АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2299/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 Матвієнко М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Корнієнко Н. В.
при секретаріНаконечній М. М.

адвоката Павлик М.А.

представників позивача Миргородська І.А., Полякова З.Д.

відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2016 року по справі за позовом СТОВ «Чапаєвське» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до СТОВ «Чапаєвське» про визнання недійсним договору оренди,

в с т а н о в и л а :

СТОВ «Чапаєвське» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.01.2011 року між СТОВ «Чапаєвське» та ОСОБА_9 був укладений договір № 3 оренди споруд для вирощування та відгодівлі свиней: свинарник - маточник, свинарник-відгодівельник, зерносклад, водогін, ДКУ, трактор Т-16 та приміщення для забою худоби. Орендна плата за 2011 рік складала 13 350,96 грн. із строком дії на один рік з моменту передачі об'єктів оренди.

Позивач стверджує, що відповідач систематично порушував умови договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по оренді приміщень в сумі 40 052,88 грн.

11.08.2016 року СТОВ «Чапаєвське» подало до суду заяву про уточнення та зменшення позовних вимог і просили суд стягнути ОСОБА_9 заборгованість в сумі 35296,16 грн.

ОСОБА_9 подав до суду зустрічний позов та просив суд визнати недійсним договору оренди споруди від 01.01.2011року укладений між СТОВ «Чапаєвське» та ОСОБА_9

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2016 року позов СТОВ «Чапаєвське» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування майном у сумі 22 251,54 грн. та 220 грн. судових витрат. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи первісний позов СТОВ «Чапаєвське» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування приміщенням, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір оренди від 01.01.2011 року втратив свою чинність із 01.01.2013 року оскільки пролонгований був лише на один рік. Відмовляючи в зустрічному позові ОСОБА_9 до СТОВ «Чапаєвське» про визнання недійсним договору оренди, суд прийшов до висновку, що підстави для визнання договору оренди недійсним відсутні.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що між СТОВ «Чапаєвське» та ОСОБА_9, сторонами по справі, неодноразово укладались договори оренди майна , а саме договір оренди від 01 січня 2008 року, договір оренди від 01 січня 2009 року, 01 січня 2010 року. При цьому, відповідно до акту здачі - передачі споруди в оренду , що підписаний сторонами, фізичній особі ОСОБА_9 передано предмет оренди.

01.01.2011 року сторони уклали договір оренди споруди №3 ( а.с. 5-7). За умовами зазначеного договору, а саме п.п 1.1 сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Чапаєвське" (орендодавець), надає в оренду, фізичній особі ОСОБА_9 (орендар) у строкове платне користування: - свинарник-маточник, відгодівельник, зерносклад, ДКУ, трактор Т-16, бойню, огорожу, автомобіль, газові балони. Розмір орендної плати визначений відповідно до р.4 п.4.1.- 4.4. договору, розмір орендної плати за весь об'єкт, що орендується, в цілому, складає : 13 350,96 грн. за 1 рік. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно (поквартально) в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до р.3 п.3.1.-3.4. вищевказаного договору, термін оренди складає 1 рік, після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення цього договору на новий строк. При цьому, якщо жодна сторона, в термін 1 місяць, до закінчення договору, письмово не повідомить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на 1 рік.

Позивач, зазначаючи, що за весь період оренди, жодна із сторін не вимагала розірвання даного договору, тому даний договір є пролонгованим, просив стягнути заборгованість з орендної плати за період з 04 квітня 2011 року по 04 квітня 2014 в сумі 40 052,88 грн.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк ( ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Передання наймачеві будівлі або іншої споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним договором (актом), який підписується сторонами договору.

Аналіз діючого законодавства та змісту умов договору оренди свідчить про те, що після підписання сторонами акта приймання-передачі , орендар прийняв майно , що є предметом оренди у фактичне користування у стані, що повністю його задовольняє.

Повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом) , який підписується сторонами договору (ст.795 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Як видно з матеріалів справи сторонами неодноразово укладались договори оренди 01 січня 2008, 01 січня 2009, 01 січня 2010 та 2011 року. При цьому , відповідно до п. 3.3 зазначених договорів - в разі, якщо жодна сторона в термін 1 місяць до закінчення даного договору письмово не повідомить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 1 рік. Майно орендареві було передано позивачем на підставі актів здачі-приймання споруди в оренду (а.с.31-32).

Окрім того, знаходження майна в оренді у відповідача підтверджується також згідно письмового зобов'язання, від 06.06.2014 року, наданого начальнику Золотоношівського МВ УМВС України Шинкаренку С.М. відповідачем фізичною особою ОСОБА_9, відповідно до якого останній зобов'язався звільнити територію та приміщення свиноферми до 01 липня 2014 року. Також відповідач, на виконання умов договору про оренду майна від 01.01.2011 року вносив плату за електричну енергію позивачеві та використовував орендовані ним приміщення для вирощування свиней в кількості 147 голів станом на 2014 рік (а.с. 219).

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що договір оренди майна від 01.01.2011 року був укладений в належній письмовій формі, підписаний сторонами, скріплений печаткою орендодавця в 2011 році та майно передано орендарю.

Враховуючи те, що відповідачем не надано як суду першої інстанції, так і апеляційної інстанції належних доказів, які б свідчили про виконання ним обов'язку по поверненню орендодавцеві предмета оренди за актом приймання-передачі (повернення) майна, натомість позивач надав суду вищевказані докази користування предметом оренди, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення орендної плати.

Суд першої інстанції визначив закінчення строку оренди майна 01.01.2013 року, так як відповідно до пункту 3.3 договору оренди даний договір пролонговувася лише на один рік, незалежно від повернення орендарем майна в порядку визначеному договором. З таким висновком суду першої інстанції погодився позивач та не оскаржував рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_9 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, зазначивши що позивач до суду з вимогою про стягнення орендної плати звернувся лише 06.08.2015 року (а.с.35).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

За змістом частини першої статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Пред'явлення позову до суду являє собою реалізацію позивачем права на звернення до суду. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у справі.

Згідно з частиною першою статті 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, позовна заява подається до районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів з дотриманням правил підсудності, визначених статтями 108 - 114 ЦПК України. Позовна заява оформлюється з додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, за її подання сплачується судовий збір.

За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності. Тому звернення в 2014 році позивача до господарського суду з аналогічним позовом до ОСОБА_9 про стягнення орендної плати за договором оренди від 01.01.2011 року не перервало строку позовної давності. Такий висновок відповідає правовій позиції ВСУ України, зроблений ним у постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року по справі N 6-895цс15.

Позивач звертався до суду першої інстанції з заявою про поновлення строку позовної давності, однак суд першої інстанції зазначене питання про поновлення строку позовної давності не вирішував і рішення суду першої інстанції СТОВ «Чапаєвське» не оскаржувало.

Відповідно до пункту 4.2 договору оренди орендна плата сплачується орендарем щомісячно (поквартально) в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця.

Таким чином, умовами договору виплата орендної плати та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання орендарем окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 цього Кодексу).

Отже, у позивача настає право вимоги до орендаря про виконання зобов'язання з сплати заборгованості за договором оренди не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За таких обставин трирічний строк позовної давності у позивача про вимогу до ОСОБА_9 про сплату ним заборгованості за оренду майна розпочинається з серпня 2012 року по 01.01.2013 року, а не з 01.01.2011 року як визначив суд першої інстанції. Враховуючи, що орендна плати за рік становить 11109,82 гривни (а.с. 231), то за один місяць орендна плата буде становить 925,81 гривну, а за серпень-грудень 2012 року (925,81 * 5 місяців) = 4629,05 гривни.

Так як суд першої інстанції при ухвалення рішення неповно з'ясував обставини справи та невірно застосував норми матеріального права, то рішення суду першої інстанції підлягає до зміни та зменшення розміру стягнення орендної плати в межах п'яти місяців, що буде становить 4629,05 гривни.

Доводи апелянта про фальшування договору оренди споруди від 01.01.2011 року не підтверджено належними та допустимими доказами. Згідно висновку експертизи печатка на договорі оренди була поставлена не 01.01.2011 року в день його підписання сторонами, а в інший термін в 2011 році. Крім того, чинне законодавство не передбачає підписання кожної сторінки договору, не що вказує апелянт.

Покази ОСОБА_11 в Черкаському районному суді в справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_12, ТОВ «Затишок» про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння про те що ОСОБА_9 до 2014 року з його дозволу без договору оренди використовував майно СТОВ «Чапаєвське» для відгодівлі свиней не суперечить обставинам справи, так як дійсно з 01.01.2013 року ОСОБА_9 використовував майно СТОВ «Чапаєвське» без договірних відносин.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог за подачу апеляційної скарги. Позивач просив стягнути 40052 гривни, а позов задоволено лише на 4629 гривень, що становить 11,5%, тому позивачу підлягає до повернення 34,80 гривни. Також за подачу апеляційної скарги сплачено відповідачем за немайнову вимогу 606 гривень 32 коп., та за майнову вимогу 440 гривень. Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення лише в частині зменшення суми стягнення орендної плати, або ж майнової вимоги, з 22251 гривни до 4629 гривень. Апеляційна скарга в частині зменшення суми відшкодування орендної плати зменшена на 79,9%. Таким чином з позивача на користь відповідача підлягає стягнення судові витрати за частину задоволених апеляційних вимог в частині зменшення орендної плати на 79,9%, або ж від 440 гривень = 351,5 гривни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2016 року задоволити частково, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2016 року змінити, скасувавши його в частині стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 22251,54 гривни та судові витрати в сумі 220 гривень.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_9 на користь СТОВ «Чапаєвське» код ЄРДПОУ 03793047 заборгованість по орендній платі за період з серпня по грудень 2012 року включно в сумі 4629,05 ( чотири тисячі шістсот двадцять дев'ять) гривень 05 коп..

Стягнути з ОСОБА_9 на користь СТОВ «Чапаєвське» код ЄРДПОУ 03793047 судові витрати по справі в сумі 34,8 гривни.

Стягнути з СТОВ «Чапаєвське» код ЄРДПОУ 03793047 на користь ОСОБА_9 судові витрати по справі в сумі 351,5 гривни.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_9 до СТОВ «Чапаєвське» про визнання договору оренди недійсним залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :