Справа № 477/1427/16-ц
Провадження № 2/477/898/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Федоровській Л.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування вказаних вимог зазначав, що 26 жовтня 2002 року між ним та ТОВ «Зайчевське» було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири за 1500 грн. Вказана угода оформлена договором. Посилаючись на те, що оригінали правовстановлюючих документів втрачено, а дублікат отримати він не взмозі через ліквідацію ТОВ «Зайчевське», то позбавлений можливості зареєструвати своє право щодо вищевказаного майна як власник, за чого був змушений звернутися до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що в 2002 році за договором купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_3, він придбав вказану квартиру, але не зареєстрував його у бюро технічної інвентаризації через відсутність часу. В 2008 році він подав документи в ТОВ ЮФ «Єдвайс Консульт» для оформлення документів належним чином, що стало наслідком звернення до суду із цим позовом.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вказані вимоги підтримала та пояснила, що у звязку з набуттям позивачем права власності щодо спірного майна за договором купівлі-продажу оригінал якого не зберігся, останній був змушений звернутися до суду із цим позовом. Просила про задоволення вимог, посилаючись на приписи ст. 328 ЦК України.

Відповідач Коларівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій просила вказану справу розглянути без їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу спірної квартири позивачем надано копію вказаного договору, зі змісту якого слідує, що комісія у складі директора ТОВ «Зайчевське» ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2.

На вказаному договорі мається підпис покупця ОСОБА_1 та від продавця директора ТОВ «Зайчевське» ОСОБА_3, що також посвідчена печаткою товариства (а.с. 5).

Згідно копії довідки ТОВ «Зайчевське» від 26.10.2002 року, ОСОБА_1 продана спірна квартира за 1500 грн. на підставі рішення загальних зборів № 32 від 25.10.2002 року. Майно станом на 26.10.2002 року повністю виплачене та переходить у право приватної власності (а.с. 6).

Вказаний договір в подальшому нотаріально не посвідчувався.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ст.ст.224, 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладання угоди від 26.10.2002 р., за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Такі ж роз'яснення надав Пленум Верховного Суду України щодо ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), про необхідність нотаріального посвідчення угод, за яким відчужуються житлові приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір, що не відповідає вимогам закону, є недійсним.

З матеріалів справи не вбачається про посвідчення вищевказаного договору нотаріально. Доказів щодо визнання в подальшому вказаного договору дійсним, суду не надано.

На запити суду щодо отримання копії рішення загальних зборів ТОВ «Зайчевське» № 32 від 25.10.2002 року, на які мається вказівка у довідці ТОВ «Зайчевське» від 26.10.2002 року щодо передачі майна у власність позивача, то ні архівний сектор Вітовської районної державної адміністрації, а ні Калинівська сільська рада Вітовського району такі документи не мають, на зберігання від ТОВ «Зайчевське» документи не передавались (а.с. 38, 43).

Більш того, за даними КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 28.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_3, право власності не реєструвалося (а.с. 41).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вище наведеного, а саме: враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного житлового майна нотаріально не посвідчувався, доказів щодо визнання цієї угоди дійсною суду не надано, не підтверджено правові підстави розпорядження вказаним майном продавцем ТОВ «Зайчевське» в особі директора ОСОБА_3, то вимоги позивача щодо визнання права власності на вищевказане майно саме через втрату оригіналу правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу на спірне майно, не ґрунтуються на нормах закону та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно квартиру № 4 по вул. Черкаській в будинку № 3 в с.Зайчевське Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова