Справа № 301/1986/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Павліченка С.В., Куцин М.М.,

секретарі Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 16 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення розміру часток у спільному сумісному майні подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що у шлюбі з відповідачкою перебував з 20 вересня 1969 року по 16 липня 2015 року, коли шлюб було розірвано рішенням суду і від даного шлюбу народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми.

Під час перебування у шлюбі ними було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами в с.Гребля, 252 Іршавського району. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами видано на імя відповідачки на підставі рішення Іршавського райвиконкому № 133 від 14.06.1989 року. Згідно витягу №369099007 про державну реєстрацію від 23.12.2012 року житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: с.Гребля, 252 Іршавського району Закарпатської області зареєстрований в КП «Іршавське БТІ» за відповідачкою ОСОБА_1. Даний будинок належить їм на праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на те, що будинок вони побудували за кошти, які він заробляв, перебуваючи на заробітках, а відповідачка ОСОБА_1 працювала вчителькою та отримувала невелику заробітну плату, просив визначити частки у спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними спорудами, рівними а саме: по 1/2 частці за кожним із них.

Рішенням Іршавського районного суду від 16 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано частки у спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Гребля, 252 Іршавського району Закарпатської області рівними: 1/2 частка у власності ОСОБА_3, 1/2 частка у власності ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. в поверненні виплат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду, за яким відступити від засади рівності часток подружжя та визначити частки у спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Гребля, 252 Іршавського району Закарпатської області: 5/6 частки у власність ОСОБА_1 та 1/6 частки у власність ОСОБА_3, мотивуючи тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, не встановивши всіх обставин справи, які мають істотне значення.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і дана обставина не перешкоджає розглядові справи у їх відсутності у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 20 вересня 1969 року по 16 липня 2015 року, коли рішенням Іршавського районного суду даний шлюб було розірвано.

Матеріалами справи стверджується, що в період перебування в шлюбі сторонами було збудовано житловий будинок з надвірними спорудами в с.Гребля, 252 Іршавського району, Закарпатської області.

З інвентарної справи № 1648 вбачається, що житловий будинок побудований у 1975 році, сарай, навіс, літня кухня, гараж, вбиральня, ворота, огорожа, колодязь побудовані у 1984 році, літня кухня 1990 рік і свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 05 грудня 1989 року видане на імя ОСОБА_1 і нею проведена державна реєстрація житлового будинку з надвірними спорудами 23.12.2012 року.

У відповідності до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Згідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 60 ч.1 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що житловий будинок з надвірними спорудами в с.Гребля, 252 Іршавського району побудований сторонами під час шлюбу і їх частки у спільній сумісній власності є рівними і відповідач ОСОБА_1 не довела, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, не приймав участі в будівництві будинку, і наявні підстави передбачені ч.2 ст.70 СК України при поділі майна подружжя про відступлення від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення судом не встановлено.

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до даних правовідносин, оцінив докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки доказів суд відобразив у рішенні в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_4