АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2661/2016 Головуючий в 1 інстанції - Белоконна І.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказувала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.09.2005 року по 15.09.2009 року, від шлюбу в сторін є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року. З дня народження дитини і до останнього часу відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, покладених законом на батьків обов'язків не виконує. Навчанням, вихованням, розвитком, лікуванням та оздоровленням сина займається вона. Окрім цього позивачка вважає, що відповідач зловживає своїми батьківськими правами, оскільки на її прохання надати дозвіл на виїзд сина за межі країни на відпочинок, відповідач довгий час не знаходить часу для оформлення відповідних документів, що порушує інтереси дитини.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина, а також позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2015 року і до досягнення повноліття ОСОБА_2 У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у позові про позбавлення батьківських прав скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

В суді апеляційної інстанції позивач, її представник та представник третьої особи підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, доказів щодо поважності причин неявки в суд не надав, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутність

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 09.09.2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва за актовим записом №2424 - розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як видно зі справи, відповідач ОСОБА_2 має постійну роботу, щомісячно отримує заробітну плату.

Наданими відповідачем копіями банківських квитанцій підтверджується, що відповідач з 2010 року по жовтень 2015 р. щомісячно перераховував на ім'я позивачки грошові кошти на утримання дитини (а.с.43-62).

З характеристики, виданої СШ №16 Оболонського району м. Києва, де навчається ОСОБА_3, вбачається, що вихованням дитини займається мати, батько у виховані сина участі не приймає.

Відповідно до довідки, наданої Центром первинної медико - санітарної допомоги №2, дитина сторін систематично відвідує поліклініку з матір»ю, батька жодного разу в медичній установі не бачили.

В своїх поясненнях відповідач ОСОБА_2 стверджував, що причиною того, що він не бере участі у вихованні сина, є перешкоди у спілкуванні з дитиною, свідомо створювані позивачкою, яка настроює сина проти нього, забороняє сину спілкуватися з батьком.

Дані доводи відповідача матеріалами справи не спростовані.

Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, в силу вимог закону висновок органу опіки і піклування для суду не є обов'язковим, і він повинен оцінюватись судом нарівні з іншими доказами у справі в їх сукупності, які в даному випадку не свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до сина.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пунктах 15,16 постанови Пленуму №3 Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

В пункті 18 вказаної постанови також роз'яснено, що відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2, позивачкою не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: