Справа № 404/821/16-ц
Номер провадження 2/404/1243/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді- Бершадської О.В.

при секретарі- Чайка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді, без фіксування судового процесу, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства Техноплюс-Кіровоград про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у лютому 2016 року звернувся до суду із позовом до приватного підприємства Техноплюс-Кіровоград, яким просить стягнути із відповідача на його користь грошові кошти в сумі 514 000,00 грн.

Разом з тим, 08 лютого 2016 року позивачем подано до суду заяву, в якій також просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача- приватного підприємства Техноплюс-Кіровоград, код ЄДРПОУ № 33316484, де б воно не знаходилося. Вказав, обгрунтовано вважає, що відповідач будучи юридичною особою умисно не виконує свої зобов'язання належним чином та намагається уникнути належного виконання зобов'язань, сума боргу складає 514 000,00 грн., а тому існують ризики не виконання в подальшому рішення суду про стягнення з відповідача належних з нього грошових коштів за договором. Крім того, існують ризики закриття приватного підприємства відповідача та зняття його з державної реєстрації.

Відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України). У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦІПК України). Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України), обов'язки доказування і подання доказів покладаються на сторони (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів у розмірі 514 000,00 грн., що є значними коштами та вимогами майнового характеру. Однак, у поданій до суду заяві заявник не зазначив інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а зокрема не вказав на яке саме майно та грошові кошти просить накласти арешт, відсутні дані про наявність такого майна, грошових коштів у відповідача, відсутні відомості про вартість цього майна, що унеможливлює встановити співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам. Крім того, не наведено достатніх обставин та підстав для накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача, необхідності вжиття судом саме такого заходу ( обраний захід може призвести до зупинення діяльності підприємства, а також порушення прав інших осіб ), та наявності дійсних підстав вважати, що невжиття таких заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відсутність зазначених відомостей у заяві ОСОБА_1 позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали. У відповідності до ч.8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутись до суду. Керуючись ст. ст. 151-153, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства Техноплюс-Кіровоград про стягнення грошових коштів повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська