Справа № 645/7872/15-ц
Провадження № 4-с/645/10/16
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2016 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.

секретарів судового засідання Сєркової О.М., Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу стягувача ОСОБА_1 на незаконні дії старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в:

06.01.2016 року до суду надійшла скарга позивача (стягувача) ОСОБА_1, в якій він просить суд визнати дії старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49701446 ВП від 09.12.2015 року незаконними.

05.02.2016 року до суду надійшло уточнення до скарги, в якому ОСОБА_1 просив суд стягнути з Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції на його користь судові витрати, пов'язані із наданням правової допомоги в сумі 2204,80 грн..

Скарга мотивована тим, що 08 грудня 2015 року представник стягувача звернувся до державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції (далі ВДВС) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі №645/7872/15-ц від 02.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства, на користь ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільнені за період з 27.07.2015 року по 18.08.2015 року, суму в розмірі 2099,28 грн., а також в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2000 гривень. Постановою державного виконавця від 09.12.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження ВП № 49701446. Про відмову у відкритті виконавчого провадження заявник дізнався 26.12.2015 року, отримавши супровідний лист ВДВС з цією постановою. З вказаною постановою від 09.12.2015 року заявник не згоден, посилаючись на те, що вона винесена безпідставно та в порушення норм діючого законодавства.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, підтримали скаргу з уточненням в повному обсязі та просили суд її задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу судових повісток, а також телефонограм.

Представник ВДВС у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Матеріали справи містять заяву представника ВДВС про розгляд скарги за його відсутності.

До суду 26.01.2016 року надійшло заперечення ВДВС, в якому зазначено, що 08.12.2015 року державному виконавцю для примусового виконання передано заяву про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 (представника за довіреністю ОСОБА_1М.) та виконавчий лист Фрунзенського районного суду м. Харкова № 645/7872/15-ц від 02.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства на користь ОСОБА_1, за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2015 року по 18.08.2015 року, суми в розмірі 2099,28 грн.. Постановою від 09.12.2015 року державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом № 645/7872/15-ц від 02.12.2015 року згідно з п. 4, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». За матеріалами виконавчого провадження до Комінтернівського ВДВС ОСОБА_2 міського управління юстиції була подана заява представника стягувача про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим документом визначеним ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», в заяві представником стягувача зазначено про можливе знаходження майна боржників та їх постійно діючих органів на території Комінтернівського району м. Харкова. Положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. В доданих до заяви про відкриття виконавчого провадження виконавчому документі та інформації про юридичну особу, зазначено що Харківське авіаційне виробниче підприємство знаходиться адресою м. Харків, вул. Сумська, 134, що за територіальністю належить до Київського ВДВС ХМУЮ, у звязку з чим державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ предявлено до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення. Крім того, державний виконавець у вказаній постанові вказав, що відповідно до довіреності ОСОБА_1, виданої на імя ОСОБА_4 18.09.2015 року за реєстровим №1688, ОСОБА_4 не має прав щодо завірення копій документів.

Додатково ВДВС повідомив, що виконавчий лист Фрунзенського районного суду м. Харкова № 645/7872/15-ц від 02.12.2015 року повторно подано до виконання та 22.01.2016 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

У доповненні до заперечення, яке надійшло до суду 12.02.2016 року, ВДВС також заперечує проти покладення на відділ витрат заявника на правову допомогу, посилаючись на недоведеність понесення таких витрат та відсутність квитанції про їх сплату на користь представника ОСОБА_5

З огляду на викладене, ВДВС просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Вислухавши пояснення заявника та його представника дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Щодо строку звернення до суду з цією скаргою суд зазначає, що відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.05.2014 року, строки, визначені у ст. 385 ЦПК України, є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, про наявність постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.12.2015 року заявник дізнався лише 26.12.2015 року (у суботу), отримавши лист від ВДВС, отже останнім днем для звернення до суду із цією скаргою було 05.01.2016 року. Скарга надійшла до суду 06.01.2016 року, що підтверджується штампом канцелярії суду. Заявник, посилаючись на те, що він не встиг вчасно скористуватися своїм правом через святкові (вихідні) дні та допустив мінімальне порушення строків звернення до суду (один день), просив суд поновити строк на звернення зі скаргою до суду.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Таким чином, строк за звернення заявника до суду зі скаргою на незаконні дії старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_3 підлягає поновленню.

В ході розгляду скарги судом встановлено наступне.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року у справі № 645/7872/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2015 року по 18.08.2015 року, суму в розмірі 2099,28 грн., в також в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2000 гривень.

02.12.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова на виконання вищевказаного рішення суду видані виконавчі листи.

08 грудня 2015 року представник стягувача звернувся зі заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі №645/7872/15-ц від 02.12.2015 року. До заяви були додані виконавчий лист, витяг з ЄДР, інформація щодо відкритих рахунків підприємства-боржника та копія довіреності представника стягувача.

Постановою № 49701446 ВП від 09.12.2015 року, винесеною старшим державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУ, відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що стягувачем не надано підтвердження знаходження боржника або його майна на території Комінтернівського району м. Харкова та тим, що довіреність представника стягувача була завірена ним особисто, проте він не мав на це права.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Проте, в порушення вказаної норми, оскаржувана постанова була надіслана стягувачу лише 24.12.2015 року, що підтверджується витягом з офіційного веб-сайту УДППЗ Укрпошта.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, забезпечує на своєму офіційному сайті безоплатний доступ до відомостей з Єдиного державного реєстру, затверджує перелік таких відомостей, що необхідні для видачі документів дозвільного характеру та ліцензій, для укладення цивільно-правових договорів, у тому числі щодо наявності запису про державну реєстрацію припинення або перебування юридичної особи у стані припинення, державну реєстрацію припинення чи перебування у процесі припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, про місцезнаходження або місце проживання, види діяльності, центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо така частка становить не менше 25 відсотків, про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, про юридичних осіб - правонаступників, про відокремлені підрозділи юридичної особи, про осіб, які можуть вчиняти дії від імені особи, у тому числі відомості про розпорядника майна, санатора, голову комісії з припинення, ліквідатора, управителя майна, наявність обмежень щодо представництва, про відкриття виконавчого провадження, та забезпечує можливість пошуку відомостей щодо всіх зареєстрованих осіб, зокрема, за повним чи скороченим найменуванням, іменем, ідентифікаційним кодом, реєстраційним номером облікової картки платника податків, серією та номером паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків у передбаченому законодавством порядку), копіювання та роздрукування таких відомостей.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 466/5 від 31.03.2015 року "Про деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців виписки, витяги та довідки в паперовій та електронній формах відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" мають однакову юридичну силу.

Судом встановлено, що стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №645/7872/15-ц від 02.12.2015 року був наданий витяг з ЄДР на підтвердження знаходження майна боржника на території Комінтернівського району м. Харкова, а саме за адресою вул. Ромашкіна, 5, що є територією місцезнаходження одного із структурних підрозділів підприємства - боржника - Заводу «Тора» ХДАВП.

Крім того, заявник наголосив, що у Комінтернівському ВДВС ХМУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження щодо стягнення суми боргу з Заводу «Тора» ХДАВП, що свідчить про те, що державний виконавець був обізнаний про знаходження майна боржника на території Комінтернівського району м. Харкова.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

У постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.12.2015 року державний виконавець посилається на той факт, що представником стягувача копія довіреності була завірена власноруч, що, на думку державного виконавця, є однією із підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Водночас з тим, сам державний виконавець посилається на вимоги Національного стандарту «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003, відповідно до яких фізична особа, яка подає документи, вправі власноруч засвідчувати копії документів. Вказане право представника стягувача не потребувало додаткового відображення у довіреності, оскільки передбачено Національним стандартом.

Окрім того, представник заявника наголосив, що ним посадовій особі Комінтернівського ВДВС ХМУЮ, що уповноважена на прийом документів, було надано для огляду оригінал довіреності та паспорт представника стягувача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже відповідно до приписів даної норми Конституції, органи і посадові особи, що здійснюють дії спрямовані на виконання судового рішення зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими законами України.

Стаття 124 Конституції України визначає, що, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як передбачено ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Натомість дії державного виконавця під час винесення оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.12.2015 року та надсилання її стягувачу із порушенням ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" свідчать про незаконність дій державного виконавця.

Вказана постанова базувалась на довільному тлумаченні державним виконавцем п.п. 4, 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження".

Такі дії державного виконавця свідчать про безпідставне ухиляння від здійснення своїх обов'язків передбачених Законом, у т.ч. ст. 19 Конституції України та ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження".

Крім того, суд приймає до уваги, що внаслідок повторного подання виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова № 645/7872/15-ц від 02.12.2015 року до виконання, 22.01.2016 року державним виконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що також вказує ВДВС у своїх запереченнях проти скарги.

Таким чином скарга стягувача є підтвердженою поданими матеріалами і в частині порушення строку направлення постанови - постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена 09.12.2015 року, направлена - 24.12.2015 року та отримана стягувачем 26.12.2015 року, а також в частині відсутності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, на які послався у своїй постанові державний виконавець.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі наведеного, суд вважає скаргу законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правову допомогу до скарги заявника був доданий договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 05.01.2016 року, диплом магістра серії ХА № 38422369, який свідчить, що ОСОБА_5 отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство», витяг з ЄДР, калькуляцію-рахунок № 1 від 05.01.2016 року про перелік наданих в рамках цієї справи робіт (послуг) з надання правової допомоги. Згідно з цією калькуляцію, представником заявника було витрачено 4 години для надання правової допомоги, у тому числі: 1 год. для ознайомлення з первісним матеріалом (документами) Замовника (копіями матеріалів виконавчого провадження № 49701446) їх вивчення та аналіз на предмет релевантності, ступеню його ймовірного доказового значення, 2 год. для аналізу нормативного матеріалу, коментарів, розяснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій Верховного Суду України, публікацій науковців, висновків фахівців; 1 год. для складання тексту скарги для оскарження дій державного виконавця в судовому порядку, підготовка додатків та примірників скарги й доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів ознайомлення з первісним матеріалом (документами) Замовника (копіями матеріалів виконавчого провадження № 49701446) їх вивчення та аналіз.

Крім того, суду не надано документів, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги в сумі 2204,80 грн., оформлених у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касових чеків). Калькуляція-рахунок № 1 від 05.01.2016 року з підписами у графах: «сплатив» та «отримав» не є таким доказом.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції витрат, повязаних із наданням правової допомоги в сумі 2204,80 грн., через недоведеність їх понесення заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.383 -387ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на незаконні дії старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_3.

Скаргу стягувача ОСОБА_1 на незаконні дії старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_6 - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49701446 ВП від 09.12.2015 року незаконними.

В частині покладення витрат на правову допомогу на Комінтернівський відділ державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського управління юстиції - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Федорова О.В.