ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
Справа № 516/208/15-ц
Провадження № 2/516/14/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2016 року Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючої, судді - Мисливої Л.М.,

при секретарі Мельник А.В.,

за участю позивача та представника - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_5, звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просять визнати договір купівлі-продажу квартири №62, розташованої за адресою: Одеська область, м. Теплодар, вул. Ген. Плієва, буд. 15, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, недійсним. Свої вимоги, з посиланням на ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про іпотеку», мотивують тим, що вони мали переважне право на придбання вказаної квартири, як предмета іпотеки, однак банк, отримавши листа від ОСОБА_1 про згоду купити квартиру за відповідною ціною в термін, передбачений Законом України «Про іпотеку», здійснив її продаж ОСОБА_6 Крім того, ОСОБА_5 повідомлення про намір продажу даної квартири банком взагалі не отримував, на підставі чого просять задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 зазначив про підтримання заявлених позовних вимог за вищенаведених обставин, також усно уточнивши, що просить визнати вказаний правочин недійсним, в тому числі, і як вчинений внаслідок обману з боку банку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила заявлені позовні вимоги, в тому числі і уточнення, заявлені її представником.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив заявлені вимоги.

ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явилися, будучи повідомленими належним чином про місце і дату розгляду справи, від останнього на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» в своїх запереченнях зазначив про свою не згоду з пред»явленим позовом, вказавши, що будь-яких дій, направлених на придбання предмету іпотеки чи погашення заборгованості по кредитному договору та договору іпотеки зі сторони позивачів вчинено не було, враховуючи, що останні мали достатньо часу (рішення ухвалено судом 24.10.2013р., договір купівлі-продажу вчинено 23.07.2015р.). Посилання позивачів щодо направлення на адресу банку листа про намір придбати предмет іпотеки, вважають безпідставними, оскільки, як доказ позивачі надають лише повідомлення про вручення від 03.04.2015р. без тексту листа, яке було направлено. Проте, вказане повідомлення про вручення не є доказом наміру викупити предмет іпотеки, оскільки не містить взагалі будь-яких відомостей. Також вказаний відповідач зазначає про відсутність доказів, підтверджуючих заявлені позовні вимоги.

Представник ОСОБА_6В ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши сторін та їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа: Теплодарський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODB0GA від 13.08.2008 року в розмірі 59020.44 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2013 року складає 471 573 грн. 28 коп., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 66,10 м2, житловою площею 37,10 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки на підставі договору іпотеки від 13.08.2008 року Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за початковою ціною, яка дорівнює заставної вартості предмета іпотеки, що визначена договором іпотеки від 13.08.2008 року у розмірі 266 453 грн., або за будь-якою іншою ціною, визначеною на момент продажу відповідно до законодавства України з укладанням від імені відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомого майна, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також вирішено виселити з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_5. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Рішення набрало законної сили 19.11.2013р.

Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2015р. за вих. №80813DNH0S114 на адресу ОСОБА_1, банк повідомляє про наявність судового рішення від 24.10.2013р. про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також зазначає, що на виконання вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» цим листом банк повідомляє про свій намір продати предмет іпотеки у відповідності до рішення суду за ціну у 217500 грн. та пропонує скористатися переважним правом придбання предмету іпотеки у тридцятиденний строк з дня отримання цього повідомлення; в іншому випадку банк буде вправі продати його будь-якій третій особі на власний розсуд.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, після отримання нею вказаного повідомлення банку, вона власноруч написала заяву на адресу банку про свій намір придбати предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 за запропонованою ціною та 27.03.2015р. направила цю заяву по пошті на адресу банку: ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, м. Дніпропетровськ, пр-кт Пушкіна, 4, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватбанк за довіреністю ОСОБА_8 03.04.2015р. отримав її заяву. На пропозицію суду надати копію цієї заяви, ОСОБА_1 зазначила, що копії цієї заяви в неї немає.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, Приватбанк за довіреністю ОСОБА_8 03.04.2015р. отримав рекомендований лист від ОСОБА_1, направлений нею 27.03.2015р. на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, м. Дніпропетровськ, пр-кт Пушкіна, 4.

З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду від 30.10.2015р. б/н вбачається, що згідно електронної системи документообороту «Вхідна кореспонденція» програмного комплексу «Промінь» за період з 27.03.2015р. по 30.10.2015р. на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлень від ОСОБА_1 про намір скористатись переважним правом придбання предмета іпотеки квартири АДРЕСА_3, не надходило.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_5, він не отримував від ПАТ КБ «ПриватБанк» адресоване йому, аналогічне повідомлення як для ОСОБА_1 від 06.03.2015р. за вих. №80813DNH0S114.

Як вбачається з матеріалів справи (документів), які стали підставою для посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу предмета іпотеки, які надійшли до суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за нотаріально посвідченим вказаним нотаріусом договором купівлі-продажу, укладеному в м. Одесі 23.07.2015р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі провідного економіста філії «Южне головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності №135-Н, що діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_5, проживаючих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц, провадження №2/516/91/13, далі іменоване «Продавець», з однієї сторони та ОСОБА_6 В»ячеславівна, далі іменована «Покупець», уклали цей договір про таке: Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність квартиру під №62, що розташована в будинку під №15 по вул. Плієва Генерала в м. Теплодар Одеської області та зобов»язується сплатити за неї визначену цим договором грошову суму. Зазначена квартира має такі характеристики: кількість кімнат: 3; загальна площа: 66,1 м2; житлова площа: 37,1 м2. Квартира належить Продавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Теплодарської міської ради Одеської області 07.08.2008р., згідно з розпорядженням органу приватизації від 07.08.2008р. під №225-Р, зареєстровано у реєстрову книгу за №157. Свідоцтво зареєстроване у Теплодарському міському бюро технічної інвернтарізації та реєстрації об»єктів нерухомості 11.08.2008р., номер запису: 37 стор20, в книзі: 7т. Реєстраційний номер 24309867 (п.п. 1.1, 1.2). За домовленістю сторін, продаж квартири вчиняється за 217500 грн., які Продавець одержав від Покупця повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового розрахунку. Підписання цього договору свідчить про те, що розрахунки за вказану квартиру здійснені повністю та про відсутність претензій до Покупця по оплаті з боку Продавця. Загальна вартість квартири, згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна, виготовленого ТОВ «Акр-Консалт» (сертифікат суб»акта оціночної діяльності №17014/14 від 07.10.2014р.), станом на 03.07.2015р., вартість відчужуваної квартири складає 219882 грн. 53 коп. (п.п.3.1-3.3). Продавець повідомляє Покупця, що належна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, оскільки кожна з часток придбана ними в результаті реалізації права на безоплатну приватизацію житла (п.5.5). Цей договір укладається за письмовою згодою чоловіка Покупця, ОСОБА_4, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_9 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.07.2015р. за реєстровим №1227 (п.5.6). Цей договір укладається відповідно до рішення Теплодарського міського суду Одеської області, 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц, провадження №2/516/91/13. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2008р. та розпорядження №225-Р від 07.08.2008р., виданих виконавчим комітетом Теплодарської міської ради Одеської області, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.08.2008р., виданого Теплодарським МБТІ та РОН, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному належала на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_4. З довідки ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» від 02.07.2015р. за вих. №05-01.289, наданої для пред»явлення до нотаріальної контори, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5, зареєстрованих немає. З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.03.2013р. за вих. №30.1.0.0/2-114 на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_5, отриманих ОСОБА_5 16.03.2013р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається про повідомлення банком обох позивачів щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у сумі 37224,97 доларів США, яку вимагає повернути; також повідомляє про можливість задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; попереджає, що у випадку невиконання/неналежного виконання порушеного зобов»язання у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, банк зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки; також вимагає виселення з квартири предмету іпотеки у випадку невиконання зобов»язання у вищенаведений строк. За нотаріально посвідченою в м. Дніпропетровську довіреністю від 15.01.2014р., ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі голови правління банку ОСОБА_11, уповноважує ОСОБА_10, провідного економіста філії «Южне головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк», на здійснення від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» наступних дій: бути представником ПАТ КБ «ПриватБанк» у відносинах з органами державної влади та управління, в тому числі, з органами нотаріату України, при вирішенні питань, пов»язаних із укладенням договорів купівлі-продажу рухомого/нерухомого майна, яке може знаходитись в заставі/іпотеці у ПАТ КБ «ПриватБанк», якщо банк має право продажу, у тому числі але не виключно: на підставі відповідного судового рішення, з правом укладення у разі потреби попередніх договорів, додаткових угод та страхових угод до них; отриманням витягів, інформаційних довідок, інших відомостей із будь-яких державних реєстрів або будь-яких органів, підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, галузевої належності або підпорядкованості. З нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 23.07.2015р. на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_9 вбачається, що він дає згоду своїй дружині ОСОБА_6 В»ячеславівні на придбання квартири АДРЕСА_6. Згідно висновку ТОВ «Акр-Консалт» про вартість об»єкта оцінки трикімнатної квартири під №62 по вул. Плієва Генерала, 15, в м. Теплодарі Одеської області, її ринкова вартість станом на 03.07.2015р. складає 219882 грн. 53 коп. Також в наданих вказаним нотаріусом матеріалах наявні копії: карток про одержання ідентифікаційних номерів та паспортів ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_4; а також витяги, сформовані 23.07.2015р. приватним нотаріусом ОСОБА_9 щодо предмету іпотеки з: Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об»єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів.

З довідки ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» про склад сі»ї та прописку від 09.10.2015р. за вих. №05-02.69 вбачається, що ОСОБА_6 з 28.07.2015р. по теперішній час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; за цією ж адресою в цей же період зареєстровані також члени її сім»ї: чоловік ОСОБА_4, неповнолітні дочка ОСОБА_12 та син ОСОБА_12

Згідно меморіального ордеру від 07.08.2014р. ОСОБА_4 сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3000 грн. комісії. Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_4, ними була сплачена вказана сума, як авансування іпотечної квартири після того, як він побачив оголошення про продаж цієї квартири на офіційному сайті Приватбанку в 2014р., однак правочин був вчинений тільки через рік, оскільки за повідомленням працівників банку необхідно було з»ясувати питання з її власниками щодо їх першочергового права на придбання. За меморіальним ордером №1 від 07.08.2015р. сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 217500 грн., призначення платежу: ОСОБА_1. Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_4, вказана сумма є остаточною платою за квартиру.

За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

За вищенаведених обставин суд відмовляє ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, укладеному 23.07.2015р. в м. Одесі між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, на підставі ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України повністю за недоведеністю, оскільки до суду не доведено недодержання в момент вчинення правочину вимог щодо суперечності змісту оспорюваного правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; що сторони договору купівлі-продажу спірної квартири не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності; що волевиявлення учасників цього правочину не були вільними і не відповідали їх внутрішній волі; що вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; та він вчиняється батьками і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх дітей, як то передбачено ст. 203 ЦК України. Щодо відмови в задоволенні позову щодо недійсності правочину, вчиненого під впливом обману згідно ст. 230 ЦК України, суд виходить з того, що під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. При цьому позивачі не є стороною правочину, а саме договору кіпвлі-продажу вищенаведеної квартири, а відповідач ОСОБА_6, її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не зазначав, що ПАТ КБ «ПриватБанк» ввів її в оману. При ухваленні рішення про відмову позивачам в задоволенні позову, суд також виходить з того, що частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачені правові наслідки, які настають у випадку невиконання іпотекодержателем ПАТ КБ «ПриватБанк» умови щодо його обов»язку за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з будь-якою особою-покупцем, письмово повідомити іпотекодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про свій намір укласти цей договір та пропозицію щодо повідомлення про намір купити предмет іпотеки, а саме: іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами, а саме: позивачами, за відшкодування завданих збитків. При цьому судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив ОСОБА_5 про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з будь-якою особою-покупцем та пропозицію вказаному позивачу щодо повідомлення про намір купити предмет іпотеки. Також до суду не доведено ОСОБА_1, що вона направила 27.03.2015р. заяву про свій намір купити предмет іпотеки, при цьому, судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав рекомендований лист від ОСОБА_1, однак яка інформація була в ньому зазначена, до суду не доведено вказаною стороною та її представником.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про іпотеку» №898-1У від 05.06.2003р., ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, укладеному 23.07.2015р. в м. Одесі між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_6, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення виготовлено 11.01.2016 р.

Суддя (підпис)

Згідно оригіналу:

суддя