Провадження №2/155/804/16
Справа №155/1313/16-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 вересня 2016 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Чонка В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача шляхом визнання угоди нікчемною та застосування наслідків нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача шляхом визнання угоди нікчемною та застосування наслідків нікчемного правочину.

Однак, позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ч.5 ст.119 ЦПК України, а саме позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Так, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору.

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» було передбачено, що споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору.

Протее, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Згідно частин 3 та 4 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дійсно, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Вказані зміни були внесені у Закон України «Про захист прав споживачів» саме Законом України «Про судовий збір», норми якого змінені законом від 22 травня 2015 року, зокрема, в частині визначення кола осіб, які звільненні від сплати судового збору.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

За таких обставин, вважаю, що підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає.

Так, із поданої позивачем позовної заяви, вбачається, що він заявляє одну вимогу немайнового характеру (просить визнати нікчемним договір фінансового лізингу), та вимогу майнового характеру (просить стягнути з відповідача в його користь 118800,00 гривень матеріальної шкоди).

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 551 гривні 20 копійок.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 гривня 20 копійок.

При подачі вказаної позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок та предявлено відповідну квитанцію. Тобто, ним було оплачено позовну вимогу немайнового характеру.

Отже, з огляду на вищенаведене, позивачу необхідно предявити до суду квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1188 гривень, щодо предявленої ним вимоги майнового характеру.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду документів і зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, тобто підлягає сплаті на розрахунковий рахунок:

одержувач УДКСУ у Горохівському районі (Горохівський район) 22030001;

рахунок - 0029;

код одержувача (код за ЄДРПОУ УДКСУ) 38031391;

банк одержувача ГУДКСУ у Волинській області;

код банку одержувача 803014;

найменування суду Горохівський районний суд Волинської області;

призначення платежу - судовий збір.

Беручи до уваги те, що при наявних недоліках провадження в справі на підставі поданої ОСОБА_1 позовної заяви не може бути відкрите, то вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.119, 121, 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача шляхом визнання угоди нікчемною та застосування наслідків нікчемного правочину залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання даної ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає окремо від рішення суду.

Суддя Горохівського районного суду В.В. Чонка