У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Видавництва «Право» Національної академії правових наук України, Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого», про розірвання договору та стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення Київського районного суду

м. Харкова від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона є автором книги «Науково-практичний коментар до Закону України «Про нотаріат».

27 квітня 2012 року між нею та Видавництвом «Право» Національної академії правових наук України (далі - Видавництво «Право») було укладено договір № 23, відповідно до умов яких останнє зобов'язалось здійснити видання книги «Науково-практичний коментар до Закону України «Про нотаріат», а також здійснити всі необхідні для цього дії: технічне і художнє оформлення твору, виготовлення оригіналу - макету, забезпечити якість видання відповідно до чинних технічних умов та вимог, що ставляться до таких видань, за що ОСОБА_4 сплатила вартість видавничих та поліграфічних робіт у сумі 32 500 грн.

Для виконання умов договору № 23, 26 червня 2012 року між Видавництвом «Право» та Приватним підприємством «Юнісофт»

(далі - ПП «Юнісофт») укладено договір на виконання поліграфічних робіт № 26/06-12, відповідно до умов якого ПП «Юнісофт» зобов'язується виконати поліграфічні роботи з виготовлення продукції належної якості згідно зі стандартами поліграфічного виробництва в межах допусків технологічного процесу.

Видавництвом «Право було випущено 500 примірників книги «Науково-практичний коментар до Закону України «Про нотаріат», з яких: 122 реалізовано та перераховано грошові кошти в сумі 16 068 грн 80 коп. на рахунок позивачки, 18 надіслано як обов'язкові примірники, 359 повернуто автору у зв'язку із закінченням строку реалізації.

Також позивачка вказувала, що з вини відповідача договір не було виконано належним чином, книгу «Науково-практичний коментар до Закону України «Про нотаріат» взагалі заборонено випускати в світ нормами чинного законодавства, книга випущена з істотними недоліками, які не можуть бути усунені, оскільки відповідачем не зазначено ні адресу друкарні ПП «Юнісофт», ні серію, номер, дату видачі свідоцтва про внесення

ПП «Юнісофт» як виготовлювача продукції до Державного реєстру, а отже відповідач порушив положення договору від 27 квітня 2012 року № 23.

На підставі наведеного вище ОСОБА_4 просила суд розірвати договір від 27 квітня 2012 року № 23, укладений між ОСОБА_4 та Видавництвом «Право» Національної академії правових наук України та Національного університету «Юридична академія України імені ЯрославаМудрого»; стягнути з Видавництва «Право» Національної академії правових наук України та Національного університету «Юридична академія України імені ЯрославаМудрого» на її користь завдані збитки в сумі

16 431 грн 20 коп. та завдану моральну шкоду в сумі 5 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада

2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Видавництва «Право» судові витрати на правову допомогу в розмірі 11 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року скасовано в частині стягнення судових витрат, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат на правову допомогу залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомог.

Відповідно п. 48 зазначеної постанови встановлено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

20 травня 2014 року між Видавництвом «Право» Національної академії правових наук та Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого та фізичною особою-підприємцем укладено Договір про виконання юридичних робіт та надання юридичних послуг № 05/14-02.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218 грн Максимальна вартість години участі особи, яка надавала правову допомогу, складає 487,20 грн. Згідно із актом здачі-приймання виконаних робіт за договором про виконання юридичних робіт та надання юридичних послуг від 20 травня 2014 року № 05/14-02 загальний розмір витраченого часу при підготовці та розгляду справи становить 23 години. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу обсягом 23 години чистого часу складає 11 205 грн 60 коп.

Згідно з рахунком-фактури від 20 травня 2014 року № 05/14-01 та від 24 червня 2014 року № 06/14-02 відповідач сплатив за надання правової допомоги 11 000 грн (а. с.109-119).

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позивача ОСОБА_4 на користь Видавництва «Право» Національної академії правових наук Національного університету «Юридична академія України ім. Ярослава Мудрого» суми втрат на правову допомогу, що підтверджена належним та допустимим доказами у справі у розмірі 11 000 грн.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги щодо порушення умов договору зі сторони відповідача, що завдало шкоди ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 рокув частині вирішення зазначених позовних вимог було залишено без змін.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада

2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат на правову допомогу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана