Справа № 145/1010/16-ц
Провадження №2/145/580/2016
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"18" листопада 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування Сікори О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що з відповідачем перебувала в шлюбі. У них є дочка -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 січня 2010 року шлюб між ними розірваний. Дочка проживає з нею і перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально- побутових умов проживання сім'ї. Рішенням Тиврівського районного суду від 24.12. 2009 року з ОСОБА_3 на її користь присуджені аліменти в розмірі 350 грн. на утримання дочки ОСОБА_5.

З часу розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не спілкується з нею, не цікавиться станом її здоров'я та розвитку. Він навіть не відвідує її та не спілкується з нею. Дані обставини стверджуються актом обстеження матеріально - побутових умов проживання сім'ї. Їх донька є інвалідом з дитинства, вона потребує особливої уваги та піклування. ОСОБА_5 навчається в Гніваській школі № 1 ім. Макаренка за індивідуальною формою навчання. Навчальні плани та погодження розкладку навчань складає разом з класним керівником та адміністрацією школи вона. ОСОБА_3 за шість років індивідуального навчання ні разу не спілкувався ні з класним керівником, ні з учителями, які проводять навчання з ОСОБА_4.

Відповідач не сплачує присуджені судом аліменти, допустив велику заборгованість. На даний час збільшується вартість життя, витрати на утримання дочки збільшуються. Встановлений законом прожитковий мінімум для дитини старшої 6 років становить з 1 травня 2016 р. 1531 грн.

Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж присуджені рішенням суду від 24.12.2009 р., так як прожитковий мінімум для такої дитини, як їх дочка, на сьогоднішній день становить 1531 грн. Справедливим буде, якщо він буде сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно..

Просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р народження, який народився в м. Гнівань Тиврівського району батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду від 24.12.2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження з 350 гривень на 800 гривень, щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_3 три рази ( 30.09., 26.10. та 18.11.2016р.) в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується адресною довідкою, повернути поштовими конвертами з відмітками про те, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Згідно ч.4 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача, що узгоджується з вимогами ст.. 224 ЦПК України.

Представник органу опіки та піклування - Тиврівської РДА Сікора О.Г. вважає позов обґрунтованим.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 29.01.2010року а № 131 відділом РАЦС Тиврівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між ними (а.с.).

Сторони мають дитину: дочку - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Дитина проживає з позивачкою, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов поживання від 15.06.2016р. (а.с.12).

Відповідно до Принципів 2,4,6 Декларації прав дитини, проголошеню Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності; дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

ОСОБА_4 -інвалід, що стверджується посвідченням ААБ №264557 (а.с.7), потребує особливої уваги та догляду. Проте, ОСОБА_3 не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її харчування, медичний догляд, лікування; не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її життя.

Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.06.2016р. ОСОБА_3 з 2009року не відвідує дитину, не приймає участі в її вихованні та лікуванні.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.12.2009 року з ОСОБА_3 на користь позивачки присуджено аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 350 грн. щомісячно (а.с.8).

Проте, в період з жовтня 113 по квітень 2015р., червень - листопад 2015р., січень-вересень 2016 року аліменти відповідач не сплачував, заборгованість склала 10350 грн., що стверджується розрахунком заборгованості державного виконавця ВДВС Тиврівського районного управління юстиції (а.с.62).

Згідно довідки АС ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 м. Гнівань від 16.06.2016року (а.с.11) ОСОБА_4 навчається в 6-а класі за індивідуальною формою навчання. Мати -ОСОБА_1 постійно опікується донькою, бере участь у складанні індивідуального навчального плану для доньки, погоджує розклад навчальних занять, щочетверга привозить ОСОБА_4 на навчальні заняття в школу. Батько -ОСОБА_3 жодного разу, протягом шести років не спілкувався з класним керівником ОСОБА_8, адміністрацією школи, учителями-предметниками.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона протягом семи років є масажистом ОСОБА_4 Жодного разу в сім'ї, де проживає дитина, вона батька не бачила. Зі слів ОСОБА_4 батько її не відвідує, в школу не ходить, ні разу не телефонував, її життям, здоров'ям не цікавився. Участі в її вихованні не приймає.

Свідок ОСОБА_10 - вчитель фізики та математики ЗОШ І-ІІІ ступенів м.Гнівань №1 показала, що з 01.09.2016року вона проводить з ОСОБА_4 індивідуальні заняття. В даній школі працює з 1978року. Дитина з 6-ти років знаходиться на індивідуальному навчанні, її привозять до школи один раз в тиждень. Дитина потребує стороннього догляду. Зі слів вчителів їй відомо, що ОСОБА_3 жодного разу до школи не приходив, життям дитини не цікавився, на всіх заходах в школі був присутній дід дитини - ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 - похресниця її чоловіка. Сім'ю, в якій проживає дитина, знає 11 років. Відвідує їх не рідше разу в місяць. Вдома у дівчинки ОСОБА_3 бачила останній раз на день її народження, коли їй виповнилось 5років. Дитина потребує стороннього догляду. Проте останніх сім років ні додому, ні до школи до дитини батько не приходив, її життям не цікавився. Аліменти сплачував не в повному обсязі.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування -Тиврівської РДА від 30.09.2016р. ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, не забезпечує дитину належним доглядом та вихованням, не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Таку по вед інку можна розцінювати як умисне ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення його батьківських прав відносно дочки -ОСОБА_4 є доцільним.

Враховуючи викладене, вбачаються підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки -ОСОБА_4

Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Суд вважає позов про зміну розміру аліментів обґрунтованим, виходячи з такого.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

На час ухвалення рішення суду від 24.12.2009рок прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку становив 632грн. в місяць ( Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 р.» від 28.12.2007 року №107-ІУ ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009рік» №835-ІУ).

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1531 грн. з 1 грудня - 1637 грн. в місяць.

Із збільшенням віку дитини , відповідно зросли витрати на її утримання, прожитковий мінімуму на дитину з дня ухвалення збільшився, що свідчить про погіршення майнового становища позивачки.

Враховую викладене, суд вважає за необхідне змінити розмір присуджених аліментів, визначивши їх в сумі 800грн. щомісячно, що відповідає половині прожиткового мінімуму для дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 174, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України ст.ст. 141, 164, 165, 166, 180, 183, 192 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р народження, батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду від 24.12.2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 800грн. щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили до повноліття дитини.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 24.12.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в прибуток держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Тиврівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд, шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя: Н. О. Кіосак