АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила поділити квартиру АДРЕСА_1 та легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель MATRIX 1.6, тип легковий універсал, номер шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, в рівних частках, визнавши за нею та відповідачем право власності по Ѕ частині на вказане майно.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено: поділено квартиру АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частки, за ОСОБА_3 на Ѕ частки цієї квартири; поділено легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель MATRIX 1.6, тип легковий універсал, номер шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, визнавши за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частки, за ОСОБА_3 на Ѕ частки даного транспортного засобу; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 6090,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд порушив ст. ст. 4, 10, 27, 31 ЦПК України та розглянув справу за його відсутності, не повідомивши

_____________________________________________________

Справа № 755/21359/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11103/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

про судові засідання шляхом направлення судових повісток та копії позовної заяви на адресу місця реєстрації ОСОБА_3. Зазначає, що відповідач фізично не міг бути присутнім у судовому засіданні, оскільки у період з 18 грудня 2015 року по 14 березня 2016 року перебував з гостьовим візитом у своїх близьких родичів в Народній республіці Бангладеш.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 2 лютого 2001 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 146 та підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 57).

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами була придбана 2- кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 26 січня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу КМР (КМДА) право власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстровано за відповідачем та вчинено реєстраційний напис КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 43647 від 28 січня 2004 року (а. с. 5).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 3 червня 2008 року легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель MATRIX 1.6, тип легковий універсал, номер шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 (а. с. 8).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що частки майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рівними, інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України майно, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Судом вірно визначено, що якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку квартири та автомобіля, лише на ім'я одного з подружжя, не спростовує презумпції належності вищевказаного майна до спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що при поділі спірного майна не має підстав для відступлення від засад рівності часток сторін і є за можливе поділити квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки HYUNDAI, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнавши право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частки і за ОСОБА_3 на 1/2 частки вказаного спірного майна.

Доводи апелянта з приводу неповідомлення його належним чином про час, дату та місце розгляду справи в суді першої інстанції є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що у встановленому процесуальним законом порядку ОСОБА_3 повідомлявся про судові засідання за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 36).

Подібним доводам ОСОБА_3 була надана оцінка під час розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, та, як вбачається з ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, їх було визнано необґрунтованими.

За правилом ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу намагались вручити судову повістку через ОСББ «Миропільська 39» (а. с. 54).

Крім того, згідно ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Посилання відповідача в суді апеляційної інстанції на те, що спірне майно було набуте ним особисто, оскільки позивач в цей період навчалася в учбовому закладі, не має юридичного значення, оскільки майно, набуте під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. Доказів про походження коштів відповідачем не надано.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності скасування, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених ст. 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова