АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1150/16 Справа № 183/4306/15 Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І. Г. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОТУРИСТ» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОТУРИСТ» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «САНА», про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року Приватне акціонерне товариствоа «ДНІПРОТУРИСТ» звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОТУРИСТ» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «САНА», про визнання правочину недійсним(а.с.2-6).

Позивач зазначав, що 26 лютого 2009 року між Дніпропетровським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» (Замовник), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Дніпротурист», в особі Голови Правління ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Підрядник), в особі директора ОСОБА_4, було укладено договір підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року по ремонту крівлі готелю «Рассвет».

Відповідно до п.2.1. договору підряду вартість робіт за договором складала 715000,80 грн., який згідно п.8.3. цього ж договору вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2009 року.

21 травня 2009 року між Замовником, в особі заступника Голови Правління ОСОБА_5, діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2 та підрядником, в особі директора ОСОБА_4, було укладено додаткову угоду №1 від 21.05.2009 року до договору підряду №26-02/09 від 26.02.2009 року.

21 травня 2009 року між Дніпропетровським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Дніпротурист»(Боржник), в особі заступника Голови Правління ОСОБА_5, діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2, з однієї сторони, та громадянином України ОСОБА_2, діючого на підставі паспорта (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Первісний кредитор), укладено договір відступлення права вимоги № 2 від 21 травня 2009 року(Договір №2).

Відповідно до п.1.1. Договору №2 Первісний кредитор передає належне йому право вимоги оплати грошових засобів у розмірі 715000,80 грн. за договором підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року, укладеного між Первісним кредитором і Боржником, а Новий кредитор приймає право вимоги оплати грошових засобів, що належать Первісному кредитору.

Також 01 жовтня 2009 року між Новим Кредитором і Боржником в особі заступника Голови Правління ОСОБА_5, діючого на підставі Статуту, та Підрядником було укладено додаткову угоду №б/н від 01 жовтня 2009 року до договору № 2 від 21 травня 2009 року.

Номер та дата наказу на підписанта ОСОБА_5 в договорі не зазначені, довіреність №2, на підставі якої діяв підписант ОСОБА_5 на підприємстві відсутня.

Відповідно до п.9.4, 9.5, 9.5.1 Статуту Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист», в редакції що діяла станом на час підписання договорів, визначено, що Голова Правління підписує договори, угоди, правочини та інші документи від імені Товариства, рішення про укладення(видачу) яких прийнято уповноваженим органом Товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього Статуту. Голова Правління має право своїм наказом передавати власні повноваження(їх частину) Першому заступнику, іншим особам без довіреності в порядку, визначеному абзацем 6 статті 9.4. Статтуту.

У разі відсутності Голови Правління його функції виконує Перший заступник. Голова Правління має право(за погодженням із Головою Наглядової ради акціонерного товариства) своїм наказом передавати власні повноваження(їх частину) іншим особам без довіреності. При виконанні функцій Голови Правління Перший заступник, інші уповноважені особи мають право без довіреності здійснювати юридичні дії від імені Товариства в межах компетенції, визначеної цим Статутом.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на порушення положень Статуту Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист», Приватне акціонерне товариство «ДНІПРОТУРИСТ» просило на підстві положень ст.ст.203, 204, 207, 215 ЦК України визнати недійсним Договір відступлення права вимоги № 2 від 21 травня 2009 року, укладений між Дніпропетровським обласним закритими акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «ДНІПРОТУРИСТ» (Боржник) в особі заступника Голови правління ОСОБА_5, діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2, з однієї сторони, та громадянином України ОСОБА_2, діючого на підставі паспорта (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Первісний кредитор).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.205-208).

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «ДНІПРОТУРИСТ» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, наведених в позовній заяві, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.212-218).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК україни передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.207 ЦК України, в редакції станом на лютий-травень 2009 року, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

По справі встановлено, що 26 лютого 2009 року між Дніпропетровським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» (Замовник), в особі Голови Правління ОСОБА_2, та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Підрядник), в особі директора ОСОБА_4, укладено договір підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року по ремонту крівлі готелю «Рассвет»(а.с.7-9).

Відповідно до п.2.1. договору підряду вартість робіт за договором визначена сторонами 715 000,80 грн., в п.8.3. договору зазначено, що договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2009 року.

Договір підписано Головою Правління Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» ОСОБА_6 та директором ТОВ «САНА» ОСОБА_4(а.с.7-9).

Отже, за змістом вказаного договору Дніпропетровське обласне закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» є брожником, а Товариство з обмеженою відповідальністю «САНА» є кредитором.

За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Як видно із справи, 21 травня 2009 року між Дніпропетровським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» (Замовник) в особі заступника Голови Правління ОСОБА_5, діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2, з однієї сторони, та громадянином України ОСОБА_2, діючого на підставі власного волевиявлення та паспорта(Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Первісний кредитор), в особі директора ОСОБА_4, здійснена заміна кредитора у зобов'язанні, а саме, укладено договір відступлення права вимоги № 2 від 21 травня 2009 року, відповідно до п.1.1. якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги оплати грошових коштів у розмірі 715 000,80 грн. за договором підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року, а Новий кредитор приймає право вимоги оплати грошових коштів, що належать Первісному кредитору. З моменту підписання договору Новий кредитор набуває право вимоги грошових коштів від Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» по договору підряду №26-02/09 від 26.02.2009 року в сумі 715 000,80 грн. Договір підписаний сторонами(а.с.11-12).

Із акту приймання-передачі документів за договором відступлення права вимоги №2 від 21 травня 2009 року вбачається, що ТОВ «САНА» передало ОСОБА_2 наступні документи: договір підряду №26-02/09 від 26 лютого 2009 року; додаткову угоду № 1 до договору підряду №26-02/09 від 26 лютого 2009 року; довідку про вартість виконаних робіт на суму 715000,80 грн.; акт приймання виконаних підрядних робіт від 05 травня 2009 року. Договір підписаний сторонами(а.с.194).

Згідно довідки про вартість виконаних підрядних робіт за договором підряду №26-02/09 від 26 лютого 2009 року, вартість виконаних підрядних робіт складає 715 000,80 грн.(а.с.195).

Визначену договором відступлення права вимоги від 21 травня 2009 року суму 715000,80 грн. ОСОБА_2 особисто сплатив на рахунок ТОВ «САНА», що підтверджується відповідними квитанціями(а.с.71-73).

Із справи вбачається, що 01 жовтня 2009 року між Новим Кредитором ОСОБА_7 та Боржником Дніпропетровським обласним ЗАТ «Дніпротурист» в особі заступника Голови Правління ОСОБА_5, діючого на підставі Статуту, укладено додаткову угоду від 01 жовтня 2009 року до договору № 2 від 21 травня 2009 року про таке: згідно п.2.5 Договору уступки прав вимоги від 21.05.2009 року сторони погодились подовжити термін дії договору до повного розрахунку до 01.10.2012 року(а.с.13).

Судом встановлено, що Дніпропетровське обласне закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Дніпротурист» станом на 21 травня 2009 року, тобто станом на час укладання спірного договору, як і на 01 жовтня 2009 року, діяло на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів Дніпропетровського обласного Закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях «Дніпротурист» від 02 квітня 2008 року, зареєстрованого 15 квітня 2008 року; із змінами, державну реєстрацію яких проведено 29 квітня 2009 року, номер запису 6020197(а.с.145-179).

Згідно Статуту Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист», затвердженого річними загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист», протокол №Р-19 від 09 квітня 2014 року, Приватне акціонерне товариство «Дніпротурист» є повним правонаступником Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист»(а.с.92-123).

Як видно із справи, з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину - договору відступлення права вимоги від 21 травня 2009 року недійсним з підстав укладення останнього неповноважною на це особою, а саме ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Дніпротурист» звернулося до суду 10.07.2015 року(а.с.2-6).

В заяві від 19.10.2015 року, адресованій Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, представник ОСОБА_2 просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити Приватному акціонерному товариству «Дніпротурист» в задоволенні позову(а.с.76-78).

За положеннями ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що оспорюваний правочин було вчинено 21 травня 2009 року, відповідні документи стосовно укладеного правочину до теперішнього часу знаходяться на підприємстві позивача, що не заперечувалося сторонами. Правочин вчинено особами, які тривалий час знаходилися в трудових відносинах з позивачем.

Так, згідно наказу № 16К від 01 квітня 2002 року ОСОБА_5, який підписав оспорюваний правочин, працював на посаді заступника голови правління Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист»(а.с.81-83), ОСОБА_2 станом на 21 травня 2009 року займав посаду Голови Правління Дніпропетровського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Дніпротурист», з 28 січня 2014 року виконував обов'язки Голови Правління Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист» на підставі контракту, що також не заперечувалося сторонами.

Враховуючи, що позов Приватним акціонерним товариством «Дніпротурист» пред'явлено за межами позовної давності, клопотань про поновлення строку позовної давності товариство не заявляло, відповідних доказів в підтвердження поважності причин його пропуску не надано, суд обгрунтовано застосував наслідки спливу позовної давності та прийшов до правильного висновку про відмову Приватному акціонерному товариство «Дніпротурист» в задоволенні позову з таких підстав.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що представнику ПрАТ «Дніпротурист» про укладання оспорюваного правочину стало відомо особисто у квітні 2015 року, коли вона була прийнята на посаду головного юрисконсульта ПрАТ «Дніпротурист», а тому позовна давність не пропущена, не можуть бути взяті до уваги, оскільки сама по собі така обставина не спростовує той факт, що юридичній особі, чиї працівники укладали оспорюваний правочин, матеріали стосовно якого знаходяться на підприємстві з часу його укладання, були відомі ще 21 травня 2009 року.

Доводи ПрАТ «Дніпротурист» про неповне з'ясування обставин, наведених в позовній заяві, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, права та обов'язки сторін, доказам у справі дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОТУРИСТ» відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -