Провадження № 2/742/41/16
Єдиний унікальний № 742/4604/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі : головуючого судді: Зарічної Л.А.,

при секретарі : Геєць О.О.,

представників сторін : ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, треті особи Прилуцька міська рада, Виконавчий комітет Прилуцької міської ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області, про зупинення експлуатації обєкта , що не відповідає будівельним і санітарним нормам,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду із відповідною позовною заявою в якій зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року є власником квартири АДРЕСА_1. Дана квартира розташована на другому поверсі багатоквартирного житлового будинку. На першому поверсі даного будинку розташоване вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення, власником якого є ОСОБА_7 У 2012 році ОСОБА_7 прибудувала тамбур та критий майданчик до даного нежитлового приміщення. Вказане будівництво було розпочате на підставі отриманого дозволу на виконання будівельних робіт, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області від 27 вересня 2010 року №376-n. Вищевказаний обєкт був прийнятий в експлуатацію, але на підставі звернення позивача, декларацію про готовність обєкта до експлуатації було скасовано, оскільки виявлено подачу недостовірних даних. Позивач вважає, що ОСОБА_7 здійснює свою господарську діяльність у обєкті, що не введений в експлуатацію вказуючи, що продовольчий та промисловий магазини, кафе-бар та кондитерський цех здійснюють свою діяльність з грубим порушенням будівельних, санітарних і пожежних норм і правил. Свої вимоги, щодо порушених прав власника на вільне володіння, розпорядження своєю квартирою та використання її за призначенням, позивач обґрунтовує тим, що відповідачка самовільно здійснила перепланування та змінила цільове призначення приміщення, що знаходиться під належною позивачу спальною кімнатою, облаштувавши там кухню, в якій відсутня система вентиляції і витяжних систем, відсутня звукоізоляція. Через утримання вказаних приміщень в антисанітарних умовах постійно відчувається неприємний запах та постійно водяться миші та таргани. Відсутнє належне утримання відходів від життєдіяльності кафе, оскільки наявні відходи скидаються до сміттєвого баку, що встановлений для потреб жильців багатоповерхового будинку у його дворі, чим також створює антисанітарні умови. Зважаючи на відсутність належної звукоізоляції, постійно відчувається шум, який супроводжує процес приготування їжі та використання звуковідтворювальної та звукопідсилюючої апаратури , чим створюються некомфортні умови для проживання та завдають душевних і фізичних страждань власнику житла та членам його сімї, що створює багато незручностей, напружену обстановку у сімї, що згодом виливається у конфлікти.

Посилаючись на порушення ОСОБА_7 ряд норм діючого законодавства та нехтування своїм правом на добровільне усунення допущених порушень в позасудовому порядку, ОСОБА_6 просить суд визнати нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м.Прилуки, вулиця Київська, буд.216/2, яке функціонує як кафе-бар, продовольчий магазин, магазин промислових товарів, кондитерський цех такими, що не відповідає будівельним і санітарним нормам та припинити господарську діяльність ОСОБА_7 за даною адресою, щодо розміщення кафе-бару, продовольчого магазину, промислового магазину та кондитерського цеху.

З урахуванням тих обставин, що до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ФОП ОСОБА_7, а Прилуцьку міську раду , Виконавчий комітет Прилуцької міської ради та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, 22 січня 2016 року позивачем було подану уточнену позовну заяву, в якій позивач просив визнати нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м.Прилуки, вул.Київська, буд.216/2 Чернігівської області, яке функціонує як кафе-бар, продовольчий магазин, промтоварний магазин, кондитерський цех такими, що не відповідає будівельним і санітарним нормам. Припинити експлуатацію фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 за адресою м.Прилуки, вул.Київська, буд.216/2 Чернігівської області, щодо розміщення у ньому кафе-бару «Дольче-Віта», продовольчого магазину, промтоварного магазину та кондитерського цеху.

Позивач ОСОБА_6 в судові засідання жодного разу не з» явився, хоча про день та час таких був повідомлений своєчасно та належним чином. Його інтереси в судових засіданнях представляли ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які підтримали позовні вимоги у повному обсязі, детально повідомили про обставини порушення відповідачем ОСОБА_7 прав позивача та дали відповідне обґрунтування із посиланням на відповідні норми Державних будівельних норм і правил, Цивільного кодексу України, Конституції та інших Законів України.

Відповідачка ОСОБА_7 в судові засідання жодного разу не зявилася, хоча про день та час судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином. Направляла до суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи, маючи намір самостійно приймати у розгляду справи, проте, жодного разу, на протязі всих судових засідань участі у них не приймала, зловживаючи своїми правами та затягуючи розгляд справи по суті.

До матеріалів справи позивакою подано 2 довіреності на представлення її інтересів громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_8 Інтереси відповідачки в судових засіданнях представляв ОСОБА_3, який заперечував у повному обсязі проти заявлених позовних вимог ОСОБА_6, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість, необхідність їх розгляду в порядку адміністративного та господарського судочинства, вказував на застосування строку позовної давності. В подальшому (в останні три судові засідання) ні відповідачка ОСОБА_7 , ні жоден із її представників (ОСОБА_3 та ОСОБА_8В.) в судові засідання не зявлялися, у звязку з чим суд керувався вимогами ст.169 ЦПК України та продовжив розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Представник Виконкому Прилуцької міської ради та Прилуцької міської ради Чернігівської області ОСОБА_4 при вирішенні вказаного спору поклався на розсуд суду, надавши відповідні пояснення щодо передачі ОСОБА_7 в оренду земельної ділянки як під придбану частину нежитлового приміщення, так і під будівництво прибудови та критого майданчика.

Представник Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив про скасування управлінням декларації про готовність обєкта до експлуатації через подачу ОСОБА_7 недостовірних даних та вказав при цьому, що у такому випадку відповідачка не має права здійснювати експлуатацію вказаного обєкта, оскільки це є порушенням Законів України. На даний час вони не мають можливості здійснювати відповідні перевірки щодо законності експлуатації відповідного обєкту, оскільки існує відповідний мораторій, а тому будь-яких приписів щодо існуючих порушень чи протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 ними не виносилося.

Вислухавши пояснення, дослідивши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

За змістом ст.1, ст.3, п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Договір купівлі-продажу від 25.09.2009 року (а.с.38 т.1) підтверджує ті обставини, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2.

26 березня 2007 року ОСОБА_7В отримала в дар від ОСОБА_8 37/100 частин будівлі магазину №8, що знаходиться за адресою м.Прилуки, вул.Київська, буд.216, що підтверджується відповідним договором дарування (а.с.204 т.1) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.202 т.2).

Рішенням Виконкому Прилуцької міської ради від 15.05.2007 року №274 37/100 частинам будівлі магазину №8 придбаним у власність ОСОБА_7 надано поштову адресу: вулиця Київська, будинок 216/2 м.Прилуки (а.с.214 т.1), а 26.06.2007 року Прилуцькою міською радою видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою м.Прилуки, вул. Київська (Леніна), 216/2 власнику ОСОБА_7В.(а.с.216 т.1).

Згідно ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У ч.2 ст.383 ЦК встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572) передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4).

Визначення термінів «переобладнання» і «перепланування» міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій (затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. № 76; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. № 927/11207). Цими Правилами також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства (1.4.1).

Рішенням Виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28.08.2007 року №532 (а.с.91 т.3) ОСОБА_7 було надано дозвіл на внутрішнє перепланування нежитлового приміщення магазину по вул.Київській, буд.216/2.

18 травня 2010 року ОСОБА_7 передано в оренду земельну ділянку несільськогосподарського призначення громадського призначення, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться за адресою м.Прилуки, вул.Київська, буд.216/2, загальною площею 595 кв.м., на якій знаходиться обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення, терміном на 5 років. Вказана земельна ділянка передається в оренду для обслуговування нежитлового приміщення магазину «Ювілейний» (а.с.117-124 т.2).

23 квітня 2015 року Прилуцької міською радою прийнято рішення №11 про продовження ОСОБА_7В договору оренди земельної ділянки терміном на 5 років (а.с.80 т.2), на підставі якого 05 травня 2015 року між Прилуцькою міською радою в особі її голови ОСОБА_9, та ОСОБА_7 був укладений новий договір оренди земельної ділянки площею 595 кв.м., для обслуговування нежитлового приміщення магазину «Ювілейний», з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 69-79 т.2).

Статтею 31 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Відповідно до п.п.1,8,15 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ №466 від 13 квітня 2011 року, будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Для отримання права на початок будівельних робіт замовник повинен надати декларацію до дозвільного органу відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ (ст.ст.35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної ст.ст.1,7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до ст.ст.29,31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.ст.27,30 зазначеного Закону.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст.90 ЗК), землекористувачі (ст.95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст.1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених ст.ст.26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

У травні 2009 року ОСОБА_7 отримала Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (а.с.1-6 т.2), а рішенням Прилуцької міської ради №261 від 08.06.2010 року, субєкту господарювання ОСОБА_7 було затверджено та надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки на будівництво прибудови тамбура та критого майданчика до нежитлового приміщення по вулиці Київській, буд.216/2, чинність яких визначена на строк не менше 2 років та не більше 5 років, на земельній ділянці, що надана для обслуговування нежитлового приміщення по вул.Київській,216/2, яка знаходиться в оренді ОСОБА_7 згідно договору оренди №56 від 18 травня 2010 року (а.с.12-13 т.2).

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області 27 вересня 2010 року було надано дозвіл на виконання будівельних робіт №376-n фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 на виконання будівельних робіт з будівництва прибудови тамбуру та критого майданчика до нежитлового приміщення по вул.Київській, 216/2 в м.Прилуки (площа тамбуру 36, кв.м., площа майданчика 64,4 кв.м.), а 31 жовтня 2014 року було зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації , подану ОСОБА_7, на будівництво прибудови тамбуру та критого майданчика до нежитлового приміщення по вул. Київській, 216/2 в м.Прилуки (а.с.86-87 т.2).

Наказом від 19.03.2015 року №10-ОД Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області скасувало реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації №ЧГ 82 від 31.10.2014 року по обєкту: «Будівництво прибудови тамбуру та критого майданчика до нежитлового приміщення по вул.Київській,216/2 в м.Прилуки (замовник ОСОБА_7В.), у звязку із встановленням факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації про готовність обєкта до експлуатації (а.с. 68 т.1).

В подальшому, на вказаний обєкт нової декларації про готовність обєкта до експлуатації Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області не реєструвало, що свідчить про неприйняття вказаного обєкта будівництва в експлуатацію.

В той же час, згідно ст. 30-1 Закону України «Про планування та забудову територі» експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється.

Як на одну із підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_7 посилається на застосування строку позовної давності, який на думку представника відповідача закінчився 26 вересня 2012 року, оскільки про порушення свого права позивач, за його твердженням, дізнався в момент придбання у власність квартири 25вересня 2009 року, оскільки ніяких перебудов у належному відповідачу приміщенні не здійснювалося, окрім косметичного ремонту, який не потребує отримання дозволу від будівельної інспекції.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначає ст.257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд не може погодитися із твердженнями представника відповідача про те, що позивач, придбавши у вересні 2009 року квартиру у будинку 216 по вул.Київській в м.Прилуках дізнався про порушення своїх прав. Дані обставини підтверджуються наданими сторонами доказами.

Так, позивач звертається до суду про захист свого порушеного права внаслідок збудованої прибудови та критого майданчика, перепланування всередині приміщення, внаслідок якого приміщення художньої майстерні, яке розміщене під спальною кімнатою позивача, стало використовуватися відповідачкою як кухня.

Подана стороною відповідача копія договору дарування частини будівлі магазину (а.с.204 т.1) підтверджує ті обставини, що у володіння та користування обдарованої ОСОБА_7 переходять ряд приміщень у підвалі , нумерація та назва яких визначається, та у магазині, під №36 якого зазначено приміщення художньої майстерні площею 7,4 кв.м. Вказаний договір не містить такого приміщення як кухня. Відповідачем не надано доказів того, що переплановане та змінене за цільовим призначенням приміщення художньої майстерні на кухню функціонувало станом на день придбання позивачем у власність квартири АДРЕСА_3.

Позивач стверджує, що про зазначені у позовній заяві порушення він дізнався під час новорічних свят (кінець грудня 2012 року), коли запрацювала за призначенням кухня та почали готуватися страви для корпоративних вечірок. Про це свідчило гучне лунання музики, шум від роботи на кухні у звязку із приготуванням їжі, дим ,чад та запахи від їжі , які потравляли з кухні до спальної кімнати зважаючи на відсутність витяжної системи.

В той же час, в матеріалах справи наявне рішення виконкому Прилуцької міської ради від 11 грудня 2012 року на погодження режиму роботи кафе субєкта господарської діяльності ОСОБА_7 по вул.Київській,216/2 цілодобово, без перерв та вихідних (а.с.115 т.1), що свідчить про те, що саме з цієї дати вказаний обєкт функціонує за призначенням, і при відсутності інших доказів, суд вважає, що саме з цієї дати позивач мав можливість дізнатися про порушення свого права.

Обставини функціонування відповідного кафе за призначенням саме після 11 грудня 2012 року підтверджується і копією відповіді на звернення ОСОБА_6 до Прилуцького МВ УМВС щодо порушення тиші в нічний час 23.12.2012 року, оскільки в кафе гучно лунала музика та заважала відпочивати. З барменом кафе було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення тиші. Після порушень, які виразилися потужних шумах, викидах неприємних запахів, диму, гарі та запахів від продуктів харчування після початку роботи, гучної музики, позивач протягом березня 2013 року неодноразово звертався до Прилуцького міськрайонного відділу лабораторних досліджень, у звязку з чим проводилося дослідження вібрацій, що підтверджує копія протоколу №1 від 13.03.2013 року (а.с.47 т.2), Державної санітарно- епідеміологічної служби, що підтверджується актом перевірки дотримання санітарного законодавства від 25.02.2014 року. Крім того, саме надана відповідачем копія технічного паспорта від 08.10 2014 року містить експлікацію приміщень до плану нежитлового приміщення за адресою м.Прилуки, вул.Київська,216/2, де під номером 24 вже значиться приміщення кухні та відсутнє приміщення художньої майстерні, яке відповідачка ОСОБА_7 отримала за договором дарування. При цьому відповідачем не були надані документи про перепрофілювання приміщення художнього салону під кухню кафетерію. Вказані документи відсутні і у Прилуцькому МБТІ (а.с.108 т.3).

Таким чином суд вважає, що звернувшись до суду 09 грудня 2015 року із позовом про захист свого порушеного права, позивач не пропустив визначений законодавством трьох річний строк позовної давності.

Суд також не може погодитися із твердженням представника відповідача про те, що приміщення кухні у нежитловому приміщенні за адресою м.Прилуки вул.Київська, 216/2 існувало з часу придбання такого приміщення відповідачкою, що саме позивач здійснив перепрофілювання у належній йому квартирі, переобладнавши з кухні спальню. Дані обставини спростовуються договором дарування частини магазину, де позивачка придбала в тому числі приміщення художнього салону, а не кухні, так і технічними паспортами як на будівлю відповідачки, який до 2014 року не містив такого приміщення як кухня, так і на квартиру позивача, у якого за планом над приміщенням кухні відповідача розміщено приміщення спальні та планом іншої квартири, розміщеної на третьому поверсі, яка має ідентичне розташування квартир. Дані обставини також спростовуються і техноробочим проектом житлового будинку на 140 квартир з вбудовано-прибудованим магазином по вул.Леніна ,216 в м.Прилуках, що був виготовлений в 1979 році на замовлення Прилуцького НГВУ та який також не містить такого приміщення як кухня.

ОСОБА_6 у своїй позовній заяві просив визнати в цілому нежитлове приміщення за адресою м.Прилуки, вул.Київська,216, яке функціонує як кафе- бар, продовольчий магазин, промисловий магазин та кондитерський цех такими, що не відповідає будівельним і санітарним нормам.

З цією метою по справі була призначена відповідна будівелько-технічна експертиза, яка зважаючи на ті обставини, що фактично позивачці було надано дозвіл на проведення відповідних будівельних робіт, але експерту не було надано відповідної проектної документації, експерт не зміг дати відповідь на це питання, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки вказані позивачем обставини не були підтверджені належним чином в судовому засіданні.

Що стосується позовної вимоги про припинення експлуатації ФОП ОСОБА_7 кафе-бару, продовольчого та промислового магазинів та кондитерського цеху суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.386 ЦК України , власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушувати його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що екплуатацією ОСОБА_7 нежитлових приміщень за адресою м.Прилуки , вул.Київська, буд.216/2 без введення в експлуатацію, з порушенням певних Державних будівельних норм, санітарних норм, порушуються права позивача, що підтверджено дослідженими доказами.

Так, окрім пояснень представників позивача, проведеною судовою будівельно-технічною експертизою від 21 вересня 2016 року (а.с.16-127 т.3) було підтверджено, що у торговому залі площею 57 кв.м., який згідно дозволу на виконання будівельних робіт №376-п від 29.10.2010 року значиться як критий майданчик, влаштовано магазин жіночого одягу та білизни «Мілана». Дозвільні документи щодо зміни цільового призначення даного приміщення в матеріалах інвентаризаційної справи та цивільної справи відсутні, стороною відповідача надані не були. Фактично площа прибудови на 11,8 кв.м. збудовано більше, ніж дозволено. Облаштовано обідній зал, площею 125 кв.м., на облаштування якого в матеріалах справи не виявлено дозвільних документів, а замість дозволених дозволом прибудови тамбура площею 36,4 кв.м. і критого майданчика площею 64,4 кв.м., фактично прибудований торговий зал магазину «Мілана» площею 57,0 кв.м., виконана прибудова частини торгового залу площею 41,8 кв.м. до існуючого магазину продтоварів «Ювілейний», два санвузли, коридор, гардеробна загальною площею 16,3 кв.м.

19.03.2015 року наказом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області №10-ОД у звязку із встановленням факту надання недостовірних даних, Декларація про готовність до експлуатації №ЧГ 82 від 31.10.2014 року по обєкту «Будівництво прибудови тамбуру та критого майданчика до нежитлового приміщення по вул.Київській,216/2 в м.Прилуках була скасована. На час проведення експертизи прибудова площею 112,6 кв.м., що виконана ОСОБА_7 до нежитлового приміщення по вул. Київській, 216/2 в м.Прилуки, не відповідає Дозволу на виконання будівельних робіт , а остання Декларація про готовність до експлуатації скасована. Зважаючи на відсутність інших документів, які підтверджують зворотнє, експерт вважає, що вказаний обєкт залишається до даного часу не введеним в експлуатацію. Зважаючи на подану Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 16.05.2016 року, згідно якої ОСОБА_7 є власником нежитлового приміщення по вул. Київській 216/2 в м.Прилуках, що має загальну площу 922,6 кв.м., експерт зазначив, що до довідки внесено ту ж саму площу 922,6 кв.м., що була зазначена у Декларації про готовність від 31.10.2014 року, яка була скасована 19.03.2015 року у звязку із встановленням недостовірних даних, що в даному випадку може свідчити про те, що реєстрація права власності на обєкт містобудування відбувалася без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. При цьому експерт детально вказує на 9 приміщень , в тому числі і кондитерський цех, торговий зал, обідній зал, кухня кафетерію, санвузли, гардеробна та інше, у звязку із перепрофілюванням яких відсутні дозвільні документи (а.с.52 т.3).

При цьому експерт посилається на відповідні пункти ДБН, при наявності яких порушень забороняють експлуатацію приміщення.

Так п.8.11. ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» визначено, що забороняється при реконструкції і капітальному ремонті розміщувати кухні і санвузли (ванні кімнати, туалети) над і під житловими кімнатами. Як було встановлено експертом під час проведення експертизи, ОСОБА_7 розмістила кухню кафетерію під житловою кімнатою позивача .

П.6.28 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» передбачає, що установку газових плит у житлових приміщеннях слідує передбачати у приміщеннях кухонь висотою не менше 2,2 м, що мають вікно із форточкою (фрамугою) або конструкцією жалюзного типу, витяжного вентиляційного каналу та звичайного освітлення. При цьому внутрішній обєм приміщення кухонь повинен бути, метер куб., не менше : для газової плити з 2 конфорки 8 , для газової плити з 3 конфорки 12, для газової плити з 4 конфорки 15. Як вбачається із проекту на газопостачання та в оригіналах інвентаризаційної справи, в кухні влаштовуються дві газові плити на 4 конфорки. Під час обстеження приміщення, самих газових плит в кухні не було, хоча до приміщення заведені всі необхідні для кухні інженерні мережі, включаючи мережі газопостачання. Загальний обсяг приміщення кухні становить біля 19 м.куб., що дозволяє становити тільки одну газову плиту на 4 конфорки. Таким чином, влаштування двох газових плит на 4 конфорки в приміщенні кухні, що має обєм 19 м.куб., є відхиленням від вимог п.6.28 ДБН В.2.5-20:2001"Газопостачання".

Згідно робочого проекту «Газопостачання опалювального приміщення та кухні кафетерію магазину «Ювілейний» м.Прилуки вул..Київська, 216/2», в приміщенні кладової влаштовано котельню, яка по факту не є обосоленим приміщенням, так як має єдиний вхід-вихід зі сторони загального коридору, замість того, щоб бути відокремленим приміщенням і мати окремий вхід-вихід зі сторони вулиці, що є порушенням вимог п.6.54 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання».

Згідно до Додатку 4-а Зміни №1 до «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів. ДСП №173-96» ДСП 2.2.1-2004 для кондитерського цеху потужністю до 3 т на добу повинна бути забезпечена санітарно-захисна зона розміром 25 м. Згідно п.5.4 ДСП №173-96 санітарно захисну зону кондитерського цеху слід встановлювати від «джерела шкідливості» до «межі житлової забудови».

Стороною відповідача надано робочий проект «Влаштування витяжної вентиляції виробничого приміщення (№13) в нежитловому приміщенні по вул. Київській, 216/2 в м.Прилуках», виконані у 2016 році ФОП ОСОБА_10, в якому відведення шкідливих викидів передбачено через витяжні зонти (3 шт.), за допомогою яких відпрацьоване повітря збирається у повітропроводи і далі повітропроводами за допомогою електричного вентилятора подається до вентиляційної труби, звідки викидається на поверхню. Вентиляційна труба виведена вище конька будівлі на 0,5 м. Згідно креслення плану, відстань від джерела викиду (вентиляційної труби) до межі житловою забудовою фактично становить біля 19,5 м., що свідчить про потрапляння житлового будинку в санітарно-захисну зону кондитерського цеху, що є порушенням п.5.4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів. ДСП №173-96», оскільки при облаштуванні системи вентиляції кондитерського цеху не витримана нормативна санітарно-захисна зона, що є порушенням Додатку 4-а Зміни №1 до «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів. ДСП №173-96» ДСП 2.2.1-2004.

Встановлена вентиляційна труба, що відводить відпрацьоване повітря в атмосферу від кондитерського цеху та запроектована вентиляційна труба в проекті «Влаштування витяжної вентиляції виробничого приміщення (№24) в нежитловому приміщенні по вул. Київській, 216/2 в м.Прилуках», виконані у 2016 році ФОП ОСОБА_10, що відводить відпрацьоване повітря в атмосферу від кухні, виведені над рівнем даху на висоту 0,5 м., замість того, щоб бути розміщеними над дахом житлового будинку, до якого прибудовані нежитлові приміщення, що є порушенням п.7.2.3. ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства)».

Під час проведення обстеження експертом були виконані відповідні заміри та було встановлено, що фактична відстань між прибудовою, що була виконана ОСОБА_7 до нежитлового приміщення, в якому на даний час знаходиться складське приміщення та сусідньою будівлею магазину становить 1,18 м., при необхідні не менше 6-8 м., що свідчить про порушення ОСОБА_7 вимог додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень, щодо дотримання протипожежних відстаней.

На кресленнях плану першого поверху нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_7, та в журналі внутрішніх обмірів і підрахунків площ приміщень, приміщення, що призначене для завантаження товару в магазин та кафе взагалі не визначене.

Відповідно до п.2.52 В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» передбачено, що завантаження приміщень громадського призначення, що є вбудованим у житлові будинки, слід виконувати : з торців житлових будинків, що не мають вікон; з підземних тунелів; з боку магістралей за наявності спеціальних завантажувальних приміщень.

П.55 СанПін 5781-91 «Санітарні правила для підприємств продовольчої торгівлі» передбачено, що не допускається завантаження товару зі сторони двору житлового будинку, де розташовані вікна і входи у квартири. Завантаження належить виконувати з торців житлових будівель, що не мають вікон; із підземних тунелів; зі сторони магістралей, при наявності спеціальних завантажувальних приміщень.

П. 6.3.2.18 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства» передбачено, що для підприємств харчування (закладів РГ) вбудованих або прибудованих до житлових будинків, розвантажувальні місця і платформи слід передбачати в спеціальних приміщеннях (при завантаженні з боку фасадів будинків, де є вікна) або під навісом (при розвантаженні з торців, де не має вікон). В той же час, під час обстеження обєкту експертом, роботи по завантаженню-розвантаженню товару у нежитловому приміщенні по вул.Київській, 216/2 не проводилися, але на кресленнях плану першого поверху нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_7, та в журналі внутрішніх обмірів і підрахунків площ приміщень, приміщення, що призначене для завантаження товару в магазин та кафе взагалі не визначене.

Державними будівельними нормами визначено, що для підприємств торгівлі повинні бути передбачені сміттєпроводи чи сміттєзбиральна камера. В закладах громадського харчування повинні бути майданчики із сміттєзбірником, відокремлені від сміттєзбиральних майданчиків житлового будинку.

На оригіналах креслень, що містяться в матеріалах інвентаризаційної справи, сміттєпроводи чи сміттєзбиральні камери не зазначені.

По факту експертом встановлено, що поруч із нежитловим приміщенням по вул. Київській,216/2 в м.Прилуках немає майданчика із сміттєзбірниками. В обстежених приміщеннях експертом не виявлено ні сміттєпроводів, ні сміттєкамери. При цьому експерт зазначає, що до приміщень підвалу, котельної, кладової та магазину жіночого одягу та білизни експерт допущений не був, але якщо у необстежених приміщеннях підвалу чи кладової знаходяться сміттєзбиральна камера, то має місце порушення вимог п.6.1.1 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства)» в частині дотримання потокового технологічного процесу (по одному і тому ж шляху виноситься сміття і заносяться продукти) та п.5.2.4 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства) та п.2.3 Санітарних правил для підприємств громадського харчування (СанПин 42-123-577-91), які регламентують наявність майданчика для збору сміття при експлуатації підприємства громадського харчування.

Всі ці порушення з боку відповідача свідчать про створення небезпечних умов для життя, здоров'я людини та безпечності будівель та споруд, та у своїй сукупності, відповідно до вимог Закону України «Про планування та забудову територій» експлуатація яких забороняється.

В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують введення в експлуатацію всього обєкта нерухомості, який виник в результаті реконструкції, перебудови, прибудови , і до складу нерухомого майна входить самочинно збудовані обєкти, а тому такий обєкт в розумінні ч.1 ст.376 ЦК України є самочинним, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником раніше отримано право власності, про що визначає правова позиція, яка викладена у Постанові Верховного Cуду України від 04.12.2013 року у справі №6-130цс13, та яка є обовязковою для застосування судом відповідно до ст.360-7 ЦПК України.

У своїй позовній заяві ОСОБА_6 вказує на ряд порушень з боку відповідача, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд вважає, що експлуатація будівель за їх призначенням має бути зупинена до приведення їх у відповідність з тими пожежними, будівельними та санітарними нормами і правилами, порушення яких допустив відповідач, та які і створюють позивачу перешкоди у користуванні власною квартирою за призначенням.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд , відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо судових витрат.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать судовий збір, який було сплачено позивачем в розмірі 487 грн.20 коп., та витрати , повязані з роглядом справи - повязані із проведенням судової експертизи , яких було сплачено позивачем на суму 10204 грн.80 коп. та які, пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 5346 грн., мають бути стягнуті з ФОП ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6

Куруючись ст. ст. 15,16, 319, 328, 383, 386 ЦК України, ст.152 ЖК УКраїни, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково. Припинити експлуатацію магазину продовольчих товарів «Ювілейний», кафе-бару «Дольче Віта», кондитерського цеху та магазину промислових товарів «Мілана» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 за адресою м.Прилуки, вулиця Київська, будинок 216/2 до приведення їх у відповідність з вимогами Додатку П та Додатку Р ДБН В.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі», п.6.3.1.1, Додатку Д, п.6.3.17, Додатку Ж п.6.3.3.1, Додатку К ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства) щодо складу приміщень, п.6.1.1. ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства) щодо забезпечення потокового технологічного процесу, п.8.11 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» щодо розташування приміщення кухні під житловою кімнатою квартири АДРЕСА_4, власником якої є ОСОБА_6, п.6.28, п.6.54 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» щодо кількості влаштованих газових плит та влаштування опалювальних котлів в не обособленому приміщенні, що має єдиний вихід зі сторони внутрішніх приміщень кафе та магазинів, п.5.4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» ДСП №173-96» щодо знаходження житлового будинку у санітарно-захисній зоні кондитерського цеху, Додатку 4-а Зміни №1 до «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів. ДСП №173-96» ДСП 2.2.1-2004 щодо дотримання нормативного розміру санітарно-захисної зони від джерела шкідливих викидів до межі житлової забудови п.7.2.3 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства) щодо виведення вентиляційних труб на достатню висоту (над дахом житлового будинку, до якого прибудовані нежитлові приміщення), Додатку 3.1 ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» щодо дотримання протипожежних відстаней.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені витрати по справі в розмірі 5346 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: