Провадження №2/761/1280/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення зобов'язань, зарахування коштів в рахунок погашення зобов'язань, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1, 2) до відповідача ПАТ «Альфа-Банк » в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 28, 29):

- припинити його зобов'язання перед відповідачем в частині нарахування відсотків за користування кредитом та комісійної винагороди за обслуговування кредиту з моменту уступки первісним кредитором права вимоги за кредитним договором;

- зарахувати всі сплачені позивачем суми, починаючи з 17 грудня 2012р. до 01 березня 2015р. у розмірі 53208,65 дол. США за відсотками та 4448,46 дол. США за комісійну винагороду, загальною сумою 57657,11 дол. США (що еквівалентно 1380778, 24 грн., згідно офіційного курсу гривні до долара США, який встановлений НБУ станом на 01 грудня 2015р.) в рахунок погашення основного зобов'язання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 лютого 2007р. між Акціонерним комерційним Промислово - інвестиційним банком (далі по тексту - первісний кредитор), який, згідно договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 р. відступив відповідачу свої права і вимоги по кредитному договору № 396 від 26 лютого 2007р, укладеного між позивачем і первісним кредитором) та ним було укладено кредитний договір № 396 (далі по тексту - кредитний договір), по якому, йому було надано кредит у сумі 300000,0 дол. США, що еквівалентно 1515000,0 грн. (згідно офіційного курсу гривні до долара США, що встановлений НБУ станом на 26 лютого 2007р.), з процентною ставкою у розмірі 12 % річних у дол. США та кінцевим терміном повернення не пізніше - 26 лютого 2027р.

07 лютого 2013р. позивача було повідомлено, що первісний кредитор відступив право вимоги за вищезазначеним кредитним договором новому кредитору - відповідачу, починаючи з 17 грудня 2012р.

З часу відступлення права вимоги первісним кредитором новому кредитору позивачем були проведені платежі на загальну суму 53255,11 дол. США, які відповідач зарахував на проведення сплати по відсоткам у розмірі 53208,65 дол. США та комісійної винагороди у розмірі 448,46 дол. США. Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними, так як, на його думку, відповідно до ст. 514 ЦК України, останній має право лише на стягнення сум, зазначених в повідомленні про відступлення права вимоги, а саме: кредитна заборгованість - 210955,87 дол. США, заборгованість по процентах - 1111,36 дол. США. Також, позивач вважає, що відповідач не має права проводити будь-які нарахування та стягнення окрім тих, які ним зазначені в повідомленні про відступлення. У зв'язку з чим позивач вважає, що зобов'язання в частині нарахування відсотків по зобов'язанню та комісійної винагороди має бути припинено та змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про уточнення вимог, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала посилаючись на те, що згідно п. 2.2. договору про відступлення права вимоги, укладеного 17 грудня 2012р. між первісним та теперішній кредиторами, до останнього перейшли усі права вимоги первісного кредитора, як то, і нарахування відсотків та комісійної винагороди по кредитному договору, який було укладено 26 лютого 2007р. між первісним кредитором і позивачем.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 26 лютого 2007р. між первісним кредитором та позивачем було укладено кредитний договір, згідно якого позивачу було надано кредит у сумі 300000,0 дол. США, що еквівалентно 1515000,0 грн., згідно офіційного курсу гривні до дол. США, що встановлений НБУ станом на 26 лютого 2007р.

За користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 12 % річних у дол. США.

Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 26 лютого 2027р. ( п.2.1, 2.2, 2.3 кредитного договору).

Позивач же у свою чергу зобов'язався своєчасно повернути отриманий кредит (не пізніше 26 лютого 2027р.), сплатити відсотки за користування кредитом та комісійну винагороду за обслуговування кредиту. Виконати свої зобов'язання згідно з даним договором в повному обсязі у встановлений договором термін, а в разі порушення зобов'язання, крім сплати всіх нарахованих відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій у строк визначений договором, сплачує пеню (п.3.3, 3.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

17 грудня 2012р. між первісним та теперішнім кредиторами було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого, на умовах, встановлених цим договором, первісний кредитор передав (відступив), а новий кредитор прийняв кредитний портфель та зобов'язався сплатити за нього первісному кредитору грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору відступлення права вимоги).

Згідно повідомлення про відступлення права вимоги за № 000513 від 07 лютого 2013р. первісний кредитор повідомив позивача про відступлення відповідачу своїх прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, договором застави, договором поруки укладеними в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором.

Також повідомило, що відступлення не призведе до будь - яких змін обсягу прав та обов'язків за кредитними документами. Зокрема, суми, що підлягають сплаті, та строки їх сплати залишаються такими ж.

У результаті відступлення новий кредитор є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними документами ( включаючи, без обмеження, права на всі платежі за кредитним договором, всі права іпотекодержателя за договором іпотеки та всі права іпотекодержателя за договором застави та всі права кредитора за договором поруки з 17 грудня 2012р.).

Також, позивачу було доведено, що станом на 17 грудня 2012р. розмір його заборгованості за кредитним договором становить: кредитна заборгованість - 210955,87 дол. США; заборгованість за процентами - 1111,36 дол. США; заборгованість за щомісячними комісіями - 0 грн., а також заборгованість за штрафами та пенею за наявності (а.с.12).

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, сторона позивача наголошувала, що новий кредитор, відповідно до положень ст. 514 ЦК України не має підстав нарахування, а в послідуючому і права вимоги на нарахування відсотків за користування кредитом та комісійну винагороду за обслуговування кредиту, що передбачено умовами вищезазначеного кредитного договору.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На думку представника позивача, новий кредитор має право вимоги лише на суми, що зазначені первісним кредитором у повідомленні про відступлення та прийняті новим кредитором.

Вказані твердження судом не приймаються до уваги та не заслуговують на увагу, так як не ґрунтуються на нормах ЦК України, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Як вбачається із п. 2.2. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за первісними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для припинення виконання позивачем зобов'язань перед відповідачем, які виникли внаслідок укладення вищезазначеного кредитного договору.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги те, що відповідач набув саме всіх прав вимог первісного кредитору, внаслідок передачі (відступлення ) останнім кредитного портфеля, відповідно до умов вищезазначеного договору відступлення права вимоги, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 16, 512, 514, 599, 627, 629, 638 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення зобов'язань, зарахування коштів в рахунок погашення зобов'язань - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: