У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та приватним підприємством «Агропромислова фірма «Іззія» ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстрований 13 червня 2007 року Вінницькою регіональною філією Центр ДЗК, згідно якого ОСОБА_6 передала в оренду приватному підприємству «Агропромислова фірма «Іззія» земельну ділянку, загальною площею 2,0875 га, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 травня 2007 року є власником земельної ділянки площею 2,0875 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Торканівської сільської ради. Згідно державного акту, виданого Тростянецькою РДА від 25 квітня 2005 року зазначена земельна ділянка належала померлій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року між ОСОБА_6, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати відповідач не виконує. За період з 2006 року по 2014 рік орендодавцю орендна плата не виплачена.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 8 жовтня 2015 року позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_6 та приватним підприємством «Агропромислова фірма «Іззія» ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстрований 13 червня 2007 року Вінницькою регіональною філією Центр ДЗК, згідно якого ОСОБА_6 передала в оренду приватному підприємству «Агропромислова фірма «Іззія» земельну ділянку, загальною площею 2,0875 га, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З даним рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2015 року була залишена без руху з наданням заявнику строку - протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали, для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску та з наданням заявнику строку протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема для сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2015 року апеляційна скарга приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» була залишена без руху з наданням заявнику строку - протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску. Та з наданням заявнику строку протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги - для сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено з підстав, передбачених ч.ч.3,5 ст.297 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху від 11 листопада 2015 року отримана відповідачем 20 листопада 2015 року і 24 листопада 2015 року відповідачем було подано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 267,96 грн. Разом з тим, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження до суду заявник не подав.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу відповідача з наданням строку для подання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, апеляційний суд послався на те, що представник відповідача не був присутнім під час проголошення рішення, апеляційну скаргу до суду направив 3 листопада 2015 року, в якій вказав, що копію рішення підприємство отримано 23 жовтня 2015 року. Разом з тим, доказів на підтвердження цього не подав.

Апеляційним судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні зворотні поштові повідомлення про вручення відправлення щодо надсилання на адресу відповідача належним чином завіреної копії рішення місцевого суду. В матеріалах справи наявні супровідні листи про направлення копії рішення на адресу останнього без вихідного номеру, які не підтверджують факт отримання адресатом поштової кореспонденції. (а.с. 40-41).

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Зокрема, апеляційний суд не звернув уваги на те, що, не отримавши повний текст судового рішення, особа, яка бажає оскаржити таке рішення, позбавлена можливості мотивувати апеляційну скаргу, як того вимагає ст. 295 ЦПК України.

Визначене ст. 13 ЦПК України право на апеляційне оскарження повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до вимог ЦПК України відмова у відкритті апеляційного провадження є перешкодою для повторного звернення особи з апеляційною скаргою та оскарження судового рішення, у зв'язку із чим, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про застосування саме цих процесуальних наслідків.

За таких обставин, постановлену ним ухвалу слід скасувати з підстав, передбачених ч.1 ст.342 ЦПК України, з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська