Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/116/15-ц Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Національного Банку України про розірвання договору відкриття поточного рахунку, стягнення коштів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 липня 2016 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 14 жовтня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі ПАТ «Дельта Банк») укладено договір банківського вкладу №4098 «Найкраща пропозиція» на суму депозиту 25000,00 грн. строком до 12 січня 2015 року. Після настання строку повернення вкладу та процентів він звернувся до відповідача з вимогою повернення коштів, проте, належні йому суми банк не повернув. Посилаючись на викладені обставини, просив розірвати договір на відкриття поточного рахунку №007-02703-290413 від 29 квітня 2013 року, стягнути з ПАТ «Дельта Банк» заборгованість, яка знаходиться на його рахунку, у розмірі 43492,54 грн., нараховані проценти на цю суму, матеріальні збитки у розмірі 2497,30 грн. та 5000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди, а всього 50989,84 грн.

В судовому засіданні позивач просив врахувати, що відповідач виплатив йому 35 466,10 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 липня 2016 року позов задоволено.

Розірвано договір № 1439 від 29 квітня 2013 року на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1

Зобовязано ПАТ «Дельта Банк» повернути ОСОБА_1 суму банківського (депозитного) вкладу у розмірі 8 026,44 грн.

Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2 497,30 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові. На думку представника відповідача, судом не враховано, що з 03 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк», а 02 жовтня 2015 року постановою Національного Банку України №664 відкликано банківську ліцензію банку і розпочато процедуру ліквідації, у звязку з чим на спірні правовідносини розповсюджується Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, вважає, що стягнення коштів, має відбуватись у спосіб, визначений саме цим Законом. Крім того, зазначив, що після закінчення договору банківського вкладу ПАТ «Дельта Банк» повернув кошти на поточний рахунок вкладника, які останній отримав, а тому банк виконав свої зобовязання за договором. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зобовязавши ПАТ «Дельта Банк» повернути суму банківського вкладу, та безпідставно задовольнив вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за недоведеністю їх завдання.

Заслухавши доводи осіб, які зявились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України виникли договірні зобовязання, які порушив банк, а тому останній має повернути позивачеві вклад, відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір №007-02703-290413 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки та договір про надання банківських послуг за допомогою дистанційного обслуговування «Інтернет-банк» №007-02703-290413 (а.с. 10-11).

14 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція on-line» у гривнях на суму 25000,00 грн. на строк до 12 січня 2015 року включно (а.с. 12).

Після закінчення строку дії договору на вимогу ОСОБА_1 (а.с. 14-18) банк вклад не повернув.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Суд ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, № 6-1123цс16 від 13 червня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципу черговості.

Виходячи з наведеного, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача неповернутих грошових коштів за банківським вкладом на стадії віднесення ПАТ „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації задоволені бути не можуть.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що 30.06.2015 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 було виплачено кошти в сумі 35466,10 грн., які знаходились на поточному рахунку останнього, що не заперечував останній в судовому засіданні.

Щодо позовних вимог про розірвання договору на відкриття поточного рахунку, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору в разі істотної зміни обставин необхідна наявність усіх перелічених умов одночасно.

Позивач не довів суду наявність одночасно всіх вищевказаних умов, а тому суд дійшов передчасного висновку про задоволення позову в цій частині.

Висновок суду про задоволення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки можливість такого відшкодування не передбачена договорами, укладеними між сторонами.

Рішення у частині стягнення матеріальної шкоди судом не обґрунтоване. Відповідач не довів заподіяння йому збитків у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України внаслідок винних дій банку, а тому задоволення вимог позову у цій частині є також безпідставним.

Із огляду на вищевказане рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 липня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: