Справа № 473/4691/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"12" січня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ВОСТРІКОВОЇ Л.В.,

при секретарі КОЗАЧЕНКО О.І.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

14.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 05.06.2015 року між ними було укладено договір позики у письмовій формі, за яким він передав відповідачу 3 500 000 грн. 00 коп., з умовою їх повернення не пізніше до 01.12.2015 року, про що власноруч написав розписку, у якій вказав суму боргу, а також строк повернення.

В обумовлений строк та до теперішнього часу відповідач борг позивачу не повернув.

Посилаючись на це позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 3 500 000 грн. 00 коп.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

В силу ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у зазначений термін. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей.

Відповідно до розписки датованої 05.06.2015 року та написаної власноруч ОСОБА_2, останній взяв в борг у ОСОБА_1 у розмірі 3 500 000 грн. 00 коп., які зобов*язувався повернути не пізніше до 01.12.2015 року. У зазначений термін та до теперішнього часу відповідач борг позивачу не повернув.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ст. 1051 ЦК України, позичальнику надано право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були одержані ним від позикодавця, яке здійснюється в судовому порядку з зазначенням доказів про те, які підтверджують даний факт.

Доказів того, що договір позики є недійсним, так як вчинений під впливом обману, суду не надано.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Тому, виходячи з вищевикладеного, згідно ст.ст.1046,1049 ЦК України, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості задовольнити.

Визнати договір позики від 05.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 500 000 грн. (три мільйона пятсот тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 090 (шість тисяч девяносто) грн. 00 коп. в повернення судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Л.В.ВОСТРІКОВА