Справа № 487/8749/15-ц
Провадження № 2/487/429/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.02.2016 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 підприємство «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» (далі ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс») звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 27.11.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір №004586, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит на придбання будівельних матеріалів у розмірі 40000,00 гривень строком на 180 місяців із сумою загального щомісячного платежу у розмірі 402,22 гривень. Після отримання кредиту, 18.01.2011 року між позивачем та ОСОБА_1 було підписано додаток №3 до договору від 27.11.2010 року, в якому визначена залишкова заборгованість у розмірі 48266,40 гривень та термін її сплати до 26.12.2020 року; передбачена можливість вимоги щодо дострокового повернення всієї суми у разі порушення зобовязань. 19.01.2011 року позивач оплатив товар для ОСОБА_1, а останній його отримав. В якості забезпечення зобовязань по сплаті кредиту, 18.01.2011 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір поруки. За умовами договору поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязались виконати обовязок ОСОБА_1 перед кредитором на письмову вимоги позивача в разі невиконання вказаного обовязку даним відповідачем, а також передбачили право позивача стягнути з них в якості штрафу розмір одного щомісячного платежу у сумі 402,22 гривень. У звязку з тим, що відповідачі належним чином зобовязання щодо не виконують, станом на 25.11.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 60044,94 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 50037,45 гривень, штрафу у розмірі 10007,49 гривень. З огляду на викладене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитом у розмірі 60044,94 гривень; штраф з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 402,22 гривень з кожного та судові витрати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду предявленого позову були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачі не зявилися до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України, відповідно до норм якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В судовому засіданні встановлено, що 27.11.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір №004586. Відповідно до умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит на придбання будівельних матеріалів у розмірі 40000,00 гривень строком на 180 місяців із сумою загального щомісячного платежу у розмірі 402,22 гривень. Після отримання кредиту, 18.01.2011 року між позивачем та ОСОБА_1 було підписано додаток №3 до договору від 27.11.2010 року, в якому визначена залишкова заборгованість у розмірі 48266,40 гривень та термін її сплати до 26.12.2020 року; передбачена можливість вимоги щодо дострокового повернення всієї суми у разі порушення зобовязань. 19.01.2011 року позивач оплатив товар для ОСОБА_1, а останній його отримав.

Крім того, 18.01.2011 року між ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якості забезпечення зобовязань по сплаті кредиту, було укладено нотаріально посвідчений договір поруки №52. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязалися виконати обовязок ОСОБА_1 перед кредитором на письмову вимоги позивача в разі невиконання вказаного обовязку даним відповідачем, а також передбачили право позивача стягнути з них в якості штрафу розмір одного щомісячного платежу у сумі 402,22 гривень з кожного.

В період укладення кредитного договору №004586 від 27.11.2010 року та договору поруки №52 від 18.01.2011 року сторони діяли добросовісно і дійшли домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договорів, строк їх дії, коло обовязків і прав кожної з сторін.

З кредитного договору убачається, що сторони домовились про право кредитора ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс» достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, в тому числі, у випадках затримання сплати позичальником частини кредиту та (або) процентів за користування кредитом на строк, що перевищує 2 платіжних періоди (пункт 11.3 ст.11).

Згідно умов кредитного договору, позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання, однак відповідачі свої зобовязання належним чином не виконали, порушили порядок та строки сплати суми кредиту та процентів, в результаті чого мають прострочену заборгованість. У звязку із несвоєчасним виконанням своїх зобовязань розмір загальної суми заборгованості за кредитним договором становить: за кредитом 50037,45 гривень, штраф у розмірі 20% від суми несплачених щомісячних загальних платежів в розмірі 10007,49 гривень, що підтверджується графіком розрахунків (а.с. 7-9).

Розмір вказаної суми заборгованості та правильність її розрахунку у судовому засіданні оспорені не були.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявленим вимог чинному законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ДП «Плюс» ТОВ «Приват-плюс» та необхідність солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №004586 від 27.11.2010 року на загальну суму 60044,94 гривень.

Крім того, відповідно до умов договору поруки №52 від 18.01.2011 року (п.п.1,4), у разі порушення боржником (ОСОБА_1А.) зобовязання за основним договором, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязалися виконати за боржника зобовязання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від кредитора. За порушення вказаного строку п. 7 договору поруки передбачено штраф у розмірі одного щомісячного загального платежу у сумі 402,22 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з повним задоволенням уточнених позовних вимог з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1218 гривень у рівних частках по 406 гривень з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 526, 553-559, 610, 612, 625-627, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» заборгованість за кредитним договором №004586 від 27.11.2010 року у сумі 60044,94 (шістдесят тисяч сорок чотири) гривні 94 копійки, яка складається з заборгованості по кредиту у сумі 50037 гривень 45 копійок, штрафу у сумі 10007 гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» штрафні санкції за порушення умов договору поруки №52 від 18.01.2011 року у сумі 402 (чотириста дві) гривні 22 копійки з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства «Плюс» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-плюс» судові витрати з оплати судового збору в сумі 406 (чотириста шість) гривень 00 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА