Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 /ОСОБА_2/ ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», 3-я особа: Акціонерний комерційний банк «Східно-Європейський банк», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 05.08.2008 року між нею та АКБ «Східно-Європейський банк» укладено кредитний договір, відповідно до якого банк відкриває позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 60 000 доларів США на будівництво житлового будинку в м. Узин по вулиці Миру,24 терміном з 05.08.2008 року по 04.08.2011 року зі ставкою 18 % річних. Але в порушення вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, їй не було надано банком в письмовій формі перед укладенням кредитного договору інформацію про умови кредитування, також орієнтовну сукупну вартість кредиту. 05.08.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 3878, в іпотеку передано житловий будинок загальною площею 106,4 кв.м та земельні ділянки загальною площею 0,1889 га в м. Узині Білоцерківського району по вулиці Миру,19, але 12.04.2015 року ОСОБА_2 помер. В квітні 2014 року позивач отримала повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення на користь ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року. Позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір № 64/2008 від 05.08.2008 року, укладений між АКБ «Східно Європейський банк» та ОСОБА_5; визнати недійсним Іпотечний договір, укладений між АКБ «Східно Європейський банк» та ОСОБА_2 05.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 3878.

В судовому засіданні позивач та представник позивача за довіреністю підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що позивачем та її представником не надано доказів на обґрунтування позовних вимог, кредитний договір відповідає вимогам діючого законодавства, позичальник була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору, що засвідчила своїм підписом, крім того, рішеннями судів, які набрали законної сили, з ОСОБА_5 було стягнуто заборгованість на користь банку за вказаним кредитним договором, також звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку, тобто, судами вже встановлено обставини, які мають значення для вирішення спору, а тому підстави для визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки відсутні. Позивачем також пропущено строки позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, про час розгляду справи АКБ «Східно-Європейський банк» повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді даної справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 05.08.2008 року між АКБ «Східно Європейський банк» та позивачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 64/2008, згідно якого банк відкриває позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з урахуванням його платоспроможності з лімітом в сумі 60 000 доларів США на будівництво житлового будинку в м. Узині по вулиці Миру,24, терміном з 05.08.2008 року по 04.08.2011 року, із сплатою 18 % річних, що стверджується копією цього кредитного договору /а.с.8-13/.

Відповідно до п.3.3.1 кредитного договору позичальник зобовязується забезпечити повернення усіх траншів, наданих в межах кредитної лінії на відповідний рахунок, остаточно не пізніше 04.08.2011 року. Сплата щомісячного платежу за кредитом здійснюється по останній банківський робочий день кожного місяця. Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється на відповідний рахунок щомісячно до 28 числа кожного місяця включно, але не пізніше 04.08.2011 року.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 05.08.208 року визначено графік погашення кредитної заборгованості /а.с.14/.

Як вбачається з копії кредитного договору та додаткової угоди № 1, ці документи підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору була ознайомлена, повністю погодилася з ними при підписанні договору.

Згідно копії свідоцтва про шлюб в матеріалах справи /а.с.51/ позивач ОСОБА_5 після укладення шлюбу з ОСОБА_1 09.09.2016 року змінила прізвище на ОСОБА_1.

З матеріалів справи також вбачається, що в Додатку № 2 до кредитного договору передбачено платежі позичальника на погашення кредиту, в т.ч. супутні витрати позичальника /а.с.86/.

Судом встановлено, що між позичальником та банком 25.12.2008 року було укладено Додатковий договір № 2/1 до кредитного договору, за умовами якого внесено зміни до пунктів договору щодо згоди позичальника на збір, зберігання, використання та поширення відповідної інформації про особу, на перевірку інформації про особу позичальника, на отримання банком з бюро кредитних історій протягом всього періоду дії договору власної кредитної історії, що слідує з копії договору /а.с.89/.

26.12.2008 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 2/2 до кредитного договору, за якою п.1.1 кредитного договору викладено в новій редакції /а.с.90/.

30.01.2009 року та 27.02.2009 року між банком та позичальником укладено Додаткові договори № 3 та № 4 до кредитного договору, умовами яких встановлено нарахування та сплату відсотків за користування кредитом за січень місяць 2009 року в сумі 764,38 дол. США, в подальшому за січень місяць 2009 року -339,38 дол. США, за лютий місяць 2009 року -700 дол. США. Період нарахування та сплати відсотків по 10 березня 2009 року /а.с.91-92/.

27.02.2009 року між банком та позичальником укладено Додатковий договір № 5 до кредитного договору, умовами якого передбачено, що банк переводить позичальнику відновлювальну кредитну лінію у кредит на суму 50 000 доларів США строком з 27.02.2008 року по 04.08.2011 року зі сплатою 18,0 % річних.

Позичальник зобовязаний використати кредит на цілі, зазначені в договорі, і забезпечити повернення кредиту на відповідний рахунок не пізніше 04.08.2011 року та сплату відсотків за користування кредитом на відповідний рахунок в останній робочий день кожного звітного місяця, але не пізніше 04.08.2011 року.

Наведене слідує з копії цього Додаткового договору /а.с.93/.

Всі Додаткові договори та угоди є невідємною частиною кредитного договору.

В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКБ «Східно Європейський банк» та ОСОБА_2 06.08.2008 року було укладено Іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в місті Узині по вулиці Миру,19 Білоцерківського району Київської області, та земельні ділянки загальною площею 0,1889 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого селянського господарства за вказаною вище адресою, що слідує з копії цього договору /а.с.15-17/, який було посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 3878.

12.04.2015 року ОСОБА_2 помер, що слідує з копії свідоцтва про його смерть /а.с.18/, із заявою про прийняття спадщини після його смерті до Узинської міської державної нотаріальної контори звернулася 12.10.2015 року ОСОБА_5, що слідує з копії цієї заяви /а.с.58/.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2012 року по справі № 2-648/11 за позовом АКБ «Східно-Європейський банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов було задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно як з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором № 64/2008 від 05.08.2008 року в сумі 413 431 грн.16 коп. та судові витрати в сумі 1820 грн., що вбачається з копії цього рішення /а.с.63-64/.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що позичальнику надано кредит в сумі 50 000 доларів США строком до 04.08.2011 року зі сплатою 18 % річних, своїх зобовязань позичальник не виконала, станом на 28.09.2011 року сума боргу становила 50 000 дол. США та 1850 дол. США відсотків, всього 51850 дол. США, що за курсом НБУ на цю дату становить 413 431 грн.16 коп.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили, чого не заперечували особи, які приймали участь у розгляді справи.

В матеріалах справи є копія повідомлення, наданого позивачем, про відступлення прав вимоги за вказаним вище кредитним договором та договорами забезпечення на користь ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК -14 від 25.04.2014 року /а.с.19/.

Як встановлено судом, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2016 року по справі за позовом ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов було задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.08.2008 року № 64/2008 звернуто стягнення на предмет іпотеки за вказаним вище Іпотечним договором шляхом надання позивачу права на вчинення продажу цього нерухомого майна у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку», дане рішення суду набрало законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 30.11.2016 року, що стверджується копіями вказаних судових рішень /а.с.65-67, 120/.

В обґрунтування вимог за позовом про визнання недійсним кредитного договору представник позивача посилався на те, що при укладенні вказаного вище кредитного договору, який є договором споживчого кредитування, банком порушено умови діючого законодавства, зокрема, вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ч.5 ст.11 та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Вбачається, що оспорюваний кредитний договір відповідає положенням ч. 2 ст. 11 Закону України ''Про захист прав споживачів'', чинної на момент виникнення правовідносин, а саме містить особу та місцезнаходження кредитодавця; мету на будівництво житлового будинку, форму його забезпечення передача в іпотеку нерухомого майна, предмет договору - кредитні кошти у розмірі 60 000 дол. США, плату за користування у розмірі 18 % річних, строк погашення до 04.08.2011 року, порядок проведення розрахунку щодо повернення коштів, здійснення оплати за проценти, що визначено щомісячними платежами, порядок нарахування процентів, право досторокового погашення, дата видачі кредиту.

Щодо неповідомлення споживача про наявні форми кредитування , про сукупну вартість кредиту та вартість супутніх послуг, то як встановлено судом, ця інформація була доведена позивачу, про що зазначено в Додатку № 2 до кредитного договору, який є його невідємною частиною.

Так, відповідно до п.6.3 кредитного договору, сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки, визначеної у п.1.1 цього договору, вартості всіх супутніх послуг, визначених у п.6.1-6.2 цього договору, згідно Додатку до цього договору, який містить розрахунки, становить: реальна процентна ставка /у процентах річних/, яка дисконтує майбутні грошові платежі позичальника за кредитом до чистої суми виданого кредиту, становить 20,89 % , абсолютне значення подорожчання кредиту /у грошовому виразі/, розрахунок якого здійснюється шляхом підсумування всіх платежів /процентів за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговування та погашення, визначені у п.6.1-6.2 цього договору/, становить 24 382,87 доларів США,

З кредитного договору, оригінал якого оглядався в судовому засіданні, вбачається, що позичальником підписаний не тільки сам договір, а і кожна сторінка цього договору, що свідчить про те, що з положеннями п.6.3 кредитного договору позичальник була ознайомлена.

А тому судом критично оцінюються посилання позивача та її представника на те, що Додаток № 2 до кредитного договору позичальник не підписувала, оскільки про цей Додаток зазначено в кредитному договорі, на що вказано вище, як про невідємну частину кредитного договору.

Посилання позивача та її представника на те, що змінивши ліміт лінії кредитування до 50 000 доларів США, банк не надав позичальнику новий графік погашення кредиту, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним, судом не приймаються до уваги, оскільки, як вказано вище, ліміт кредитної лінії було зменшено Додатковим договором № 5 до кредитного договору, яким встановлено кінцевий строк повернення кредиту, дату сплати відсотків щомісячно, крім того, позивач не просила суд визнавати недійсним Додатковий договір № 5.

Як передбачено положеннями ст.203 ЦК України, для чинності правочину особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зі змісту ч. 1 ст.627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ознайомившися з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, відповідач підписала договір, чим висловила своє волевиявлення.

При вирішенні спору суд також виходить з того, що позивач є особою з повною цивільною дієздатністю, яка цілком усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, а отже, кредитний договір є таким, що укладений в рамках чинного законодавства України та повністю відповідає положенням ст. 203 ЦК України.

Суд вважає, що кредитний договір було укладено на принципах добросовісної конкуренції, адже позивач самостійно та добровільно обрала АКБ «Східно-Європейський банк» для укладення із ним кредитного договору. Позивач самостійно та добровільно подавала заяви на отримання чергового траншу кредиту від 07.08.2008 року та від 15.08.2008 року, що слідує з копій цих заяв в матеріалах справи /а.с.124-125/, позивач 30.01.2009 року та 28.02.2009 року зверталася із заявами до банку про відстрочення погашення відсотків по кредиту, про що свідчать копії цих заяв /а.с.122-123/.

Позивач також добровільно вносила кошти на погашення кредиту в період з 2008 року по 2011 рік, що слідує з наданих нею копій квитанцій /а.с.21-40/, жодних питань щодо визнання недійсним кредитного договору до 2016 року у позивача не виникало.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що представником позивача не доведено, що кредитний договір містить несправедливі та дискримінаційні умови, які порушують принцип добросовісності, суд вважає, що підстави для визнання кредитного договору недійсним у відповідності до ст.215 ЦК України, на яку посилається представник позивача , відсутні.

Що стосується визнання недійсним договору іпотеки, то іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Оскільки підстави для визнання недійсним кредитного договору відсутні, на що вказано вище, то і договір іпотеки, який є похідним від основного договору, є чинним.

Крім того, в позовній заяві взагалі не зазначено підстав визнання недійсним договору іпотеки.

Отже, суд відмовляє в задоволенні позову за його необґрунтованості, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_6