Провадження № 2/161/60/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення незаконно привласнених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення незаконно привласнених коштів. В своїй позовній заяві посилається на те, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договори банківських вкладів «Найкращий від Миколая» у дол. США № 005-02018-171214 від 17.12.2014 року в сумі 9 000,00 дол. США строком до 17 березня 2015 року та «Найкращий від Миколая» у дол. США № 007-02018-181214 від 18.12.2014 року в сумі 1 000,00 дол. США строком до 17 березня 2015 року.

Відповідно до умов пунктів 1.9 та 1.10 депозитів нараховані відсотки виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку залучення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на власний поточний рахунок, відкритий на імя вкладника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів.

Власний поточний рахунок № 9438 у дол. США, на який банк зобовязаний перерахувати суму вкладу та нараховані відсотки по закінченню терміну ОСОБА_1 відкрив в АТ «Дельта Банк» 17.12.2014 року на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № 004-02018-171214.

Зазначає, що після дострокового розірвання депозитів банк 16 лютого 2015 року зарахував суми вкладів на поточний рахунок.

03.03.2015 року позивач звернувся у відділення Банку в місті Луцьку по вул. Словацького, 12 з проханням видати кошти в сумі 8 009,05 дол. США з рахунку, однак йому було відмовлено з посиланням на запровадження тимчасової адміністрації.

Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з банку в його користь кошти в сумі 8 009,05 дол. США, що були зараховані банком на рахунок по закінченню строку депозитів та зазначити еквівалент в гривні по курсу НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

В ході судового розгляду позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив суд стягнути в його користь з відповідача кошти в сумі 565,18 дол. США та зазначити еквівалент в гриві по курсу НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, що складає 15 185,33 грн.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договори банківських вкладів «Найкращий від Миколая» у дол. США № 005-02018-171214 від 17.12.2014 року в сумі 9 000,00 дол. США строком до 17 березня 2015 року та «Найкращий від Миколая» у дол. США № 007-02018-181214 від 18.12.2014 року в сумі 1 000,00 дол. США строком до 17 березня 2015 року.

Відповідно до постанови правління національного банку України від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Дельта банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Постановою Правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року прийнято рішення про відкликання ліцензії АТ «Дельта Банк» та розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, який законодавчо визначає скорочену процедуру повернення депозитних вкладів вкладнику в межах 200 тис. грн. у разі визнання банку неплатоспроможним, який є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та отримав 200 000 гривень депозитного вкладу.

Відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора кредиторські вимоги включаються в ліквідаційний баланс та погашаються в порядку черговості.

Стаття 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, повязаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є повязаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є повязаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є повязаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Отже, з урахування даних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач отримала 200 000 гривень від банку, а решта коштів в сумі 565,18 дол. США будуть погашені відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення незаконно привласнених коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь