АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сербіна Н.Г.
справа № 758/7442/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.

при секретарях: Мовчан О.І., Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку його користування та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку його користування та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно із законом «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизували квартиру АДРЕСА_1 у рівних частках.

Згідно з технічним паспортом на вказану квартиру, вона складається з двох ізольованих кімнат площею 17,4 кв. м та 12,3 кв. м, кухні площею 8,3 кв.м, ванної кімнати 3,1 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв. м, коридору 8,4 кв.м та балкону площею 3,50 кв.м Жила площа квартири складає 29,7 кв.м, а загальна площа 50,8 кв.м

Відповідно до договору дарування від 23.09.2003 року ОСОБА_4 подарувала належну їй частку квартири ОСОБА_1.

Позивач постійно проживав у вказаній квартирі з дружиною ОСОБА_4, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. У тому ж 2012 році у зв'язку із погіршенням стану здоров'я ОСОБА_3 переїхав жити до свого сина ОСОБА_5

У відсутність у вказаній квартирі ОСОБА_3, ОСОБА_6 самовільно змінила замки на вхідних дверях, ключі від них позивачу не надала, чим створила перешкоди останньому в користуванні вказаною квартирою.

ОСОБА_3 неодноразово звертався особисто та через свого представника до ОСОБА_1 з проханням надати доступ до квартири та надати дублікат ключів, однак, вказані звернення були проігноровані. Також зазначає, що у вказаній квартирі проживають невідомі особи без його відома, про що свідчить договір оренди, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначені дії відповідача створюють позивачу перешкоди у користуванні квартирою.

Крім того, зазначає, що між ними не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, оскільки на сьогодні відповідач фактично сама користується всією квартирою.

Неправомірними діями відповідача позивачу були заподіяні матеріальні та моральні збитки. Його душевні страждання полягали в тому, що він тривалий час був позбавлений права володіти та користуватись своїм майном, не мав доступу до спірної квартири, а тому змушений був витрачати додаткові зусилля для організації власного життя. Зазначає, що він є інвалідом Великої Вітчизняної війни, має незадовільний стан здоров'я та є особою похилого віку. Просив стягнути моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Позивач зазначає, що йому були заподіяні матеріальні збитки, оскільки відповідачка одноосібно, без його дозволу та погодження регулярно здає квартиру в оренду та отримує від цього дохід, який відповідно до договору оренди, за три місяці складає 6000 грн.

Просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ОСОБА_3, чи його уповноваженому представнику, дублікату робочих ключів від вхідних дверей та зобов'язати не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування, виділити у користування ОСОБА_3 ізольовану кімнату жилою площею 12,4 кв.м, а відповідачу виділити у користування ізольовану кімнату жилою площею 17,4 кв. м. Кухню площею 8,3 кв.м, ванну кімнату площею 3,1 кв. м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 8,4 кв.м та балкон площею 3,50 кв.м залишити у спільному користуванні.

Також просив стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості орендної плати за договором оренди від 01.03.2015 року у розмірі 3000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та визначення порядку його користування та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділено у користування ОСОБА_3 ізольовану кімнату жилою площею 12,4 кв.м, виділено у користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату жилою площею 17,4 кв.м.

Кухню площею 8,3 кв.м, ванну кімнату площею 3,1 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 8,4 кв.м. залишено в загальному користуванні.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_3 дублікат робочих ключів від вхідних дверей вказаної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув дану справу у відсутності відповідача ОСОБА_1, належним чином не повідомивши ОСОБА_1 про призначені судові засідання.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач порушує права позивача та створює останньому перешкоди у користуванні спірною квартирою. Крім того, позивач не звертався до ОСОБА_1 з проханням отримати дублікат ключів від спірної квартири.

В судовому засідання відповідач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали просили її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання в якому остання просила перенести розгляд справи, у зв'язку з тим, що вона братиме участь в іншому судовому засідання в Подільському районного суді м. Києва, яке призначене до розгляду на 20.10.2016 року на 17.00 год.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки представник позивача була присутня в минулому судовому засіданні 29.09.2016 року та надавала свої пояснення щодо доводів апеляційної скарги, а також останньою не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання та вважає можливим продовжити розгляд даної справи у відсутності позивача та його представника

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач позивачу чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою, змінила замки та не допускає позивача до вказаної квартири.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦK України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1, 3 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню

Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільської районної державної адміністрації від 22.02.1999 року ОСОБА_3 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 23.09.2003 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-1327.

Згідно даних технічного паспорту вказана квартира складається з 2 ізольованих кімнат площею 17,4 кв.м та 12,3 кв.м, кухні площею 8,3 кв.м, ванної кімнати 3,1 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв.м, коридору 8,4 кв.м та балкону площею 3,50 кв.м. Жила площа квартири складає 29,7 кв.м, а загальна площа 50,8 кв. м.

Судом встановлено, що позивач постійно проживав у спірній квартирі з дружиною ОСОБА_4, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, однак у зв'язку із погіршенням стану здоров'я був змушений переїхати жити до свого сина ОСОБА_5

У його відсутність у вказаній квартирі відповідач самовільно змінила замки на вхідних дверях, ключі від них позивачу не надала, почала здавати квартиру в оренду невідомим особам без згоди позивача, чим створила перешкоди останньому в користуванні квартирою.

З приводу вказаних обставин позивач через свого представника неодноразово 10.01.2013 року, 28.05.2013 року, 24.10.2014 року звертався до правоохоронних органів із заявами про самовільну заміну вхідних дверей та створення перешкод у реалізації права власності ( а.с.16-18, 31-32).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем створювалися перешкоди позивачу в користуванні квартирою, він тривалий час був позбавлений можливості користуватися своїм майном, не мав доступу до спірної квартири, а тому суд дійшов до вірного висновку про встановлення порядку користування спірною квартирою та зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 500 грн. з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що діями відповідача були порушені права позивача ОСОБА_3, зазначені дії призвели до душевних страждань, переживань а також враховуючи те, що позивач є людиною похилого віку, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що з матеріалів справи не зрозуміло, яким чином відповідач спричинила позивачу моральну шкоду колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається та не оспорюється відповідачем, що позивач не має ключів від квартири АДРЕСА_1, відповідачем ключі від квартири позивачу не були надані, а тому останній не має можливості користуватися належним йому майном, а відтак його права як співвласника нерухомого майна є порушеними, а тому підлягають захисту.

Посилання апелянта на те, що позивач ніколи не звертався до відповідача ОСОБА_1 з питанням щодо встановленням порядку користування спірною квартирою, за отриманням дублікатів ключів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріли справи містять листи представника позивача від 02.09.2013 року, від 08.10.2014 року, від 25.11.2014 року до відповідача, які були отримані останньою, в яких позивач просив відповідача усунути перешкоди в користуванні його майном, надати дублікат ключів, допустити його до спірної квартири та ставив питання про користування квартирою (а.с. 23-28).

Доводи апелянта про те, що представником позивача до позовної заяви додано звернення до правоохоронних органів, які були підписані представниками ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_5, повноваження яких підтверджується довіреністю, виданою не від імені позивача ОСОБА_3, а від його сина ОСОБА_5, що свідчить про відсутність їх безпосереднього зв'язку з позивачем колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи повноваження представника ОСОБА_5 на представництво інтересів позивача ОСОБА_3 (з правом передоручення) підтверджуються нотаріально посвідченими довіреностями від 20.04.2013 року та від 11.04.2016 року.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді ні відповідач, ні її представник не надали будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: