АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2641/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Крижанівської Г.В., Немировської О.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана його представником ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Дарницький районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач пред»явив зазначений позов до відповідача та вказував, що є власником квартири АДРЕСА_1. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 11 листопада 2006 року,остання була зареєстрована в квартирі 09 січня 2007 року, а після народження в 2008 року в цій квартирі був зареєстрований і їх син, ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що з 2012 року відповідач, шлюб з якою розірвано за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року,не проживає в спірній квартирі, позивач просив визнати її такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначає, що суд не взяв до уваги численні акти, складені за участю працівників ЖЕД-206 та показання свідків про не проживання відповідача в спірній квартирі з 18.07.2012 року.

Розгляд даної апеляційної скарги ОСОБА_2 неодноразово призначався судом апеляційної інстанції до розгляду, проте судові повістки направлені на адресу, зазначену представником позивача, були повернуті до суду з відміткою поштових відділень «за закінченням встановленого строку зберігання».

Заяви про зміну місця проживання або адресу листування до суду ні від ОСОБА_2, ні від його представника ОСОБА_3 не надходили.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов»язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов»язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подавши апеляційну скаргу ще 22.12.2015 року , ОСОБА_2 щодо стану даної скарги не цікавиться та засоби щодо прискорення процедури слухання справи не використовує.

Оскільки всі можливі заходи щодо отримання позивачем та/або його представником судових повісток , апеляційною інстанцією вичерпано, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_2 та його представника.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що сторони у справі з 11.11.2006 року перебували в шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , 2008 року народження .

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми № 3 від 04.02.2015 року № 140 в спірній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач з 09.07.2007 року та син сторін , ОСОБА_5 , з 27.08.2013 року .

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2013 року, яке набрало законної сили, вселено ОСОБА_4 разом з дитиною - сином ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1. Зобов»язано ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4 разом з дитиною - сином ОСОБА_5 у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1. При цьому встановлено ту обставину, що ОСОБА_4 з дитиною вимушені були з 11.09.2013 року залишити спірну квартиру внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_7 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 17.09.2013 року та висновком від 24.09.2013 року.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім'ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі набула право користування спірною квартирою за згодою її власника як член його сім»ї, проте після розірвання шлюбу з позивачем з поважних причин не проживає в квартирі , оскільки останнім їй чиняться перешкоди, що встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2013 року .

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Як вже зазначалось вище, у спірну квартиру позивач вселилась як член сім»ї за згодою власника , ОСОБА_2, внаслідок чого остання набула право користування спірною квартирою .

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 добровільно залишила спірну квартиру та не проживала в ній без поважних причин понад один рік, щоб свідчило про втрату нею права на користування житлом, позивач , не надав, проте як матеріали справи містять докази щодо наявності перешкод з боку ОСОБА_2 та його матері, ОСОБА_7 у користуванні ОСОБА_4 спірною квартирою з 11.09.2013 року, що встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2013 року, яке набрало законної сили .

Встановлена даним судовим рішенням обставина щодо часу з якого ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі , відповідно до ст. 61 ЦПК України має єпреюдиційне значення при вирішенні даної справи, внаслідок чого твердження позивача про не проживання відповідача у квартирі з 18.07.2012 року, на увагу не заслуговує, що і враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення .

Не впливатиме на право користування відповідача спірною квартирою і факт розірвання шлюбу між сторонами у справі, оскільки право користування житловим приміщенням в силу ст.405 ЦК України, зберігається і за колишніми членами сім'ї власника жилого приміщення , а також й за членом його сім'ї, у разі зміни самого власника.

Таким чином , беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308 , 313-315 ЦПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана його представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: