У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Миколаївській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником Ѕ частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 1971 року. Власником другої частини будинку є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2009 року. Внаслідок неправомірних дій відповідачів майну позивача завдано значної шкоди, а саме: руйнування стін, часткове зволоження та замокання стін і стелі, відшарування шпалер та штукатурки, здуття та пошкодження лінолеуму. Вартість завданої відповідачами шкоди встановлено будівельно-технічною експертизою у розмірі 17 910 грн 48 коп. Добровільно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 завдані збитки не відшкодовують. Посилаючись на те, що позивач просила стягнути з відповідачів на її користь 28 930 грн майнової шкоди та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2015 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію майнової шкоди у розмірі 17 910 грн 48 коп. та по 1 000 грн з кожного на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2015 року в частині позовних вимог до ОСОБА_5 скасовано й в цій частині ухвалено нове, яким в позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено. Рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та розподілу судових витрат змінено. Стягнуто на користь ОСОБА_4 із ОСОБА_2 14 925 грн 40 коп на відшкодування майнової шкоди. В іншій частині залишено без змін. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю й направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що відшкодовувати позивачу завдані збитки, спричинені внаслідок проведення самовільної реконструкції домоволодіння, повинна лише ОСОБА_2, оскільки вона є власником Ѕ частини будинку, в якому ОСОБА_5 проводились будівельні роботи з її дозволу та в її інтересах. Також, змінюючи суму відшкодування майнової шкоди, суд зробив правильний висновок, що розмір майнової шкоди визначається без врахування податку на додану вартість, оскільки на час ухвалення рішення у справі позивачем не надано доказів проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна із залученням платника податку на додану вартість. Крім того, вказаними діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, яку суди обґрунтовано стягнули виходячи із характеру та тривалості страждань, завданих позивачу внаслідок пошкодження її майна, тривалості таких страждань й наслідків, що наступили та їх характер.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Миколаївській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова