Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Матіос А.О., Ткаченко І.І., Калашніковій Л.Д.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експерта комісія Міністерства охорони здоров'я України» (надалі ДЗ «Центральна МСЕК»), третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (надалі Фонд ССНВВПЗ України) про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати акт ЦМСЕК від 256 від 21.10.2014 р про відсутність причинного зв'язку смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., з професійним захворюванням; також просить встановити причинний зв'язок смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., з професійним захворюванням; також просить зобов'язати відповідача видати довідку про встановлення причинного зв'язку смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., з професійним захворюванням з 21.10.2014 р., а також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 33 366,0 грн.

Позов мотивований тим, що у 1994 р. у її чоловіка ОСОБА_7 виявлено професійне захворювання - антракосилікатоз 1 ступеню, тобто хронічну хворобу легень. З цього часу перебував на диспансерному обліку і постійно лікувався в стаціонарах м.Красний Луч (Луганська область), відділеннях профпатології Луганської обласної клінічної лікарні. У 2005 р. у ОСОБА_7 на фоні даної хвороби виявлено онкозахворювання нижньої долі правої легені. У 2010 р. у ОСОБА_7 на фоні антракосилікатозу 1 ступеня встановлено рак нижньої долі правої легені. З 14.06.2011 р. ОСОБА_7 встановлено 90% ступню втрати працездатності безстроково по антракосилікатозу 1 ступеню, ускладненому раком нижньої долі правої легені та з цього часу отримував постійне лікування раку в Краснолучському онкодиспансері. Стверджує, що одним з наслідків лікування раку (хіміотерапії) є ризик виникнення інфекційних захворювань. Не зважаючи на активне специфічне лікування, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_7 помер. В реєстраційні картці хворого злоякісним новоутворенням зазначено, що ОСОБА_7 проходив хіміотерапію та у вересні 2013 р. у нього встановлено генералізацію процесу, тобто розширення (розростання) раку легень . Відповідно до експертизи трупа, розпочатої 30.09.2013 р. та закінченої 28.10.2013 р., смерть ОСОБА_7 настала внаслідок туберкульозу легень (інфекційне захворювання), ускладненим правостороннім спонтанним пневмотораксом на фоні антракосилікатозу. Стверджує, що смерть ОСОБА_7 є сукупним результатом антракосилікатозу 1 ступнею, раку легень та туберкульозу, оскільки вказані хвороби виникли в одному органі (легені), цілеспрямовано лікувались з 1994 р. (що зробили легені піддатливими до інших захворювань), а тому є наслідком професійного захворювання. Але 21.10.2014 р. ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» прийнято рішення - Акт № 256 - про невстановлення зв'язку смерті її чоловіка ОСОБА_7 з професійним захворюванням, яке вважає протиправним. Крім того, зазначає, що відповідачем порушені вимоги Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 168-2/о, затвердженої наказом МОЗ України від 30.07.2012 р. № 577, в частині вимог до оформлення Акту та проведення засідання МСЕК, яка розглядала питання причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 з професійним захворюванням, без участі представника Фонду. Залишення без задоволення чисельних листів та скарг позивача щодо протиправності рішення відповідача завдало їй суттєвих страждань. Померлий ОСОБА_7 був єдиним годувальником в сім'ї, а тому позивач залишилась без соціальних відрахувань під час економічної кризи. В зв'язку з чим позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 33 366,0 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 03.03.2016 р., яка набула законної сили, провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 з професійним захворюванням закрито на підставі ст.205 ч.1 п.1 ЦПК України.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, наполягаючи на наявності причинного зв'язку між смертю ОСОБА_7 та професійним захворюванням, яке в нього була за життя. Додав, що ОСОБА_7 до часу смерті отримував страхові виплати від виконавчої дирекції Фонду соц.страхування від нещасних випадків та проф.захворювань в м.Красний Луч Луганської області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією. Похований ОСОБА_7 також в м.Красний Луч Луганської області.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та надав письмові заперечення, вказуючи, що рішення ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» є правомірним та законним, та посилаючись на таке. Вивченням мед експертних документів було встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за даними трудової книжки професійну діяльність припинив у 1991 році. Перебував на обліку в зв'язку з професійним захворюванням «Антракосилікатоз 1 ст., ЛН 1 ст.» з 1994 року. З цього приводу йому визначалось 25% втрати професійної працездатності безстроково. Група інвалідності не встановлювалась. В наступні роки прогресування професійного захворювання не спостерігалось. У 2010 році діагностовано онкозахворювання правої легені, в зв'язку з чим ОСОБА_7 у 2011 році був визнаний інвалідом 1-Б групи зі встановленням 90% втрати працездатності. ІНФОРМАЦІЯ_2 року хворий помер. З результатами судово-медичних досліджень №№ 302, 2818, 6381 причиною смерті ОСОБА_7 стало не онкозахворювання легень, а туберкульоз легень з ділянками казеозного некрозу з ураженням печінки та кахесією, декомпенсація серцево-судинної недостатності, інтоксикаційний синдром на тлі ішемічної хвороби серця. Дані захворювання носили загальний характер. У висновку медично-експертної комісії ДЗ «УкрДерж НДІ МСПІ МОЗ України» від 12.05.2014 р. № 145 також зазначається про відсутність причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 з професійним захворюванням. Встановити причинний зв'язок смерті ОСОБА_7 з професійним захворюванням неможливо через розбіжності результатів судово-медичного дослідження, отриманих під час розтину та настання смерті, та діагнозами, встановленими за життя хворого.

