Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 415/2718/16-ц
Провадження № 22ц/782/765/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Фарятьєва С.О.

суддів: Коротенка Є.В., Авалян Н.М.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, який в подальшому уточнила, обґрунтовуючи його тим, що починаючи з 2010 року вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Під час сумісного проживання у них народились діти: син ОСОБА_4, 24.06.2011 р. нар. і дочка ОСОБА_5, 12.01.2016 р.нар., батьком яких є відповідач. Після припинення сімейних відносин вона продовжує мешкати у будинку № 54 по вул. Гвардійській м. Лисичанська Луганської області, який належить їм на праві спільної сумісної власності.

В літній період часу вона має намір виїзджати з дітьми за кордон, з метою їх оздоровлення, до своєї матері ОСОБА_6 у Росію, яка має власний будинок і матеріально забезпечена. Однак відповідач своєї згоди на тимчасовий виїзд дітей, з поверненням їх до України, не надає. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон, з поверненням в Україну, неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, 24.06.2011 р. нар. і дочки ОСОБА_5, 12.01.2016 р. нар., до досягнення ними 16-річного віку, до своєї матері ОСОБА_6, а саме до Російської Федерації, за адресою: Воронізька область, Каменський район, село Кодинцево, вул. Ярова, буд. 3, без згоди батька, у її (позивача) супроводі.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2016 року постановлено позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за адресою: Російська Федерація, Воронізька область, Каменський район, село Кодинцево, вул. Ярова, буд. 3, до матері позивача ОСОБА_6, та повернення в Україну неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі їх матері ОСОБА_3, без згоди їх батька ОСОБА_2, на період з 05 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року.

Надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про зобовязання їх повернення в Україну, у супроводі їх матері ОСОБА_3, без згоди їх батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на з 05 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року включно.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що суд необєктивно дослідив всі обставини по справі та виніс рішення, яке суперечить встановленим фактам та номада діючого законодавства.

Під час розгляду справи апеляційним судом позивачем ОСОБА_3 було подано письмову заяву про відмову від своїх позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, оскільки ще до постановлення рішення судом дітей було вивезено за межі України з їх спільної згоди, чим було вирішено спір між ними.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення позивача та відповідача, який проти доводів викладених у письмовій заяви позивача не заперечував та дослідивши матеріали справи судова колегія вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

В силу ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. А відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Положеннями ч. 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205, 207 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Наслідки відмови від позову, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, позивачу розяснені, про що нею було зазначено у своїй письмовій заяві.

У відповідності із вимогами п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду на апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

За таких обставин судова колегія вважає за можливе прийняти відмову позивача ОСОБА_3 від позову, оскільки таким чином вона розпорядилась своїми процесуальними правами, в звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310, ст. ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2016 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька закрити.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після її проголошення.

Головуючий:

Судді: