Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"; про визнання незаконним і скасування наказу з особового складу №80-п від 14 липня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1В." та поновлення на посаді генерального директора Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації",

в с т а н о в и л а:

28 серпня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до відповідача про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та про поновлення його на роботі.

Обґрунтовуючи позов, вказував про те, що Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", складено з істотними порушеннями, а його звільнення відбулося однобічно, винятково на підставі відомостей Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі ДПІ у м. Рівне), що вважав незаконним.

Строк звернення до суду за вирішенням трудового спору не пропущено, оскільки протягом часу з 14 по 30 липня 2015 року позивач лікувався амбулаторно, про що є листки непрацездатності. З листом до нього про отримання копії наказу про звільнення і трудової книжки Державне підприємство "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (далі ДП "Рівнестандартметрологія") звернулося 29 липня 2015 року (а.с. 4-5, 6).

Рішенням Рівненського міського суду від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Міністерства економічного розвитку і торгівлі (далі Мінекономрозвитку або Міністерство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ДП "Рівнестандартметрологія"; про визнання незаконним і скасування наказу з особового складу №80-п від 14 липня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1В." та поновлення на посаді генерального директора ДП "Рівнестандартметрологія".

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач через свого представника ОСОБА_2 покликався на його незаконність і необґрунтованість через порушення норм процесуального і матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року, якою визнано протиправними дії ДПІ у м. Рівне, а також визнано протиправним і скасовано Висновок цього органу про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України "Про очищення влади" щодо позивача від 27 травня 2015 року №11308/17-16-03-09. Станом на день ухвалення оскаржуваного рішення зазначена постанова набрала законної сили, однак усупереч вимогам процесуального закону встановлені у постанові Рівненського окружного адміністративного суду обставини залишено судом першої інстанції без уваги взагалі.

Тому вважає порушеними положення ч. 3 ст. 61 і ст. 213 ЦПК України.

Крім того, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося виключно на основі відомостей Висновку ДПІ у м. Рівне, який визнаний адміністративним судом протиправним і скасований, тобто таким, що не діяв на момент прийняття, тому підстава припинення трудових відносин, що передбачена ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", є відсутньою. Відтак ці обставини свідчать про незаконність оспорюваного наказу, а позивач відповідно до ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі.

З наведених міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове про визнання незаконним і скасування наказу з особового складу Мінекономрозвитку №80-п від 14.07.2015 року "Про звільнення ОСОБА_1В." та поновити його на посаді генерального директора ДП "Рівнестандартметрологія".

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу, Міністерство, вважаючи висновки місцевого суду правильними, просить залишити рішення без змін.

Доводи заперечень ДП "Рівнестандартметрологія" зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга подана з надуманих підстав і не заслуговує на увагу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що при проведенні перевірки щодо позивача в порядку Закону України "Про очищення влади" було встановлено недостовірність відомостей про наявність набутого ним майна за час перебування на посадах, визначених ст.ст. 1-10 зазначеного Закону. Оскільки встановлено, що до нього застосовуються заборони, передбачені ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", тому звільнення ОСОБА_1 з посади відбулося з додержанням вимог законодавства, а відтак підстав для задоволення вимог позивача встановлено не було.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, і ці обставини сторонами не оспорюються, що 13 січня 2014 року Мінекономрозвитку уклало контракт №1 із ОСОБА_1, за умовами якого позивача призначено на посаду генерального директора ДП "Рівнестандартметрологія" терміном з 14 січня 2014 року по 14 січня 2017 року з виконанням функціональних обовязків, встановлених контрактом, нарахуванням і виплатою заробітної плати та забезпеченням щорічної оплачуваної основної і додаткової відпусток. Цим контрактом передбачено відповідальність сторін у разі невиконання чи неналежного виконання трудових обовязків (а.с. 89-92).

Того ж числа роботодавцем видано наказ №2-п, яким призначено ОСОБА_1 генеральним директором ДП "Рівнестандартметрологія" на строк і на умовах, визначених контрактом (а.с. 86).

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу звільнення позивача із займаної посади в звязку із наданням недостовірних відомостей щодо майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній інформації про майно, що знаходиться у ДПІ у м. Рівне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

16 березня 2015 року відповідачем видано Наказ №233 "Про початок проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", стосовно керівників державних підприємств, що належать до сфери управління Мінекономрозвитку, відповідно до Закону України "Про очищення влади", Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563, та згідно з планом проведення перевірок відповідно до Закону України "Про очищення влади", що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.03.2015 року №1025.

Дату "17 березня 2015 року" визначено пунктом 1 зазначеного Наказу Мінекономрозвитку як день початку проведення перевірки, що встановлена Законом України "Про очищення влади", щодо керівників державних підприємств, які належать до сфери його управління, за переліком згідно з додатком 1.

Частина 1 ст. 4 Закону України "Про очищення влади" та п. 4 Наказу №233 "Про початок проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", стосовно керівників державних підприємств, що належать до сфери управління Мінекономрозвитку, вказують, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 Закону України "Про очищення влади", власноручно написану заяву, де повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють проте, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про очищення влади" заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563, відповідачем проведено перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", щодо ОСОБА_1

На виконання вимог закону позивач подав до Міністерства заяву про проведення перевірки, встановленої Законом України "Про очищення влади", копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік та паспорта громадянина України.

В силу положень п. 17 (1) Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563, роботодавцем направлено запити про надання відомостей щодо позивача разом із копіями наданих ним документів до Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, ДПІ у м. Рівне, Служби безпеки України.

За наслідками вирішення запиту ДПІ у м. Рівне 27 травня 2015 року виготовлено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №11308/17-16-17-03-09 (а.с. 87-88).

У Висновку ДПІ у м. Рівне зазначено, що за результатами проведеної перевірки щодо ОСОБА_1, з урахуванням його письмових пояснень та підтверджуючих документів, встановлено наявність у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік недостовірних відомостей про майно, що набуте ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній інформації про майно позивача, що знаходиться у ДПІ у м. Рівне.

Відповідно до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Норми ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" забороняють займати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом особам, зазначеним у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особам, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяв, передбачених частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно із п. 7 (2) ст. 36 КЗпП України мотиви, передбачені Законом України "Про очищення влади", є підставою для припинення трудового договору.

Наказом з особового складу Мінекономрозвитку №80-п від 14.07.2015 року звільнено ОСОБА_1 із займаної посади з дня видання наказу, тобто з 14 липня 2015 року, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" та п. 7 (2) ст. 36 КЗпП України (а.с. 3).

Тобто фактичною підставою для припинення трудових відносин між сторонами були обставини, що наведені у Висновку про результати перевірки достовірності відомостей щодо ОСОБА_1, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 27.05.2015 року №11308/17-16-17-03-09.

Про це стверджував у судовому засіданні і представник відповідача.

Між тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року, що ухвалена у справі за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у м. Рівне про визнання протиправними дій, скасування висновку та зобов'язання вчинення певних дій, визнано протиправними дії ДПІ у м. Рівне під час проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України "Про очищення влади" щодо позивача; визнано протиправним та скасовано Висновок ДПІ у м. Рівне про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України "Про очищення влади" стосовно ОСОБА_1 від 27 травня 2015 року №11308/17-16-17-03-09 (а.с. 87-88).

Ця постанова адміністративного суду набрала законної сили 21 грудня 2015 року.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів ураховує, що Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", від 27.05.2015 року №11308/17-16-17-03-09 визнано в судовому порядку протиправним і скасовано. Виходячи з викладеного, зазначені на момент прийняття оспорюваного наказу про звільнення у Висновку ДПІ у м. Рівне обставини наявності у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік недостовірних відомостей щодо майна, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній інформації про майно позивача, що знаходиться у ДПІ у м. Рівне, на час вирішення спірних правовідносин та ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції уже не існували, тобто не могли бути об'єктивною і прийнятною підставою для звільнення позивача із займаної ним посади.

Таким чином, наказ з особового складу Мінекономрозвитку №80-п від 14.07.2015 року "Про звільнення ОСОБА_1В." є незаконним і підлягає до скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки звільнення позивача є незаконним, тому ОСОБА_1 слід поновити на попередньо займаній посаді генерального директора ДП "Рівнестандартметрологія" з дня припинення між сторонами трудових відносин, тобто із 14 липня 2015 року.

Норми ч. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України встановлюють обовязок суду допустити негайне виконання рішення у справі про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

З доводами заперечень про те, що відповідно до розяснювального листа Міністерства юстиції України від 30.06.2015 року №7767-04-15/11.0.2 перевірка достовірності відомостей щодо застосування до певної особи заборон, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", проводиться один раз, а тому оспорюваний наказ є законним і обґрунтованим, колегія суддів не може погодитися.

Так, у ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що Висновок про результати перевірки достовірності відомостей щодо ОСОБА_1, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", від 27.05.2015 року №11308/17-16-17-03-09 визнано в судовому порядку протиправним і скасовано, а тому підстава для звільнення позивача відпала.

Тобто наведені заперечення відповідача і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків апеляційного суду.

Інші посилання заперечень є необґрунтованими і на увагу не заслуговують.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено стягнення судового збору з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від його сплати.

За таких обставин до стягнення з Міністерства на користь держави підлягає 267, 96 гривень судового збору.

Спонуканнями для ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що потягло незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню при вирішенні спірних правовідносин.

На підставі ч. 1 ст. 235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325, 367 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 23 грудня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ з особового складу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №80-п від 14.07.2015 року "Про звільнення ОСОБА_1В.".

Поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" з 14 липня 2015 року.

Стягнути із Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в дохід держави 267 (двісті шістдесят сім) гривень 96 копійок судового збору.

Рішення апеляційного суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допустити до негайного виконання.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: