Справа №705/6043/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, -

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2016 року від ОСОБА_1 надійшла до суду скарга на дії в.о. начальника Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області. В скарзі ставиться питання про встановлення факту фактичного виконання ОСОБА_1 в повному обсязі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2013 року згідно з виконавчим документом; визнання незаконною бездіяльність Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, що полягає у неприйнятті рішення про закінчення виконавчого провадження; зобовязання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження №47766041, на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобовязання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області повернути ОСОБА_1 суму надміру сплачених коштів у розмірі 4 041,16 грн. В скарзі зазначено, що 18 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» було укладено кредитний договір за №354411/79955/1920-6, відповідно до якого їй було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 15 000,00 доларів США на строк до 17.12.2026 року, процентна ставка за користуванням кредитом складає 14% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 19.12.2006 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та з чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було укладено договір поруки №354411 /7955/1920-6п. Згідно умов даного договору поруки ОСОБА_4 зобовязався нести солідарно відповідальність із позичальником. Станом на 18.07.2013 року утворилась прострочена кредитна заборгованість, в результаті чого ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та її чоловіка про стягнення заборгованості. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 02.09.2013 року було задоволено позов ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_4 солідарно загальну заборгованість станом на 18.07.2013 року за кредитним договором у сумі 120 076,68 грн.. 08.06.2015 року, постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження №47766041 на підставі заяви ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 04.06.2015 року про стягнення ОСОБА_1, ОСОБА_4 залишку боргу у сумі 118746,57 грн. ОСОБА_1 вказує, що рішення суду нею виконано у повному обсязі, добровільно, а саме: відповідно до банківських квитанцій на рахунок ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», було внесено: 23.08.2013 року 1 908,57 грн., 23.08.2013 року - 489,33 грн.; 27.08.2013 року 1 249,87 грн.; 27.08.2013 року 4 260,67 грн.; 27.08.2013 року - 851,89 грн.; 25.09.2013 року 1 239,31 грн.; 25.09.2013 року - 199,43 грн.; 28.10.2013 року - 235,47 грн.; 28.10.2013 року - 1192,56 грн.; 15.11.2013 року - 208,86 грн.; 15.11.2013 року - 1229,88 грн.; 19.12.2013 року -240,11 грн.; 19.12.2013 року - 1186,64 грн.; 03.02.2013 року -215,01 грн.; 03.02.2013 року - 1223,73 грн.; 15.05.2014 року - 1799,15 грн.; 15.05.2014 року - 318,47 грн.; 16.09.2014 року - 1400,00 грн.; 21.10.2014 року - 2026,00 грн.; 23.12.2014 року - 1000,00 грн.; 17.03.2014 року - 827,27 грн.; 14.04.2014 року - 2053,43 грн.; 14.04.2014 року - 2065,33 грн.; 14.05.2014 року - 681,92 грн.; 14.05.2014 року - 3020,82 грн. Всього 31 134,61 грн. Всі ці платежі, які і всі платежі по кредитному договору, ОСОБА_1 здійснювала (у відповідності до п. 5.1. Кредитного договору) шляхом внесення готівки у касу банку. Оскільки, за рішенням суду з ОСОБА_1, ОСОБА_4 було стягнено заборгованість у сумі 120 076,68 грн., то станом на 08.06.2015 року борг ОСОБА_1, ОСОБА_4 перед ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» становив (120076,68 - 31134,61) = 88 942,07 грн.. Таким чином, надана стягувачем державному виконавцю інформація про залишок заборгованості станом на 04.06.2015р. у розмірі 118 746,57 грн. не відповідає дійсності, оскільки неправомірно була збільшена банком на суму 29 804,50 грн.. 06.08.2015 року на виконання вимог державного виконавця, ОСОБА_1, було повністю виконано рішення суду - внесено на рахунок ДВС суму коштів у розмірі 103 000, 00 грн., з яких: 1 200,77 грн. - сума стягненого рішенням суду судового збору; 8 895,00 грн. - сума виконавчого збору (10 відсотків суми, що підлягає стягненню), та 92 983,23 грн. - суму заборгованості перед стягувачем. 19.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця з заявою, у якій повідомила про факт виконання рішення суду у повному обсязі, підтвердивши це копіями квитанцій, та просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження. 30.10.2015 року нею було отримано повідомлення державного виконавця про неможливість закриття виконавчого провадження, оскільки, на думку державного виконавця, у неї існує ще якийсь борг по кредитному договору. На думку ОСОБА_1, у даному випадку стягувач не мав права самостійно визначати призначення платежу та зараховувати отримані (після набрання судовим рішення законної сили) від боржника кошти на погашення відсотків по кредиту, а зобовязаний був спрямовувати зазначені кошти на погашення заборгованості за рішенням суду. Таким чином, заявниця вважає, що сума заборгованості ОСОБА_1, ОСОБА_4, стягнена рішенням суду, на виконання якого було видано виконавчий лист №705/4453/13ц; 2/705/1460/13, погашена боржниками повністю та, навіть, здійснено переплату у сумі 4 041,16 грн.

В ході розгляд скарги ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення вимог скарги, в якій просила: встановити факт фактичного виконання ОСОБА_1 в повному обсязі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2013 року згідно з виконавчим документом; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5, що полягає у неприйнятті рішення про закінчення виконавчого провадження; зобовязати державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження №47766041, на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобовязати Уманський міський відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області повернути ОСОБА_1 суму надміру сплачених коштів у розмірі 4 041,16 грн..

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про дату , місце і час проведення судового розгляду, в судове засідання не з»явилась. При цьому попередньо до суду нею було подано заяву в якій вказано, що вона розгляд справи просить проводити без неї за участю її представників ОСОБА_6 та/або ОСОБА_7

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні доводи скарги, з урахуванням уточнення, підтримав в повному обсязі та просив її задоволити.

Старший державний виконавець Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що заперечує проти доводів скарги. Вона зазначила, що дії державного виконавця були фактично спрямовані на забезпечення реального виконання судового рішення, вчиненні в рамках чинного законодавства, без будь-яких порушень законних прав та інтересів сторін виконавчого провадження, і не можуть вважатися незаконною бездіяльністю. Державний виконавець вказала, що згідно матеріалів виконавчого провадження № 702/2-2015 вбачається, що 08.06.2015 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 12.06.2015 року боржником ОСОБА_1 особисто під розпис було отримано копію даної постанови. За весь час постанова не оскаржувалася боржником. 06.08.2015 року на депозитний рахунок Уманського міського відділу ДВС надійшли кошти в сумі 103 000,00 грн., які були перераховані в порядку визначеним ст. 43 ЗУ «Про виконавче провадження» на задоволення вимог стягувачів, а саме: 60,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій; 9 358,18 грн. на користь держави, як пропорційно від стягнутої суми виконавчий збір та 93 581,82 грн. на користь ПАТ «РайффайзенБанкАваль». 25.08.2015р. на відділу ДВС надійшла заява боржника щодо вирішення питання про закінчення виконавчого провадження, у звязку з повним та фактичним виконанням нею рішення суду та вимога щодо повернення їй коштів в сумі 4 041,16 грн., як надлишково сплачених. До вказаної заяви нею було додано копії платіжних документів за період з 23.08.2013р. по 06.08.2015р.. 08.09.2015р. державним виконавцем було направлено запит на адресу стягувача щодо підтвердження вказаних платежів в рахунок погашення боргу згідно рішення Уманського міськрайонного суду, що перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС. 17.09.2015р. на їхню адресу надійшла відповідь представника ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», якою повідомлено, що на даний час кредитний договір не розірваний, частина платежів, що була здійснена самостійно ОСОБА_1, була спрямована на оплату поточних платежів та заборгованості, яка виникла після винесення рішення суду. В судовому засіданні, як і в запереченні на скаргу державний виконавець вказувала, що вона, як посадова особа органу ДВС, неодноразово розяснювала боржнику, як стороні у виконавчому провадженні, її права та обовязки і з метою належного виконання рішення суду нею вживалося всіх необхідних заходів, передбачених законом. Зазначає, що термін оскарження дій, рішення чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченим чинним законодавством, було фактично вичерпано ще 22.06.2015р., що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. На даний час залишок до стягнення по виконавчому провадженню всього становить 27 681,23 грн., з яких: 25 164,75 грн. по рішенню суду на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», решта 2 516,48 грн. сума недотягнутого виконавчого збору на користь держави. Тому вважає, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а дії державного виконавця вчинені в рамках чинного законодавства, тому просить відмовити в задоволенні скарги, в тому числі посилаючись на пропущення строків звернення до суду з відповідною скаргою.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні в Уманському МВ ДВС Уманського МРУЮ в Черкаській області перебуває виконавчий лист №705/4453/13ц; 2/705/1460/13 виданий 26.09.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 солідарно на користь АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі ЧОД АТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованості у сумі 120 076,68 грн.

Постановою державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського МРУЮ від 08.06.2015 року було відкрито виконавче провадження №47766041 на підставі заяви ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 04.06.2015 року про стягнення ОСОБА_1, ОСОБА_4 залишку боргу у сумі 118 746,57 грн.

Як встановлено в ході розгляду скарги, ОСОБА_1 добровільно на рахунок ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» внесла кошти в рахунок погашення боргу, а саме: 23.08.2013 року 1908,57 грн.; 23.08.2013 року - 489,33 грн.; 27.08.2013 року - 1249,87 грн.; 27.08.2013 року - 4260,67 грн.; 27.08.2013 року - 851,89 грн.; 25.09.2013 року - 1239,31 грн.; 25.09.2013 року - 199,43 грн.; 28.10.2013 року - 235,47 грн.; 28.10.2013 року - 1192,56 грн.; 15.11.2013 року - 208,86 грн.; 15.11.2013 року - 1229,88 грн.; 19.12.2013 року -240,11 грн.; 19.12.2013 року - 1186,64 грн.; 03.02.2013 року -215,01 грн.; 03.02.2013 року - 1223,73 грн.; 15.05.2014 року - 1799,15 грн.; 15.05.2014 року - 318,47 грн.; 16.09.2014 року - 1400,00 грн.; 21.10.2014 року - 2026,00 грн.; 23.12.2014 року - 1000,00 грн.; 17.03.2014 року - 827,27 грн.; 14.04.2014 року - 2053,43 грн.; 14.04.2014 року - 2065,33 грн.; 14.05.2014 року - 681,92 грн.; 14.05.2014 року - 3020,82 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Оскільки, за рішенням суду з ОСОБА_1, ОСОБА_4 було стягнено заборгованість у сумі 120 076,68 грн., то станом на 08.06.2015 року борг ОСОБА_1, ОСОБА_4 перед ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» становив (120076,68 - 31134,61) = 88 942,07 грн.

06.08.2015 року на виконання вимог державного виконавця, ОСОБА_1, було внесено на рахунок ДВС суму кошти у розмірі 103 000, 00 грн., з яких: 1 200,77 грн. - сума стягненого рішенням суду судового збору; 8 895,00 грн. - сума виконавчого збору (10 відсотків суми, що підлягає стягненню), та 92 983,23 грн. - суму заборгованості перед стягувачем.

Як вбачається з листа ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 15.09.2015р., кошти в сумі 93 581,82 грн. надійшли на рахунок АТ «ОСОБА_2 Аваль» та були зараховані на погашення кредитного договору № 354411/7955/1920-6 від 18.12.2006р. ОСОБА_1.

В силу ст.124 Конституції України, рішення суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. У розумінні цієї норми права державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 383 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження ( крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи суду.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Перебіг зазначеного строку починається від дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом. При цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 22.06.2015 року дізналася про відкриття виконавчого провадження, коли отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження особисто.

Відповідно до п.16 ПП ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013р. « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК).

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_1І ознайомилася з постановою державного виконавця 22.06.2015 року і 03.11.2015 року подала до суду скаргу та, ні вона, ні її представник в судовому засіданні не ставили питання про поновлення строку подання скарги до суду, як пропущеного з поважних причин, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись 10, 11, 58-60, 208, 209, 210, 212, 386 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на дії державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без учать особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Мазуренко