Представники третьої особи в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, представником ОСОБА_4 подані заперечення, мотивовані таким. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів, а тому його встановлення не є компетенцією суду. Відповідно до попереднього лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_7 від 30.09.2013 р. № 302 причина смерті останнього не уточнена. В період з 30.09.2013 р. по 28.10.2013 р. експертом СМЕ Краснолуцького відділення бюро СМЕ Луганського УЗО було проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7, згідно з висновками (№ 302) якої смерть останнього настала внаслідок туберкульозу легень (інфекційне захворювання), ускладненим правостороннім спонтанним пневмотораксом на фоні антракосилікатозу. За наполяганням позивача в 2013 р. були проведені ще 2 додаткові судово-медичні експертизи від 25.10.2013 р. № 2818 та 28.10.2013 р. № 6381, які підтвердили висновок СМЕ від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № 302. Питання причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 розглядалось Луганською обласною МСЕК. Згідно висновку ДЗ «УкрДерж НДІ МСПІ МОЗ України» від 12.05.2014 р. № 145 «причиною смерті ОСОБА_7 є декомпенсована серцево-судинна недостатність, інтоксикаційний синдром на тлі ішемічної хвороби серця некронефрозу з ураженням внутрішніх органів туберкульозної етіології. Дані захворювання є загальними, тому причинного зв'язку між його смертю та професійним захворюванням немає». В жовтні 2014 р. дане питання розглядалось Центральною МСЕК МОЗ України, яка актом № 256 від 21.10.2014 р. прийшла до висновку, що причинно-наслідковий зв'язок смерті ОСОБА_7 з професійним захворюванням встановити неможливо через розбіжності результатів судово-медичного дослідження з діагнозами, встановленими за життя хворого. В зв'язку з повторними зверненнями позивача до МОЗ України Центральна МСЕК МОЗ України в березні-квітні 2015 р. ще раз вивчала медичні документи і підстав для зміни свого попереднього рішення не знайшла. Позивач неодноразово оскаржував висновки Центральної МСЕК МОЗ України від 21.10.2014 р. № 256 до Міністерства охорони здоров'я, однак відділ медико-соціальної експертизи Департаменту медичної допомоги МОЗ України підтвердив легітимність висновків Центральної МСЕК про відсутність причинного зв'язку між смертю ОСОБА_7 та професійним захворюванням. Всі медичні органи України, уповноважені розглядати питання наявності зв'язку смерті ОСОБА_7 з професійним захворюванням, дійшли єдиного висновку, що такий зв'язок відсутній через смерть ОСОБА_7 від туберкульозу, який, згідно медичної науки, є інфекційним захворюванням із повітряно-крапельним механізмом передачі, що унеможливлює виникнення такої хвороби з проф.захворюванням. Доводи позивача про те, що смерть ОСОБА_7 в результаті туберкульозу є наслідком професійного захворювання (антракосилікатозу) за встановлених обставин є припущенням. Законодавчо передбачений певний порядок встановлення причин смерті інваліда з наявним в нього професійним захворюванням, розгляд яких відноситься до виключної компетенції МСЕК. Дії Центральної МСЕК з цього питання повністю узгоджені з нормативно-правовими актами та ставити під сумнів висновки ЦМСЕК Фонд не вбачає підстав.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що з 1994 р. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в зв'язку з професійним захворюванням «Антракосилікатоз 1 ст., ЛН 1 ст.» з місцем свого проживання (в м.Красний Луч Луганської області). В 2010 році у ОСОБА_7 діагностовано онкозахворювання правої легені, в зв'язку з чим 25.06.2011 р. Краснолуцькою МСЕК Луганської області ОСОБА_7 була встановлена безстроково інвалідність 1-Б групи за професіональним захворюванням зі встановленням 90% втрати працездатності.

Вказані обставини підтверджені медичними документами та не оспорюються сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер в м.Красний Луч Луганської області, смерть якого зареєстрована актовим записом № 1043 від 04.10.2013 р., складеним відділом державної РАЦС реєстраційної служби Краснолуцького МУЮ у Луганській області.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (експертиза трупа) № 302, проведеної експертом СМЕ Краснолуцького міського відділення бюро СМЕ Луганського УЗО в період з 30.09.2013 р. по 28.10.2013 р., смерть ОСОБА_7 настала внаслідок туберкульозу легень (інфекційне захворювання), ускладненим правостороннім спонтанним пневмотораксом на фоні антракосилікатозу.

Згідно п.9 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Відповідно до п.2.1 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 15.11.2005 року № 606, передбачено, що перелік МСЕК, на які покладаються функції щодо встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затверджується відповідним наказом Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управлінь охорони здоров'я обласних, Севастопольської міської і головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської державних адміністрацій.

Пунктом 6.1.1 „Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат", затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 24 від 27.04.2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22,06.2007р. за № 715/13982, передбачено перелік документів для призначення страхових виплат в разі смерті потерпілого. Одним із документів, за умови подання яких робочий орган виконавчої дирекції Фонду приймає рішення про виплати, є висновок МСЕК про причинний зв'язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання.

Тобто органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, є лише медико-соціальна експертна комісія.

Відповідно до п.п. 1.2-1.3 р.1 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої МОЗ України від 15.11.2005 р. № 606, причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом - це зв'язок, яким можна встановити між перебігом професійних захворювань (отруєнь) або наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину та настання смерті.

Як вбачається з наданих документів, питання наявності причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 розглядалось Луганською обласною МСЕК, якою, за наполяганням представника Фонду ССНВ через непідтвердженість ускладень за життя померлого, мед експертна документація направлена на консультацію в Українській державний НДІ медико-соціальних проблем інвалідності м.Дніпропетровська.

Згідно висновку зазначеного Інституту від 22.05.2014 р. № 145 «причиною смерті гр..ОСОБА_7 є некомпенсована серцево-судинна недостатність, інтоксикаційний синдром на тлі ішемічної хвороби серця, некронефрозу з ураженням внутрішніх органів туберкульозної етіології. Дані захворювання є загальним, тому причинного зв'язку між його смертю та професійним захворюванням немає».

Відповідно до п.2.13 Інструкції висновок Українського науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності м.Дніпропетровська є консультативним для МСЕК.

Судом встановлено, що в жовтні 2014 р. питання наявності причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 з наявним у нього професійним захворюванням розглядалось відповідачем у справі - Центральною медико-соціальною комісією МОЗ України.

Згідно з актом № 256 від 21.10.2014 р., комісія прийшла до ріяшенн, що відповідно до п.1.2-1.3 наказу МОЗ від 15.11.205 р. № 606 причинно-наслідковий зв'язок смерті ОСОБА_7 відстуній, оскільки туберкульоз, як ускладення профзахворювання, не було виявлено за життя хворого (п.24 акту).

Пунктом 2.17 зазначеної вище Інструкції передбачено, що рішення МСЕК про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом може бути оскаржене заявником або представником Фонду згідно з розділом V Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.92 № 83 (83-92-п) (із змінами), шляхом подання протягом місяця з моменту отримання висновку МСЕК письмової заяви до МСЕК, в якій розглядалося встановлення причинного зв'язку смерті, або до Кримської республіканської, обласної, центральної міської МСЕК або до відповідного відділу (управління) охорони здоров'я.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської МСЕК може бути оскаржене до МОЗ України, за дорученням якого справи можуть бути розглянуті в Українському державному науково-дослідному інституті медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України (м. Дніпропетровськ), Українському державному науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів МОЗ України (м. Вінниця) або визначеною комісією іншої області.

Відповідно до 2.19. Інструкції рішення МСЕК з питань причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом може бути оскаржене до суду у встановленому законодавством порядку.

Позивач, як дружина померлого ОСОБА_7, має право на оскарження рішення відповідача, оскільки його прийняття впливає на реалізацію права на соціальний захист, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач вимагає встановлення причинного зв'язку смерті з профзахворюванням у померлого ОСОБА_7 на підставі експертизи трупа від 28.10.2013 р., яка встановила, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок туберкульозу легень (інфекційне захворювання), ускладненим правостороннім спонтанним пневмотораксом на фоні антракосилікатозу, яке є професійним захворюванням.

За клопотанням представника позивача, ухвалою від 03.03.2016 р. у справі була призначена комісійна судово-медична експертиза, проведення якої було доручено Київському міському бюро СМЕ. Дана експертиза не було проведена експертною установою в зв'язку з неможливістю надання гістологічного архіву з трупу ОСОБА_7, похованого на території, яка відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на ліні зіткнення», входить до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

При цьому, відповідно до Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України № 606 від 15.11.2005 р., саме МСЕК є органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом.

Відповідно до п.2.14 вищезазанченої Інструкції, остаточне рішення про наявність або відсутність причинного зв'язку смерті з процесійним захворюванням МСЕК може прийняти тільки після всебічного вивчення наданої медичної документації потерпілого, запиту й розгляду, у разі потреби, додаткових документів та проведення необхідних консультацій.

Як вбачається з наданих представником відповідача документів, рішення Центральною МСЕК приймалось відповідно до вимог Інструкції на підставі детального вивчення медико-експертної справи ОСОБА_7 та перелічених в п.2.4 Інструкції документів, з врахуванням перебігу його основних захворювань, ускладнень, перебування ОСОБА_7 на інвалідності, його лікувань, брались до уваги результати судово-медичного дослідження трупа. Акт № 256 від 21.10.2014 р. відповіжає вимогам чинного законодавства.

Суд не має підстав ставити під сумнів висновок Центральної МСЕК про відсутність причинного звязку смерті з професійним захворюванням. Посилання представника позивача на те, що смерть ОСОБА_7 є сукупним результатом раку легень та туберкульозу професіонального захворювання - антракосилікатозу 1 ступнею не може бути прийнято до уваги, оскільки є тільки твердженням за його думкою, та не підтверджується належними та допустими доказами у справі.

Посилання представника позивача на порушення відповідачем при складанні акту від 21.10.2014 р. № 256 пункту 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 р. № 1417, яким встановлено, що комісія складається з представників , в т.ч. і Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а 21.10.2014 р. представник Фонду не брав участі, не заслуговують на увагу, оскільки не регулює правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, в зв'язку з тим, що визначає процедуру щодо живих осіб. Відповідно до п.1 Положення воно визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Вказані обставини дають суду підстави прийти до висновку, що підстави для визнання акту № 256 від 21.10.2014 р., складеного відповідачем, та його скасування відстуні. В зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині не ґрунтуються на законі та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Оскільки суд прийшов до висновку про законність акту відповідача від 21.10.2014 р. № 256 про відсутність причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, тому і відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зобов'язання відповідача до видачі довідки про встановлення такого зв'язку та відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про скасування акту.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, Інструкції про встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15.11.2005 року № 606, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208-209, 212, 213, 214-215, 21, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_6 до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експерта комісія Міністерства охорони здоров'я України», третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова