АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5051/16 Справа № 2-2994/11 Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В.С. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2010 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (місце знаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Університетна, 2А; поштова адреса: 49027, м. Дніпропетровськ, вул Дзержинського,23, ) суму заборгованості за кредитним договором №6015733 від 21 лютого 2008року у розмірі 296 068,84грн., з якої заборгованість по кредиту у розмірі 224 503,11грн., заборгованість про процентам за користування кредитом у розмірі 62 166,30грн., пеня за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 9 399,43грн.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (місце знаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Університетна, 2А; поштова адреса: 49027, м. Дніпропетровськ, вул Дзержинського,23, ) державне мито у розмірі 1700,00грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн. (сто двадцять гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог «Першого Українського Міжнародного банку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2008 року між сторонами було укладено Кредитний договір № 6105733, на умовах якого співвідповідач одержав кредитні кошти у розмірі 228 118,00 грн.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 21 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 6106473, згідно якого останній поручився солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, в період дії кредитного договору позичальник систематично допускав прострочення по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25.02.2009 року позичальник вже мав прострочену заборгованість по кредиту у сумі 778,29грн. та прострочені відсотки у розмірі 5 608,29 грн.

Вимогою від 25 лютого 2009 року позивач, посилаючись на обставини допущених позичальником умов укладеного договору щодо своєчасного та повного повернення банку кредитних коштів та плати за кредит, вимагав від ОСОБА_3 достроково повернути банку всю суму кредиту та проценти за користування кредитом. Також пропонував позичальнику з метою врегулювання спору сплатити наявну станом на 25.02.2009 року прострочену заборгованість по кредиту у сумі 778,29 грн. та прострочені відсотки у розмірі 5 608,29 гри.

Листом від 03 березня 2009 року позивач, посилаючись на обставини допущених позичальником умов укладеного договору, щодо своєчасного та повного повернення банку кредитних коштів та плати за кредит, вимагав від поручителя достроково повернути банку всю суму залишку по кредиту та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 6105733 від 21 лютого 2008 року, станом на 26 жовтня 2010 року складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту і 9 722, 62 грн. та поточного залишку за тілом кредиту і у сумі 214 780,49 грн.; простроченої заборгованості за процентами кредиту - у сумі 61 714,02 грн. та поточної заборгованості за нарахованими процентами - у сумі 452, 98 грн. За порушення зобов'язання по поверненню кредиту та процентів за користування кредитом у період із 26.10.2009 р. по 26.10.2010 року позичальнику нарахована пеню за не своєчасне виконання зобов'язань за кредитом - у сумі 1 234,64 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті процентів - у сумі 8161,79 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

У відповідності до ст.530 ЦПК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якою визначений вказівкою на подію, як неминуче мас наставати, підлягає виконанню з настанням події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явленим Вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За правилом ч.1 ст.6І2 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мес право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Відповідно до п.3.5.7., п.4.2.2. кредитної угоди №6105733 від 21 лютого 2008 року, у разі порушеній Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту разом із розрахованими процентами, яку позичальник зобов'язаний, у відповідності до п.4.3.5. договору, виконати в строк не пізніше семи календарних днів з дня її отримання.

У відповідності до п.5.5.2 Договору, у випадку порушення зобов'язань з повернення кредиту та процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у відповідний період порушення виконання основного зобов'язання. А також згідно п.3.1.4., 5.5.3 крім пені, позичальник зобов'язаний за весь час прострочення сплатити банку проценти на суму простроченого основного боргу за ставкою 14,99% річних.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого із них окремо.

Задовольняючи позовні вимоги як до позичальника, так і до поручителя, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за договором останніми не виконуються, що є підставою до задоволення позову .

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в частині стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2 як поручителя ,оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами,а також правовій позиції Верховного Суду України по даній категорії справ.

Відповідно до п.1.2 цього договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного богу, процентів, пені, неустойки.

Досудовою вимогою від 25.02.2009 року Банк вимагав від позичальника дострокового повернення банку всієї суму кредиту та процентів за користування кредитом. Таким чином, банк повідомив позичальника, що керуючись п. 3.5.7, 3.5.8 та 4.2.2 кредитного договору використав своє право на повернення кредиту достроково, таким чином встановив нову дату виконання основного зобов'язання.

Згідно вимоги Банку від 25.02.2009 року № DNI-21.1/85 про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредиту Позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит та нараховані відсотки через 30 днів з дня отримання вимоги. Вимогу позичальник отримав 05.03.2009року, що підтверджено відміткою поштового відділення про вручення.

Протягом 6 місяців після настання нового строку повернення кредиту Банк не звернувся до суду з позовом по Поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого і договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 , ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення-невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов»язання» ( статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось вище, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, виходячи з умов договору щодо поруки, право кредитора до поручителя виникає за кожний черговий платіж . починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 21 числа поточного місяця, а з грудня 2008 року боржник припинив оплату платежів, то починаючи з 22.12.2008 року (момент настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням) по 22.06.2009 року Банк мав право звернутися до Поручителя в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням , оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.

Як вбачається з матеріалів справи , останній платіж боржником був здійснений у листопаді 2008 року, а в суд з позовом банк звернувся 05.11.2010 році.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 - скасуванню.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С. Городнича