АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/2128/16 Головуючий: 1 інстанції
Справа: №638/9926/15-ц Наумова С.М.
Категорія: аліментні Доповідач: Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.,

суддів: Зазулинської Т.П.

Кругової С.С., за участю секретарів: Прологаєвої А.Д., Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5; третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Не погодився з рішенням ОСОБА_3 й у апеляційній скарзі за підписом його представника ОСОБА_4 просить рішення скасувати як необґрунтоване. Посилається на те, що на підставі ч.3 ст. 197 СК суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. В обґрунтування причин поважності непред'явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_5. зазначала те, що вона боялася насильства з боку колишнього чоловіка, та погіршення її матеріального стану, що на його думку не є поважною причиною, так як з дня народження сина та після розірвання шлюбу з відповідачкою він намагається вирішити питання про його участь у його вихованні.

Вважає, що суд першої інстанції надав односторонню оцінку доказам, що були надані сторонами, оцінивши докази відповідачки і залишив поза увагою доводи позивача відносно того, що в березні 2010 року йому були спричинені тілесні ушкодження за місцем проживання відповідачки іі співмешканцем та його знайомими під час відвідування ним його малолітнього сина, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з сином, що відображено в судових рішеннях які набрали законної сили. Виконавчий лист до виконання було пред'явлено після того як відповідачці було відмовлено в позові про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2006 року була затверджена мирова угода, згідно з якою позивач зобов'язався щомісяця сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В березні позивач отримав розрахунок заборгованості по аліментам, який за період з 16.02.12 по 01.03.2015 року склав суму 18232,14 грн.

Виконавчий лист було видано судом 12.02.2015 року.

Суд критично віднісся до довідки Укрпошти від 06.03.15 року де зазначаються поштові перекази адресовані ОСОБА_5 за період з лютого 2014 по листопада 14 року, які не були виплачені адресату за закінченням терміну зберігання та повернуті відправнику у зв'язку з тим, що відсутні докази того, що відповідачка відмовлялася від їх отримання.

Відповідно до ст. 197 Сімейного Кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Саме з цих підстав були пред'явлені позовні вимоги позивачем.

Зазначена норма передбачає звільнення платника від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Тобто, норма частини 3 ст. 197 СК регулює випадки, коли заборгованість виникла у зв'язку з обставинами, пов'язаними з одержувачем аліментів, а не діями( бездіяльністю) інших осіб( органів виконавчої служби, банків, адміністрації організації у якій працює боржник. При цьому поведінка платника аліментів, який не виконує добровільно рішення суду не має вирішального значення.

Рішення про стягнення аліментів може бути пред'явлено для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Стягувач має право в ході виконавчого провадження подати заяву про відмову від стягнення аліментів й повернення виконавчого документа( ч.4 ст.21, ч.2 ст. 11-1 Закону України «Про виконавче провадження»). А тому заборгованість може виникнути в тому разі, якщо виконавчий документ протягом певного часу не пред'являвся до виконання.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.07.2003 року, який було розірвано за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2006 року і яким було встановлено, що шлюбні відносини сторони припинила у вересні 2005 року Син ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2006 року між подружжям була затверджена мирова угода за якою ОСОБА_3 зобов'язався щомісяця сплачувати аліменти на утримання сина по 500 грн., починаючи з 21.03.2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Лише у квітні 2014 року ОСОБА_8 звернулася у суд з позовом і просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по аліментам з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5. та зазначено, що позивачка не надала доказів невиконання мирової угоди, а пред'явила вимоги які регулюють норми цивільного Кодексу за невиконання договірних забов'язань.

Залишаючи рішення суду буз змін судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в ухвалі від 09 грудня 2014 року зазначила, що ОСОБА_5.( ОСОБА_5), вважаючи, що відповідач у справі належним чином не виконує умови мирової угоди, не скористалася наданими їй процесуальними правами і не пред'явила ухвалу суду до примусового виконання до органів виконавчої служби( а.с.7,8). Рішення і ухвала судів були залишені без змін касаційною інстанцією 08. липня 2015 року( а.с.74).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на доводи відповідачки відносно того, що вона з 2006 року по 2015 рік не подавала на виконання виконавчий лист щодо примусового стягнення аліментів з ОСОБА_3, так як боялася з його боку агресії та на підтвердження надала чисельні постанови правоохоронних органів про відмову у порушенні кримінальних справ відносно позивача, які були постановлені за заявами як відповідачки, її батьків, так і ОСОБА_3

Судова колегія не може погодитися з висновками суду з наступних підстав.

Так, дійсно, з матеріалів вбачається, що між сторонами існують неприязні стосунки, які викликані тим, що колишнє подружжя не може вирішити між собою питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.1914 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 Усунені перешкоди у спілкуванні батька з неповнолітнім сином та визначений спосіб його участі у його вихованні, рішення залишено буз змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 11 червня 2015 року (а.с. 120-122).

Крім того, Жовтневим районним судом м. Харкова розглядалася справа за позовом ОСОБА_5. до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав. В рішенні суду від 30 жовтня 2015 року зазначено, що виконавчий лист про примусове стягнення аліментів з позивача було отримано ОСОБА_9 в лютому 2015 року, а тому суд прийшов до висновку, що заборгованість по аліментам у ОСОБА_3 виникла у тому числі і з вини позивача, яка своєчасно не пред'явила виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання.

Судом також в рішенні зазначено, що ОСОБА_3 намагався приймати участь у матеріальному забезпеченні свого сина, однак з вини матері грошові кошти не отримувались (а.с. 127)

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарчій або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, судовими рішення, які набрали законної сили було встановлено, що з вини одержувача аліментів не був отриманий протягом більше шести років виконавчий документ і не пред'явлений до виконання.

Відповідно до ст.. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Виконавчий лист видається особі на підставі її власної заяви. Таким чином лише одержувач аліментів або його представник вправі пред'явити отриманий виконавчий документ до виконання у відділ Державної виконавчої служби. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа про примусове виконання рішення за заявою стягувача або його представника. Таким чином, для відкриття виконавчого провадження необхідні дві складові: виконавчий документ, який відповідає вимогам закону, пред'явлений за належною територіальністю і відповідна заява стягувача (ст. ст. 18,19,20 Закону «Про виконавче провадження) на підставі виконавчого документа.

Суд має встановити причину непред'явлення виконавчого листа до виконання, а також з'ясувати, чи дійсно в результаті цього утворилась заборгованість. Якщо виконавчий документ не пред'явлено до виконання без поважних причин, суд може повністю звільнити платника від сплати заборгованості.

В судовому рішення, яке набрало законної сили за позовом ОСОБА_5. до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, суд Жовтневого районного суду м. Харкова в рішенні від 30 жовтня 2015 року критично оцінив те, що ОСОБА_3 не виконує умови мирової угоди щодо сплати аліментів та зазначив, що згідно з доказами що були досліджені в судовому засіданні встановлено, що протягом 2014 року ОСОБА_3 декілька разів в місяць в різних сумах на адресу відповідачки відправляв поштові перекази, але позивачка їх не отримувала.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 виходив з того, що судом було встановлено, що батько дитини цікавиться станом здоров'я сина, його успіхами в навчанні та має бажання спілкуватися з малолітнім сином, але мати хлопчика перешкоджає цьому спілкуванню. Судом також встановлено, що між колишнім подружжям склалися складні неприязні стосунки і сторони не бажають заради малолітньої дитини прийти до компромісу, з урахуванням у першу чергу інтересів цієї дитини, яка потребує як материнського піклування так і батьківського.

Судова колегія вважає, що відповідачем не доведено поважність причин не пред'явлення виконавчого листа до виконання. Посилання на наявність чисельних звернень до правоохоронних органів як ОСОБА_5. та її батьків так і ОСОБА_3 не є свідченням наявності поважної причини, а є свідченням наявності конфлікту між батьками дитини , яка в силу свого малолітнього віку не може зрозуміти чому її батьки так вороже ставляться один до одного. А тому судова колегія відноситься критично до обґрунтувань непред'явлення виконавчого листа до виконання , у зв'язку зі страхом розправи з боку позивача.

З доданого представником ОСОБА_5. розрахунку заборгованості вбачається, що після пред'явлення виконавчого листа до виконавчої служби ОСОБА_3 за вказаний період частково вніс суму щодо погашення заборгованості.

Судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 309,313,317,319 ЦПК України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам за період з 16.02.2012 по 01.03.20156 року в сумі 18232 грн.14 коп., яка визначена державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Міньковою В.В. на підставі виконавчого листа №-2-3151/2006, виданого 12.02.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

С.С. Кругова