провадження № 2/243/4412/2016
справа № 243/9026/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Куцик Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку квартири,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку квартири. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1. При житті ОСОБА_3 був складений заповіт, засвідчений 21 серпня 2014 року та зареєстрований за № 1571 приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Соловар В.І., на ім'я позивача - ОСОБА_1 , яким він заповів останньому все своє майно, а також квартиру АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що після смерті батька, він є єдиним спадкоємцем. Однак, особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, є мати позивача, відповідно дружина спадкодавця - ОСОБА_6, вказаному спадку її обов'язкова частка склала 1/6 , в тому числі 1/6 частка вищевказаної квартири. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса Словянського міського нотаріального округу, та йому було надано свідоцтво про право на спадщину, в тому числі на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що його мати - ОСОБА_6, також прийняла спадщину, після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , що виражається у 1/6 частці вищевказаної квартири, оскільки проживала та була зареєстрована сумісно з спадкодавцем за вищевказаною адресою на момент його смерті, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала. ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем свого постійного проживання ОСОБА_6 померла. Позивач зазначає, що після її смерті залишилося спадкове майно , яке складається з 1/6 частки АДРЕСА_1, яку вона прийняла у спадщину, як обов'язкову частку, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 Позивач зазначає, що після смерті матері ОСОБА_6 , спадкоємцями є він, а також його брат ОСОБА_7, який відмовився від частки спадщини шляхом надання відповідної заяви нотаріусу. Позивач, після смерті матері ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку вищевказаної квартири, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ОСОБА_6 після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 не отримала Свідоцтво про право на спадщину та померла. Позивач просив суд, визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, вартість якої складає 58028 грн., загальною площею - 55,8 кв.м, Житловою площею - 36,6 кв. м., яка складається з 3 (трьох) кімнат: одна- площею 16,0 кв. м., друга - площею 9,9 кв. м., третя - площею 10,7 кв. м. , кухні - площею - 6,1 кв.м., поєднаної вбиральні - площею 2,9 кв.м., коридору - площею 7,6 кв.м., вбудованої шафи - площею 1,2 кв.м. , вбудованої шафи - пл.0,7 кв.м., балкону - площею 0,7 кв.м., вартісним виразом: 9671 грн. 30 коп.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача Словянської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, на адресу суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника Ради, рішення винести на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , 1929 року народження та ОСОБА_6, 1929 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 1952 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 2)

Позивач ОСОБА_1 доводився сином ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про народження позивача, серії НОМЕР_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії: НОМЕР_4 (а.с. 15).

Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 Вказана квартира належала померлому ОСОБА_3 на підставі договору міни від 26 жовтня 2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 3816( а.с.19-20) та який був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 36231881 від 13.11.2012 року (а.с. 22)

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом , приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області було посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом 21 серпня 2014 року зареєстрованого у реєстрі за № 1571, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3,1929 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є його син, позивач ОСОБА_1, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з : 5/6 (п'ять шостих ) часток квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 25).

Наведене стверджується також наданими на запит суду матеріалами спадкової справи № 83/2015 заведеної 20 жовтня 2015 року до майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та зареєстрованої у реєстрі за №58088402. Згідно із відомостями спадкової справи, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має.

З довідки КП «ЖЕК № 6» № 750/01-2 від 19 жовтня 2015 року , видно, що ОСОБА_3, з 04 грудня 2012 року та по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали за адресою АДРЕСА_1.(а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 14)

З довідки КП «ЖЕК № 6» № 190/01-2 від 15 лютого 2016 року , видно, що ОСОБА_6 з 04 грудня 2012 року та по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1., знята з реєстрації 02 грудня 2015 року (а.с. 18).

В судовому засіданні також встановлено, що після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно у виді 1/6 частки квартири, яке вона прийняла як обов'язкову частку після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 але не оформила її. Також у судовому засіданні було з'ясовано, що позивач не єдиний спадкоємець після померлої ОСОБА_6, оскільки в нього є рідний брат ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6( а.с.33).

Однак ОСОБА_7, було надано заяву про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою в реєстрі за № 1-271 (а.с. 29).

ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріусу Словянського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. із заявою про прийняття спадщини на 1/6 частку квартири після смерті своєї матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, постановою приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу, позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки був відсутній правовстановлюючий документ на зазначену 1/6 частку, а саме при житті ОСОБА_6 не було отримано свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно а саме на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1. ( а.с. 23-24).

Наведене стверджується також наданими на запит суду матеріалами спадкової справи №10/2016 заведеної 24 лютого 2016 року до майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та зареєстрованої у реєстрі за № 5277859. Згідно із відомостями спадкової справи, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 не має.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у зв'язку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірний житловий будинок належний померлій, що дало б можливість позивачам отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

За роз'ясненнями, викладеними у п.3.1 Листа ВССУ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» видно:

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

При цьому, згідно із роз'ясненнями, викладеними у п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно норм ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Наведена позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 - 753/0/4-14 від 16 травня 2013 року.

Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, як особа, яка мала право на обов'язкову частку у спадщині, однак право на спадщину не оформила, та право власності на спадщину не зареєструвала. Позивач - як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, позбавлений можливості оформити належне йому право власності на 1/6 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на вказану частку за спадкодавцем ОСОБА_6 відсутня, а остання померла. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б претендували на спірну частку квартири немає.

З огляду на викладене, аналізуючи норми законодавства та враховуючи роз'яснення ВССУ, суд приходить до висновку, що спірна 1/6 частка квартири належала за життя належала ОСОБА_6, як спадкоємиці після смерті ОСОБА_3, отже увійшла до складу спадщини після її смерті. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, який прийняв спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60,209,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223,ч.1ст.1225, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Словянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем міста Словянська Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Слов'янську Донецької області, право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 02 грудня 2016 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич