Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/546/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

09.02.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Мурашка С.І.

Кривохижі В.І

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

23 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, в обґрунтування якої зазначила, що 21 лютого 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2 - 3031/11 від 15 травня 2012 року, виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ТОВ «Укрпромбанк» боргу у сумі 4 378 326,38 грн., було проведено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт. Цей акт я вона вважає таким, що складений з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Накладаючи арешт на квартиру державний виконавець не з'ясувала, хто є членами сім'ї власника та чи проживають у квартирі неповнолітні діти.

В квартирі вона зареєстрована і проживає з 15 липня 1998 року. Разом з нею проживають її неповнолітні діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дії державного виконавця щодо накладення арешту на квартиру суперечать положенням Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини 1989 року, яку Україна ратифікувала у 1991 році.

Посилаючись на зазначені обставини заявниця просила визнати незаконним та скасувати акт державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 21 лютого 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Заборонити відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області вчиняти будь-які дії з виконання виконавчого листа № 2-3031/11 від 15 травня 2012 року, виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ТОВ «Укрпромбанк» боргу у сумі 4 378 326,38 грн. до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року у задоволені скарги відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу з цього питання.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_7, який підтримував доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. та представника ТОВ «Інвестиційна компанія ІФГ Капітал», Глухова О.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду скасуванню з таких підстав.

Суд розгляну справу та ухвалив судове рішення за правилами цивільного судочинства, з чим не можна погодитися.

Компетенцію судів загальної юрисдикції щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби визначено ст. 383 ЦПК України, згідно якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу у п. 4 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснив, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження).

У зв'язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК (п.6 вказаної постанови).

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 та розглядаючи її по суті, суд зазначеними роз'ясненнями постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Вищого адміністративного суду України не керувався, а тому дійшов помилкового висновку про те, що скарга ОСОБА_3, яка не є стороною виконавчого провадження, підлягає розглядові за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За приписами ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі. Роз'яснити право заявника на звернення до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст.209, 205 п. 1 ч. 1, 307 п.2 ч.2, 310 ч.1, 313, 314, 315 ЦПК Україниколегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2015 року скасувати, провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області закрити .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді