утримання аліментів, поділ спільного майна - автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску та позбавлення права користування - квартирою АДРЕСА_1. Обгрунтовуюст свої вимог пояснила, що 21.10.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом з дитинства. Фактично сімейних стосунків між ними немає, з відповідачкою вони разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують.

Вона вимушена постійно доглядати за дитиною, яка не може обійтися без сторонньої допомоги, і тому не має можливості працювати за фахом. Таким чином просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1500,00 грн. Вважає що відповідач має таку можливість бо отримує пенсію і заробітну плату.

Під час шлюбу вони придбали автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_2, який вона просить залишити у її власності, відступивши від рівності часток подружжя з врахуванням інтересів дитини. Також просила прийняти до уваги, що дочка- інвалід проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Автомобіль потрібен виключно для систематичних потреб дитини-інваліда.

Крім того, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 більше року не проживає в належній їй квартирі АДРЕСА_1, просить визнати його втратившим право користування зазначеним жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник позивачки підтримала в судовому засіданні заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти позову вказав наступне.

Він не визнає вимоги про розірвання шлюбу, бо бажає проживати разом із донькою, виховувати її.

Крім того вказав, що для придбання спірного аітомоблія він взяв гроші у борг в розмірі 2100 доларів США і 100 євро, які на сьогодняшній час не повернуті. У період шлюбу були ними придбано за спільні кошти електропобутова техніка, меблі, два автомоблія на загальну суму 224000,00 грн. і майже все це майно залишилося у позивачки, тому просить залишити йому у власності автомобліь«Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_2.

Сукупність з сплачуваними ним аліментів на утримання дитини та дружини буде становити більшу частку його заробітку, а сума що залишиться після даних виплат недостатня для проживання людини його віку та задоволення загальнолюдських потреб, тому, просить відмовити в задоволенні вимог позивачки в частині стягнення з нього аліментів на її утримання.

Вимоги, щодо визнання його втртившим право користування належною позивачці квартирою не визнає, бо він періодично там проживає, до того ж в квартирі знаходяться його особисті речі.

Представник відповідача не визнав заявлених вимог, крім того важає, що позивачкою неналежним чином сплачено судовий збір.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.10.2005 року сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1153, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 /а.с. 57/.

Від спільного сімейного життя мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що сторони разом спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Приведене дає суду можливість зробити висновок, що збереження шлюбу між подружжям суперечить їх інтересам, та шлюб належить розірванню.

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Згідно із ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружина та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено судом, під час зареєстрованого шлюбу сторонами по справі був придбаний автомобіль «Mitsubishi Lancer» (д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_4).

Сторони зазначеної обставини в суді не оспорили.

Таким чином, автомобіль є спільно набутим майном подружжя, право на це майно має кожній із подружжя по 1/2 частині.

Судом вивчались доводи позивачки щодо збільшення її частки у спільному майні з підстав того, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитини інвалід. Доказів в сенсі вимог частині 2 статті 70 СК України, які б надавали суду правові підстави для збільшення частки дружини у спільному майні, позивачкою не надано.

Як наслідок, суд задовольняє в цієї частини позовні вимоги частково та визнає за позивачкою та відповідачем право власності за кожним на 1/2 частини спільно набутого автомобіля подружжя.

Згідно медичного висновку № 111 від 17.10.2006 року встановлено, що ОСОБА_3, є дитиною інвалідом з діагнозом: синдром Дауна (а.с. 18).

З пояснень позивачки, що не заперечувалось відповідачем, встановлено, що неповнолітня дочка ОСОБА_4 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2014 року з відповідача було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно на утримання дитини дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 17.06.2014 року до досягнення нею повноліття, та на лікування дочки-інваліда ОСОБА_3 по 3000 грн. щомісяця, починаючи з 17.06.2014 року і до зміним матеріального положення сторін.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.08.2014 року вищезначене рішення в частині стягнення витрат на лікування було змінено, зменшено розмір до 1000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 згідно довідки ПФУ Управління в Московському районі м. Харкова від 15.07.2014р. одержує пенсію за віком, як мати дитини - інваліда з дитинства у розмірі 2359,95 грн. (а.с.32) .

Відповідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 25.06.2014р. ОСОБА_1 одержує соціальну допомогу на дитину - інваліда ОСОБА_3 (а.с.31).

Відповідно до розрахунвого листа, наданого бухгалтерією Цента професійно- технічної освіти № 3 м. Харкова, ОСОБА_2 працює керівником фізвиховання, у листопаді 2015 року йому було нараховано 4790,89 грн., стягнуто - 3649,12 грн. (а.с. 74).

Відповідно довідки УПФУ в Московському районі м. Харкова від 07.12.2-15 року, ОСОБА_2 отримує пенсію з вирахуванням аліментів в розмірі 2695, 25 грн. (а.с. 76).

Враховуючи матеріальне становище, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом у розмірі 400,00 грн. щомісяця протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом.

Вимоги позивачки, щодо позбавлення ОСОБА_5 права користування - квартирою АДРЕСА_1, не підлягають задоволенню.

За приписом ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, що надані сторонами...

Доказів в цій частині позовних вимог позивачкою суду не надо.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, а саме - 816 грн. 40 коп.

На підставі ст. ст. 60, 69, 70, 104, 105, 112, 113, 88 СК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11,14, 209, 212, 88, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, стягнення аліментів на дружину, позбавлення права користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 21.11.2005 р. між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1153, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 гривень щомісячно, починаючи з 14.08.2015р. і до повноліття дитини.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку розподілу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля «Mitsubishi Lancer» (д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_4).

Визнати за ОСОБА_2 в порядку розподілу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля «Mitsubishi Lancer» (д.н. НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_4).

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Ференчук