Справа № 367/8757/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за договором доручення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.12.2011р. вона та ОСОБА_2 уклали договір позики за яким вона передала відповідачу 100 000 доларів США.

Факт укладення договору позики та передача нею коштів вона підтверджує розпискою складеною відповідачем власноруч 17.12.2011 р.

За укладеним договором відповідач брав гроші під свій інвестиційний проект, котрий мав здійснитися до кінця 2012 року та зобовязався повернути гроші в повному обємі, якщо не піде робота.

Станом на 22.12.2015 року незважаючи на багаторазові вимоги щодо повернення коштів відповідачем не було вчинено жодних дій, щодо повернення коштів за розпискою від 17.12.2011р.

Станом на 22.12.2015 р. 1 долар США за офіційним курсом НБУ коштує 23,51 грн., отже, 100 000 доларів США коштують 2 351 000 (два мільйони триста пятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, та на вимогу позикодавця сплатити проценти від суми позики, які визначаються в розмірі 12% річних.

Виходячи з даної норми станом на 22.12.2015р. відповідач загалом повинен сплатити 846 360 грн. 00 коп. річних.

У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2 351 000 грн. 00 коп. та 846 360 грн. 00 коп. розмір 12% річних за користування позичених коштів.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував подав до суду зустрічну позовну заяву, посилаючись на те, що згідно з предметом вказаних договорів Виконавець ( ТОВ «Вітер груп) брав на себе зобовязання виготовити телевізійний продукт для Партнера (позивач) , зокрема, здійснити зйомку програм, телемонтаж програм, провести переговори щодо телетрансляції програми, що повинна відповідати умовам, затвердженим у Додатку № 1 до даного договору, а Партнер зобовязувався прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 4.1 договору №7 від 09.02.2012р. загальна вартість послуг за даним договором складає 1 195 818, 40 грн. без ПДВ (Відповідно вартість ПДВ складає 1 434 982,08 грн.)

Відповідно до п. 4.1 договору №21 від 29.10.2012 року загальна вартість послуг за даним договором складає 1 746 400,00 грн. без ПДВ (Відповідно вартість з ПДВ складає 2 095 680,08 грн.

Вказана вище вартість послуг була оплачена відповідачем у повному обсязі у касу ТОВ «Вітер груп», про що свідчать відповідні квитанції до прибуткового касового ордеру .

Послуги за договором №7 від 09.02.2012р. та договором №21 від 29.10.2012р. були надані позивачу у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами надання послуг.

Таким чином, відповідачем були здійснені витрати з оплати вартості послуг за договором №7 від 09.02.2012р. та договором №21 від 29.10.2012р. гроші у загальній сумі 3 530 662,08 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 1007 ЦК України, довіритель зобовязаний відшкодувати повіреному витрати, що повязані з виконанням доручення.

На теперішній час зроблені відповідачем, як повіреним позивача витрати щодо оплати вартості послуг за договором №7 від 09.02.2012р. та договором №21 від 29.10.2012р. позивачем не відшкодовані.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість з відшкодування витрат повіреного з оплати вартості послуг на загальну суму 3 530 662,08 грн. 08 коп. з яких 1 434 982,08 грн. вартість послуг за договором №7 від 09.02.2012р. та 2 095 680,08 грн. вартість послуг за договором №21 від 29.10.2012 р.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду дослідивши письмові докази по справі справи, вважає позов ОСОБА_1, підлягаючим до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягаючим до задоволення по слідуючим підставам:

Судом встановлено, що 17.12.2011р. ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 100 000 доларів США, що стверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 від 17.12.2011р. (а.с.11) і заявкою на видачу готівки із «Юнікредит банк» від 01.11.2011р. в розмірі 167 600 доларів США.

В розписці вказано, що ОСОБА_2 бере кошти в сумі 100 000 доларів США під інвестиційний проект і бізнес на 2012 рік. Якщо не піде робота, то гроші будуть повернуті в повному обємі .

Однак, кошти повернуті не були і відповідно позивач ОСОБА_1 ставить питання про повернення коштів за договором позики.

Станом на 22.12.15р. 1 долар США за офіційним курсом НБУ становив 23 грн. 51 коп. (100 000 * 23,51) відповідно сума позики в гривнях рівняється 2 351 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням є зобовязання для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог вищевказаних норм, 12% від суми боргу за три роки становить 846 360 грн. (2 351 000 : 100*12*3).

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву про відшкодування витрат за договором доручення, мотивуючи тим, що нею від імені ОСОБА_1 на підставі доручення було укладено договори з ТОВ «Вітер груп» на виготовлення телевізійного продукту:

Договір №7 від 09.02.2012р. на суму 1434982,08 грн. і №21 від 29.10.2012р. на суму 2 095 680 грн. 08 коп. на загальну суму 3 530 662,08 грн.

Мотивує тим, що ці кошти вона сплатила зі своїх коштів, а тому просить стягнути цю суму з ОСОБА_1

Як встановлено в судовому засіданні із наданих ОСОБА_1 копій банківських квитанцій, ОСОБА_1 сама сплачувала кошти за договором №7 від 09.02.2012р. Щодо договору №21 від 29.10.2012р., то взагалі ніякої діяльності по цьому договору ТОВ «Вітер груп» не проводилося.

Як слідує з копії доручення від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 від 22.07.2011р. не надано повноважень ОСОБА_2 на вчинення чи укладення будь-яких договорів.

Виходячи з вищевикладеного судом не здобуто безспірних доказів щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст.526, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 2 351 000 (два мільйони триста пятдесят одна тисяча) грн. та 846 360 (вісімсот сорок шість тисяч триста шістдесят) грн. за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 6 090 (шість тисяч девяносто) грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за договором доручення відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено 20.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4