У х в а л а

іменем україни

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О., Ступак О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області з участю прокуратури Приморського району м. Одеси про відшкодування шкоди, заподіяною незаконними діями органів слідства, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 20143 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в 1986 році проти нього була незаконно порушена кримінальна справа, він незаконно утримувався під вартою з 19 липня 1986 року по 19 січня 1987 року, після чого звільнений на підписку про невиїзд.

Згодом справу було закрито за п. 2 ч.1 ст. 6 КПК України.

У зв'язку з незаконним порушенням кримінальної справи, незаконним затриманням, арештом, і утриманням під вартою протягом 6 місяців, незаконними обшуками і накладанням арешту на майно та його частковим вилученням, пред'явленням безпідставних звинувачень у низці злочинів, які він не здійснював, тривалим утриманням на підписці про невиїзд до 12 липня 2005 року та іншими незаконними слідчими і оперативно-розшуковими діями, а також ухиленням від надання своєчасної, достовірної інформації щодо припинення кримінальної справи та скасування запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, просив стягнути з держави Україна за рахунок державного бюджету (державного бюджету) майнову шкоду, завдану втратою роботи і зменшенням доходів (заробітку), який він мав до арешту, у сумі 1 097 505 грн та компенсацію моральної шкоди у розмірі 800 000 грн, забов'язати Державну казначейську службу України і її головне управління в Одеській області списати стягнуту суму з державного бюджету України і перерахувати на його рахунок.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, поданій представником ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані рішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки на час звернення ОСОБА_4 з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної органами слідства, минуло 27 років з часу його затримання та утримання під вартою, СРСР як держава припинив своє існування, а законодавство, яке діяло в СРСР, втратило свою чинність.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак