Провадження № 2/752/1658/16
У Х В А Л А

12.02.2016 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Захаревська Н.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В судове засідання призначене на 12.01.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника в судове засідання не забезпечив, повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням - дата отримання судового виклику 21.12.2015 року, причина неявки суду не відома. Заяви про відкладання розгляду справи або розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходив.

12.02.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно свого представника в судове засідання не забезпечив, повідомлені завчасно, належним чином про день та час розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням - дата отримання судового виклику 29.01.2016 року причина неявки суду не відома. Заяви про відкладання розгляду справи або розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходив.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача у судове засідання, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 169 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції Закону № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010) у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавцем встановлено, що при повторній неявці позивача в судове засідання причина неявки в судове засідання не має значення для суду і в разі навіть поважної причини при повторній неявці в судове засідання, якщо від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, обов'язок суду залишити позовну заяву без розгляду.

У призначені судові засідання на 12.01.2016 року та 12.02.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника в судове засідання не забезпечив, проте був належним чином повідомлений завчасно, про день, час та місце судового розгляду, що у свою чергу підтверджується зворотними поштовими повідомленнями з відміткою про дату та час вручення.

За встановлених судом беззаперечних обставин, коли позивач належним чином повідомлений повторно 12.02.2016 року свого представника в судове засідання не забезпечив і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що підтверджується матеріалами цивільної справи, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Слід зазначити, що виходячи із системного аналізу ст.27, 76, 77 ЦПК України на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Надсилання судових повісток поштою здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270. Законом не визначено обов'язку суду щодо розшукування позивача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ч. 3 ст.169, п. 3, ч. 1 ст. 207 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Сальникова