У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 липня 2015 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2014 року та додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 липня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аванс у розмірі 3 тис. 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 липня 2014 року становило 42 тис. грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 липня 2015 року залишено без змін.

Додатковою ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3 тис. 456 грн. судових витрат, понесених на оплату проведення судово-почеркознавчої експертизи.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 липня 2015 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2014 року та додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах цих норм матеріального права.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15) та 8 червня 2016 року (справа № 6-1103цс16).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що подана заява в частині перегляду додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Додаткова ухвала Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року не була предметом перегляду в касаційному порядку.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_4 в частині перегляду зазначеної ухвали не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду в порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Разом з тим, перевіривши доводи заявника в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 липня 2015 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з рішенням судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову. При цьому суд виходив із того, що умови попередньої домовленості не було виконано, кошти в розмірі 3 тис. 500 доларів США оплачені на виконання майбутнього договору купівлі-продажу не є завдатком у розумінні частина перша статті 571 ЦК України, а є авансом у розумінні частини другої статті 570 ЦК України, та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову про стягнення боргу за договором позики, укладення якого підтверджується розпискою.

Судове рішення, надане заявником на підтвердження підстави для перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, ухвалено в справі з іншим предметом спору, підставами позову та нормативно-правовим регулюванням правовідносин, ніж в справі, яку просить переглянути заявник.

У постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15) та 8 червня 2016 року (справа № 6-1103цс16) викладено правовий висновок щодо застосування статей 1046, 1047, 1049, тобто стосується застосування норм матеріального права у правовідносинах з іншим предметом спору, підставами позовів, з іншими встановленими судами обставинами справ, а також з іншим нормативно-правовим регулюванням правовідносин, ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

Порівняння змісту зазначених постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

У заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 просить зупинити виконання додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року.

Оскільки заява ОСОБА_4 в частині перегляду додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року підлягає поверненню заявнику, то клопотання про зупинення виконання зазначеної ухвали слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 353 - 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року повернути заявнику.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 липня 2015 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2014 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання додаткової ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко