Справа № 359/2324/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/1917/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 19.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Київ» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Банк «Київ» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації, Бориспільський міжрайонний прокурор про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ «АКБ «Київ» звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 6 квітня 2006 року між ПАТ АКБ «Київ» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту №46, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 33000 доларів США, із відсотковою ставкою в розмірі 14% річних, терміном погашення до 6 квітня 2011 року. Для забезпечення виконання зобовязань 13 квітня 2006 року сторони уклали іпотечний договір, за яким з метою забезпечення належного виконання договору про надання кредиту відповідач передав ПАТ «АКБ «Київ» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

В порушення зобов'язань за договором відповідач ОСОБА_2 допустила заборгованність по сплаті кредиту в розмірі 48023 долара США 65 центів, що еквівалентно грошовим коштам в розмірі 1313830 гривень 63 копійок.

Просив в рахунок погашення боргу звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче проваджен-ня».

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «АКБ Київ» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням вимог ст. 33 ЗУ «Про іпортеку» та ст. 599 ЦК України, а саме: задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд виходив із того, що захист права ПАТ «АКБ «Київ» вже здійснюється шляхом виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором про надання кредиту. Пред'явлення позивачем вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним та призведе до подвійного стягнення.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом встановлено, що 6 квітня 2006 року сторони уклали договір про надання кредиту №46 за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 33000 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно до 6 квітня 2011 року повертати кредит по частинам, сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 14% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань ОСОБА_2 зобов'язалась додатково сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. (а.с.7-10).

13 квітня 2006 року сторони уклали іпотечний договір за яким з метою забезпечення належного виконання договору про надання кредиту відповідач передав ПАТ «АКБ «Київ» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 8 листопада 2010 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнутий борг за договором про надання кредиту в розмірі 220715 гривень 18 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 1820 гривень (а.с.26-28).

26 січня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва видав виконавчий лист №2-2078 про стягнення з відповідача на користь ПАТ «АКБ «Київ» боргу за договором про надання кредиту в розмірі 220715 гривень 18 копійок та витрат на оплату судового збору в розмірі 1820 гривень.

14 лютого 2014 року державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №42098916 з виконання цього виконавчого документа.

27 лютого та 18 грудня 2014 року державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві двічі виносив постанови про накладення арешту на все майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання, то кредитор у грошовому зобов`язанні, при його порушенні боржником, має право вимагати як стягнення боргу, так і звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення такого боргу.

Звернення стягнення на передане в іпотеку майно не позбавляє кредитора права на стягнення заборгованості.

Таким чином, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за грошовим зобов'язанням і звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було забезпечене це грошове зобов'язання, не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1080 цс 15 від 03 лютого 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за кредитним договором № 36 від 06 квітня 2006 року, у нього перед позивачем утворилась заборгованість: в розмірі 35586,40 дол. США та 276604,44 гривень, що складається з 20497,85 дол США - прострочена заборгованість по кредиту, 14939,17 дол. США - прострочена заборгованість по процентам, 149,38 дол. США - поточна заборгованість по процентам, 166393 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 110210 грн. 99 коп. - пеня за несвоєчасне повернення процентів.

Відповідно до положень ст.7 Закону України „Про іпотеку": за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що т визначенаначас виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги наконкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Закону України „Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України „Про іпотеку": у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону; зернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст.41 Закону України „Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цьогоЗакону.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру: розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу її на прилюдних торгах.

Відповідно до вимог ст. 38 ЗУ «Про Іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 267 грн. 96 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Київ» задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Київ» про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення боргу за кредитним договором № 36 від 06 квітня 2006 року в розмірі 35586,40 дол. США та 276604,44 гривень, що складається з 20497,85 дол США - прострочена заборгованість по кредиту, 14939,17 дол. США - прострочена заборгованість по процентам, 149,38 дол. США - поточна заборгованість по процентам, 166393 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 110210 грн. 99 коп. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу її на прилюдних торгах.

Встановити ціну квартири для її реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк Київ» сплачений судовий збір в розмірі 267 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: