ЄУН № 331/6592/16-ц
Провадження № 2/331/1597/2016
У Х В А Л А

Про залишення позовної заяви без руху

«05» жовтня 2016 року Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Смолка І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФОРМ-М» про захист прав споживача та стягнення сум моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФОРМ-М» про захист прав споживача та стягнення сум моральної шкоди.

Вивчивши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, у звязку із порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 6 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивач подає позов в порядку ч.5 ст. 110 ЦПК України, відповідно до якої, позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача. Але, на підтвердження цього позивач не надав суду доказ того, що його місце проживання чи перебування зареєстровано в Жовтневому районі м. Запоріжжя (наприклад, копію паспорту позивача), а тому на даний час неможливо визначитися із підсудністю даної справи. У звязку з чим, позивачу необхідно надати суду копію паспорту, в тому числі ксерокопію сторінки паспорту його місця проживання із зазначенням його місця реєстрації.

До того ж, позивач зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач, звільняється від сплати державного мита за позовами, що повязані з порушенням його прав.

Але, вищезазначені доводи позивача є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Закон України «Про судовий збір», що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є спеціальним законом щодо визначення категорій осіб, які звільнені від сплати судового збору, прийнятий Верховною Радою України в редакції, що набрала чинності з 01 вересня 2015 року, пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», а тому його норми мають пріоритет над нормами останнього.

Норми інших законів України та розяснення постанов Пленуму ВССУ України, прийнятих до цього, застосовуються у даному випадку лише у тій частині, що не суперечать Закону України «Про судовий збір» у вищезазначеній новій редакції.

Тому, у звязку з вищевикладеним, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладена у новій редакції, яка чітко визначає пільги щодо сплати судового збору. Позивач, як споживач, не відноситься до певної категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

З 1 вересня 2015 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року почали діяти нові ставки для сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та фіксованому розмірі.

Виходячи з вимог зазначених в позовній заяві позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року в редакції від 01.09.2015 року, а саме за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_1 необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий Збір» в розмірі 551,20 грн.

Звертаю Вашу увагу на те, що при подачі уточненого позову та додаткових документів, позивач повинен виконати вимоги ст. 120 ЦПК України щодо надання копії уточненої позовної заяви та копій доданих документів відповідно до кількості осіб, що приймають участь у справі.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У такому вигляді позов не може бути прийнятий, оскільки за формою та змістом складений в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк, тому підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФОРМ-М» про захист прав споживача та стягнення сум моральної шкоди залишити без руху, надав позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків по заяві. В разі невиконання в строк ухвали, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ І.О. СМОЛКА