Справа №478/301/16-ц
пров. №2/478/70/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Миколаївської області, відділу Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області та ОСОБА_2 селищної ради Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в якій зазначила, що її мати ОСОБА_3 працювала у колгоспі імені Леніна, була його членом і мала право на земельну частку (пай). 23 липня 1995 року мати померла. Після її смерті вона дізналася, що мати не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), тому що помилково не була включена у список на отримання цього документу. Це позбавляє її права на отримання спадщини.

Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яка розташована в межах території ОСОБА_2 селищної ради Миколаївської області на землях колишнього КСП імені Леніна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 районна державна адміністрація Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Відповідач відділ Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву в якій просили відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском строку, визначеного ст.257 ЦК України.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку.

Успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.

Як встановлено ст. 548 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном (його частиною).

За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до ч. 1 п.2 Указу Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного, сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства , відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, за вимогами закону право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право власності на земельну частку (пай).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 з жовтня 1964 року була прийнята в члени колгоспу імені Леніна, яке в послідуючому було реорганізовано в КСП імені Леніна.

З довідки, виданої колгоспом імені Леніна від 09 січня 1984 року вбачається, що ОСОБА_3, відповідно до даних книги обліку праці та розрахунків з членами колгоспу, працювала в колгоспі з 01 січня 1970 року по 31.12.1983 року. Також ОСОБА_3 тією ж датою видана довідка, як члену колгоспу імені Леніна про її заробітну плату.

Рішенням комісії по призначенню пенсії ОСОБА_3 з 09 січня 1984 року за поданням правління колгоспу і ради соціального забезпечення колгоспу імені Леніна призначено відповідну пенсію.

Згідно свідоцтва про смерть (копії ) серії І-ФП №282796 ОСОБА_3 померла 23 липня 1995 року.

Наведені докази свідчать про те, що ОСОБА_3 являлася членом колгоспу імені Леніна з 1964 року, а оскільки данні про вихід з членів колгоспу відсутні то вона залишалася ним і після виходу на пенсію.

16 травня 1995 року КСП імені Леніна отримало державний акт на право колективної власності на землю.

Проте, в додатку до державного акту, яким є список осіб - членів сільськогосподарського підприємства, які мали право на відповідну частку цієї землі, ОСОБА_3 не була внесена, а тому не включена і до списку осіб на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Не внесено її до таких списків і на час смерті.

Документом, що посвічує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Отже, мати позивача ОСОБА_3 за життя не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю, тому вона не набула права на земельну частку (пай), який згідно із законодавством може бути успадкований.

Якщо члени КСП не були внесені до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, то їх спадкоємці не мають права на земельний пай.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її матері належало та нею успадковане право на земельну частку (пай).

За таких обставин, вимоги позивача ОСОБА_3 є безпідставними, а її право на спадкування земельної частки (паю) не порушено.

В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Миколаївської області, відділу Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області та ОСОБА_2 селищної ради Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачі, які не були присутніми у судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя