Справа №718/2070/16-ц
Провадження №2/718/862/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області про визнання права власності на вантажний автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.12.1992 року ним був придбаний у ПП «Чернівціавтосервіс» вантажний автомобіль УАЗ-3303-01, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_1, шасі 067680, що підтверджується довідкою-рахунком № 808571. Вказаний автомобіль, згідно Акту оцінки від 21.09.2016 року за № ЧМ/605, на ходу, в цілому комплектний, відповідає терміну експлуатації, тривалий час не експлуатувався, його дійсна вартість 9541 гривень. З моменту придбання автомобіля він знаходився у його володінні, проте не був перереєстрований. Під час придбання автомобіля був вданий транзитний номер. Згідно технічного паспорта автомобіль належав колгоспу «Нове життя» с.Бобівці Сторожинецького району Чернівецької області, 16.12.1992 року був знятий з реєстраційного обліку та переданий в магазин № 1 ПП «Чернівціавтосервіс» для реалізації. Відповідно до Висновку експертного дослідження № 16/285/1974 від 16.09.2016 року номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_1, номер рами 067680 вказаного автомобіля не змінювались. Даний автомобіль він має намір продати, тому звернувся до відповідача про здійснення державної реєстрації, але йому 30.09.2016 року було відмовлено з тих підстав, що неможливо встановити дійсність видачі довідки-рахунку серії АМ № 808571 від 16.12.1992 року, оскільки ПП «Чернівціавтосервіс» ліквідовано. Посилаючись на ст.ст.319, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 30, 32 Закону України «Про дорожній рух», просив визнати за ним право власності на вантажний автомобіль та зобовязати відповідача здійснити реєстрацію транспортного засобу.

Позивач ОСОБА_2 подав письмову заяву про підтримання позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав письмову заяву про невизнання позову в частині зобовязання відповідача здійснити державну реєстрацію транспортного засобу.

У поданих представником відповідача письмових запереченнях також зазначав, що неможливо встановити дійсність видачі довідки-рахунку серії АМ № 808571 від 16.12.1992 року, а тому неможливо встановити законність придбання позивачем транспортного засобу та відсутні підстави для здійснення перереєстрації транспортного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, у звязку з чим, за переконанням суду , будь-які дії третіх осіб, що обмежують повноту використання власником наданих йому законом повноважень володіння, користування і розпорядження приналежним йому майном є неправомірними .

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Обмеження використання транспортних засобів, враховуючи специфіку експлуатації автомобіля, як джерела підвищеної небезпеки і водночас об'єкта права власності, встановлені Законом України "Про дорожній рух", Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі -

сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю

конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення

змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух".

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу

(міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності);

договір комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання, які підписані від імені субєкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів субєктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про

передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу;

акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до наведених право власності на вантажний автомобіль УАЗ-3303-01, 1987 року випуску, з наявним транзитним номером, двигун № НОМЕР_1, шасі 067680, номер кузова НОМЕР_2, виникло з часу його придбання згідно довідки-рахунку серії АМ № 808571 від 16.12.1992 року ПП «Чернівціавтосервіс», зняття з реєстраційного обліку та видачі транзитного номера, та з моменту передачі позивачу вищевказаного майна.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи те, що позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, за ним слід визнати право власності вантажний автомобіль.

Рішення суду про визнання права власності на транспортний засіб, як зазначено у п.8 Порядку, є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, а отже підставою для здійснення державної реєстрації.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів

чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ч.3 п.1 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі -

сервісні центри МВС).

Сервісні центри МВС є субєктами владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність яких підлягає вирішенню в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Втручання будь-яких органів, посадових і службовий осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, повязану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У разі відмови відповідача у здійсненні державної реєстрації з постановленням на облік транспортного засобу на підставі судового рішення про визнання права власності на транспортний засіб, таке рішення підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Тому в частині заявлених вимог про зобовязання відповідача провести державну реєстрацію транспортного засобу не вбачається підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 319, 321, 328, 344, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 234, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на вантажний автомобіль УАЗ-3303-01, 1987 року випуску, з наявним транзитним номером, двигун № НОМЕР_1, шасі 067680, номер кузова НОМЕР_2.

В частині заявлених вимог про зобов"язання провести державну реєстрацію транспортного засобу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :