Номер провадження: 22-ц/785/1489/16
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Станкевича В.А., Варикаші О.Д.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та просить стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 19090 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., та судових витрат.

Позивачі посилаються на те, що шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 вересня 2014 року. Відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1, по вул.М.Жукова у м.Одесі, при зміні напрямку руху-поворот ліворуч, не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_2, який належить позивачці ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_2.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди в розмірі 19090 грн. У задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми моральної шкоди в розмірі 10000 грн. відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 року, виправлені описки в рішенні від 17 березня 2015 року, а саме замінено помилково вказану дату рішення суду 23.03.2015 року на 17.03.2015 року, та четвертий абзац резолютивної частини рішення суду викладено у наступній редакції «Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 гривень».

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної0 скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що 14 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1, по вул. М.Жукова у м. Одесі, при зміні напрямку руху-поворот ліворуч, не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_2, який належить позивачці ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_2.

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124 КпАП України, та на нього був накладений штраф у розмірі 425 гривень.

Згідно рахунку-фактури №42 від 15.11.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Деу», державний номер НОМЕР_2 складає 5000 грн. На підставі накладної від 10.12.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Деу», складає 14090 грн.

Власником автомобіля «Деу», державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3.

При викладених обставинах суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 19090,00 гривень.

Відмовляючи у стягненні з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Позивач ОСОБА_2 не надав доказів того, що діями відповідача йому було спричинено моральних страждань, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Позивач до позовної заяви надав копію полісу №АС/ 8576320 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 7), відповідно до якого цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, однак позивачем не були пред'явлені вимоги до страховика. Враховуючи те, що вимоги про стягнення моральної шкоди позивач пов'язував з заподіянням матеріальної шкоди, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

В.А. Станкевич

О.Д. Варикаша