НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7026/15
№ 2/183/419/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна,

встановив:

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили:

встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: що Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 17 квітня 1956 року у якому в графі прізвище, ім'я по батькові власника зазначено російською «ОСОБА_3», дійсно належить ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - А, прибудови - а, сараю - В, вбиральні - Г, цоколю - Ц, огорожі №2, хвіртки №4, воріт №5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - А, прибудови - а, сараю - В, вбиральні - Г, цоколю - Ц, огорожі №2, хвіртки №4, воріт №5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - А, прибудови - а, сараю - В, вбиральні - Г, цоколю - Ц, огорожі №2, хвіртки №4, воріт №5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - А, прибудови - а, сараю - В, вбиральні - Г, цоколю - Ц, огорожі №2, хвіртки №4, воріт №5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - А, прибудови - а, сараю - В, вбиральні - Г, цоколю - Ц, огорожі №2, хвіртки №4, воріт №5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

поділити майно, отримане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадок після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, виділивши ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку «А», що розташований по АДРЕСА_1, та в цілому складається з: будинок -А, прибудова-а, сарай-В, вбиральня -Г, цоколь - Ц, огорожа №2, хвіртка №4, ворота №5, а ОСОБА_2 житловий будинок «Д», що розташований по АДРЕСА_1, та в цілому складається з: будинок -Д, тамбур -д, ганок -д 1, сарай -Е, літній душ-Ж, навіс -З, яма зливна -Я, огорожа №1, замощення І, огорожа №5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачів - ОСОБА_3, яка залишила заповіт, в якому заповідала житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках. ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, але не оформила належним чином право власності на себе, оскільки в Свідоцтві про право власності на житловий будинок від 17 квітня 1956 року допущено помилку в імені власника, а саме: в графі власник російською мовою зазначено: «ОСОБА_3», замість ОСОБА_3. Зазначене змушує позивачів звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житловий будинок, як правовстановлюючого документа на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 також фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, але не оформила її оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Також, за життя, ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1, побудувала ще один будинок «Д», але право власності на нього не оформила, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок «Д», що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Позивачі будучи спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 звернулися до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивачам відмовлено. Підставами для відмови вказано не надання нотаріальній конторі правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 Вказують, що оскільки ОСОБА_4 заповіту не складала, позивачі мають право на отримання у спадок, після смерті матері - ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку «А», та житловий будинок «Д» з надвірними прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_2 поділити спадщину, виділивши їй 1/3 частину будинку «А», з надвірними прибудовами, а саме: прибудова -а, сарай -В, вбиральня -Г, цоколь -Ц, огорожа №2, хвіртка №4, ворота №5, залишивши ОСОБА_2 будинок «Д», з надвірними прибудовами, а саме: тамбур -д, ганок - д1, сарай -Е, літній душ -Ж, навіс «З», яма зливна -Я, огорожа №1, замощення І, огорожа №5, просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, просила задовольнити. До судового засідання надійшли заяви позивачів, згідно яких останні просять розглянути справу за їх відсутності, наполягають на задоволенні позову.

Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову.

В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи вимоги позову щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного.

17 квітня 1956 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів трудівників на ім`я «ОСОБА_3» видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.20/. Свідоцтво видане на підставі рішення № 4/9/132 Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів трудівників від 4 лютого 1951 року.

Водночас, у відповідності до отриманих на запит суду матеріалів інвентаризаційної справи домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вбачається наявність належним чином засвідченої копії рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів трудівників від 4 лютого 1951 року № 4/9/132, у відповідності до якого встановлено право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за «ОСОБА_3», висновок про реєстрацію домоволодіння за «ОСОБА_3», яке складається з А будинку, Б Сараю, В сараю, Г вбиральні, № 1 колодязю, № 2 забору.

ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 29 серпня 1990 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за № 5931, в якому заповідала житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ( раніше до шлюбу ОСОБА_1), ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла /а.с.16/.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. У порядку окремого провадження можуть розглядатися заяви про належність правовстановлюючого документу. Проте судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7.

Оцінюючі вищенаведені докази по справі в їх сукупності, зокрема, щодо оформлення правовстановлюючих документів на власність спадкодавця, суд приходить до висновку, що при оформленні свідоцтва про право власності на будинок, була допущена помилка щодо імені особи, зазначеної в свідоцтві, а саме замість вірного імені ОСОБА_3, помилково зазначене ім`я ОСОБА_6, що є підставою для задоволення позову в цій частині та встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: що Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 17 квітня 1956 року, видане Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів трудівників дійсно належало ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розглядаючи вимоги позову про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 залишила заповіт від 29 серпня 1990 року, у відповідності до якого заповіла житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_1 в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.21/.

24 листопада 1995 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 /а.с.15/.

У відповідності до копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3,28 травня 1999 року до Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини. 17 листопада 2010 року до Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_5 із заявою, згідно якої вказав, що обізнаний про пропуск ним строку для прийняття спадщини, не вступив в управління спадковим майном, не подав заяви про прийняття спадщини, не заперечує проти оформлення спадщини ОСОБА_4, ОСОБА_1 Згідно довідки голови квартального комітету кварталу № 8 м. Новомосковська, на момент смерті ОСОБА_3, разом із померлою була зареєстрована ОСОБА_1

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 померла в 1998 році, тобто під час дії ЦК УРСР.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст.525 ЦК УРСР визначала часом відкриття спадщини день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу.

Згідно зі ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст.534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Ст.548 ЦК УРСР передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За таких обставин вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, інший спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину та відмовився від її прийняття на користь інших спадкоємців, а відтак - визначений у заповіті будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, з урахуванням встановленого факту належності правовстановлюючого документу повинен бути визнаний за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках, тобто по 1/2 за кожною.

Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.19/. У відповідності до наявних в справі документів, ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_2 /а.с.15, 18/ та ОСОБА_1 /а.с.12, 13, 14, 15, 16/.

У відповідності до обставин, встановлених судом вище, ОСОБА_4 прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, однак не оформила у встановленому законодавством порядку спадкових прав на майно.

Згідно копії спадкової справи, оформленої щодо ОСОБА_4, на момент смерті ОСОБА_4, разом із нею у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_4 у відповідності до отриманої судом копії спадкової справи із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області звернулись 17 листопада 2010 року - ОСОБА_1, 30 жовтня 2015 року - ОСОБА_2

Постановами державного нотаріуса від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право власності за законом після смерті ОСОБА_4 через не надання правовстановлюючого документу на спадкове майно.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

За таких обставин, оскільки судом не встановлено інших спадкоємців за законом та з урахуванням обставин, встановлених вище, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували 1/2 частину від 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_4 в рівних частках, тобто по 1/4 частині кожний.

Щодо визнання за позивачами права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житловий будинок -Д, тамбур -д, ганок -д1, сарай -Е, літній душ-Ж, навіс -3, яма зливна -Я, огорожа №1, замощення І, огорожа №5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 8 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, а у випадку якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації нього права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 461 від 23 липня 2007 року присвоєно адресу житлового будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на означені житловий будинок та споруди, земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області належним чином право власності не оформила. Доказів отримання дозволу власника земельної ділянки на забудову, привласнення окремої адреси саме збудованим приміщенням, окремого інвентаризаційного номера житлового будинку матеріали справи також не містять. Доказів того, що саме ОСОБА_4 за власні кошти та з дозволу власника домоволодіння здійснено забудову земельної ділянки, що знаходиться під територію домоволодіння, належного ОСОБА_3 та в наступному належного оформлення зміни меж території домоволодіння, належного ОСОБА_3 суду не надано.

Відтак, з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи, даних технічного паспорту, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки прибудови, побудовані на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області до 13 грудня 1995 року входить до обсягу спадкового майна, яке підлягає визнанню за позивачами в порядку спадкування за законом та заповітом, про що вказано вище.

Щодо вимог про поділ майна між позивачами, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.1278 ЦК України, кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Ст.1267 ЦК України встановлює, що спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Статтями 361, 364, 365 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

З урахуванням викладеного, вбачаючи, що між позивачами досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, належного співвласникам на праві спільної часткової власності, позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна - задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності від 17 квітня 1956 року виданого Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів трудівників на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що в цілому складається з житлового будинку - літ. А, житловою площею 17,8 кв.м. житловою площею 36,7 кв.м., прибудови - літ. а, сараю - літ. В, вбиральні - літ. Г, житлового будинку літ. Д, житловою площею 58,5 кв.м., загальною площею 87,8 кв.м., тамбуру - літ. д, ганку - літ. д1, сараю - літ. Е, літнього душу - літ. Ж, навісу - літ. З, зливної ями - літ. Я, замощення - літ. т, огорожі № 1, огорожі № 2, цоколю літ. ц, воріт №5, хвіртки № 4, огорожі № 5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що в цілому складається з житлового будинку - літ. А, житловою площею 17,8 кв.м. житловою площею 36,7 кв.м., прибудови - літ. а, сараю - літ. В, вбиральні - літ. Г, житлового будинку літ. Д, житловою площею 58,5 кв.м., загальною площею 87,8 кв.м., тамбуру - літ. д, ганку - літ. д1, сараю - літ. Е, літнього душу - літ. Ж, навісу - літ. З, зливної ями - літ. Я, замощення - літ. т, огорожі № 1, огорожі № 2, цоколю літ. ц, воріт №5, хвіртки № 4, огорожі № 5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що в цілому складається з житлового будинку - літ. А, житловою площею 17,8 кв.м. житловою площею 36,7 кв.м., прибудови - літ. а, сараю - літ. В, вбиральні - літ. Г, житлового будинку літ. Д, житловою площею 58,5 кв.м., загальною площею 87,8 кв.м., тамбуру - літ. д, ганку - літ. д1, сараю - літ. Е, літнього душу - літ. Ж, навісу - літ. З, зливної ями - літ. Я, замощення - літ. т, огорожі № 1, огорожі № 2, цоколю літ. ц, воріт №5, хвіртки № 4, огорожі № 5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Виділити ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, житловий будинок - А, прибудова - а, сарай - В, вбиральня - Г, цоколь - Ц, огорожа №2, хвіртка №4, ворота №5, що розташовані по АДРЕСА_1, в житловому будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Виділити ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, житловий будинок -Д, тамбур -д, ганок - д1, сарай - Е, літній душ - Ж, навіс - З, яма зливна - Я, огорожа №1, замощення І, огорожа №5, в житловому будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов