Справа № 459/241/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовський В. В.

при секретарі Черник Т.І.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, Виконавчого комітету Червоноградської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства Червонограджитлокомунсервіс в особі Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс», приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_8, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та витребування квартири з чужого володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, з участю третьої особи: державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, ОСОБА_1, ОСОБА_5, у якому просив звільнити з-під арештуквартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_11 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП № 40410138 від 24.10.2013 року. На обґрунтування своїх вимог послався на те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 40410138 від 24.10.2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_11 накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.Боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_5Однак, квартира, на яку державним виконавцем накладено арешт, належить на праві приватної власності не боржникові, а йому.Про накладення арешту на вказану квартиру він дізнався лише 20 січня 2013 року від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, який відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення договору іпотеки квартири.Вважає, що його право є порушеним, оскільки він мав намір укласти договір іпотеки, але у зв'язку з тим, що державним виконавцем накладено арешт на квартиру, він позбавлений такої можливості.

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, Виконавчого комітету Червоноградської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства Червонограджитлокомунсервіс в особі Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс», приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_8, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.08.2016 року, просила визнати за нею право власності на квартиру № 28 на вул. Клюсівська, 13 у м. Червонограді в порядку спадкування за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 25.11.2005р. і зареєстрований у реєстрі за № 1-2762, після смерті ОСОБА_13, яка померла 08.02.2007р;визнати недійсним укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_8 30.05.2013 р. і в цей день зареєстрований у реєстрі за № 595; визнати недійсним укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 І5.10.2014р.,зареєстрований у реєстрі за № 4314; витребувати від ОСОБА_3 належну їй в порядку спадкування квартиру № 28 на вул. Клюсівська, 13 у м. Червонограді Львівської області та повернути цю квартиру у її законне володіння; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру №28 на вул. Клюсівська, 13 у м. Червонограді Львівської області заОСОБА_3 Вимоги обгрунтовані тим, що вона разом із сім'єю проживає у м. Червонограді на вул. Клюсівській, 15/34.На вул. Клюсівська, 13/28 проживала сім'я ОСОБА_14.На підставі рішення приватизаційного органу 21.06.1993р. на ім'я ОСОБА_15 було виданосвідоцтво про право власності на цю квартиру в порядку приватизації.Після смерті ОСОБА_15 його дружина ОСОБА_13 успадкувала вказану квартиру та зареєструвала за собою право власності на цю квартиру, про що їй було видано реєстраційне посвідчення від 12.10.2001р. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, як і реєстрація права власності на цю квартиру за ОСОБА_13 недійсними не визнані і не скасовані. По даних Червоноградського МБТІ, квартира рахується у власності померлої ОСОБА_13 Після відкриття спадщини внаслідок смерті батька, його син ОСОБА_5 відмовився від своєї частки у спадковому майні, про що подана ним заява у спадковій справі після смерті ОСОБА_15, який помер11.03.2001 року. 25.11.2005 року ОСОБА_13 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 і зареєстрований у реєстрі за № 1-2762, яким вона заповіла їй, зокремаАДРЕСА_2 на вул. Клюсівській, 13 у м. Червонограді.08.02.2007 р. ОСОБА_13 померла.06.07.2007 року вона подала у Червоноградську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, за якою була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_13 Коли 21.12.2013 р. вона звернулася за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_13, отримала відмову державного нотаріуса ОСОБА_16Нотаріус обгрунтувала свою відмову тим, що успадкована нею квартира, яка належала на праві власності ОСОБА_13, на момент її смерті вже за нею не зареєстрована, а зареєстрована за іншою особою.Весь час у спірній квартирі продовжував проживати ОСОБА_17 Рішенням Червоноградського міського суду від 19.03.2013 року визнано недійсним видане у 1993 році батькові ОСОБА_17 свідоцтво про право власності на спірну квартиру. За заявою ОСОБА_17 та з урахуванням вищевказаного судового рішення рішенням приватизаційного органу № 23 від 15.04.2013 р. анульовано приватизацію спірної квартири у 1993 року, а рішенням № 32 від 24.05.2013р. - приватизовано цю квартиру на ОСОБА_17 та видано свідоцтво про право власності на квартиру, як одноосібномувласнику. Рішенням Апеляційного судуЛьвівської області від 18.11.2013 року вищевказане рішення Червоноградського міського суду від 19.03.2013 року було скасоване, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_17 до бюро приватизації КП «ЧЖКС» про скасування виданого 1993 року його батькові свідоцтва про право власності в порядку приватизації відмовлено.На підставі цього рішення приватизаційний орган КП «ЧЖКС» рішенням № 2 від 13.01.2014р. анулював видане ОСОБА_17 24.05.2013 року свідоцтво про право власності і відновив приватизацію квартири, що була здійснена у 1993 році. ОСОБА_17 з метою позбавлення її права на спадкове майно, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру в порядку приватизації, яке йому видали 24.05.2013 року, зареєстрував за собою право власності на цю квартиру.Після цього квартира була переоформлена на ОСОБА_6, з якою 30.05.2013 року у м. Дрогобичі Львівської області було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицькогонотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрований у реєстрі за №595.На підставі цього договору купівлі-продажу квартира була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6, проте в ній продовжував проживати ОСОБА_17 15.10.2013 року ОСОБА_18, діючи від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, оформила з ОСОБА_3, за згодою його дружини, договір купівлі-продажу цієї квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований у реєстрі за № 4314.Вважає, що спірну квартиру у такий спосіб штучно вивели з обсягу майна, яке було успадковане нею після смерті ОСОБА_13, ця квартира вибула з її володіння поза її волею внаслідок неправомірних дій ОСОБА_17 та інших осіб, зацікавлених у позбавленні її цього спадкового майна.Її право власності на цю квартиру в порядку спадкування може бути визнане лише судовим рішенням, оскільки квартира зареєстрована на даний час не за заповідачем, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_13, про шо вказала у своєму листі від 10.12.2013 року.

У вересні 2015 року ОСОБА_5звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, з участю третьої особи: державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, у якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_13, посвідчений 25.11.2005 року нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 На обґрунтування своїх вимог послався на те, що в результаті проведеної приватизації спірної квартири у 1993 році, зокрема, він став власником 1/3 частини квартири на вул. Клюсівській, 13/28 у м. Червонограді.11.03.2001 року помер його батько, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, яке перебувало у його фактичному володінні.29.10.2001 року його матері було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до даного свідоцтва до неї перейшли всі права та обовязки його батька.Оскільки його батько був власником 1/3 частини квартири № 28 в будинку № 13 на вул. Клюсівській, м. Червоноград, Львівської області, до матері в порядку спадкування перейшло право власності на 1/3 частину даної квартири.Після отримання спадщини його матір стала власником 2/3 частини спірної квартири. 25.11.2005 року нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 посвідчено заповіт ОСОБА_13 Однак даний заповіт охоплює права, які не належали ОСОБА_13 на момент складання заповіту та яких вона не набула і вмайбутньому.Оскільки ОСОБА_13 була фактичним власником лише 2/3 частини спірної квартири, а в заповіті зробила розпорядження в цілому на цю квартиру, чим порушила вимоги до форми заповіту.Крім цього, заповіт ОСОБА_13 посвідчений нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 не відповідає дійсному волевиявленню заповідача, оскільки, всупереч вимогам ч. 2 ст. 1247 ЦК України не підписаний особисто заповідачем. Підпис на заповіті від імені ОСОБА_13 зроблений іншою особою, а не власноручно заповідачем.Вважає, що заповіт ОСОБА_13 від 25.11.2005 року, посвідчений нотаріусом Червоноградської держаної нотаріальної контори ОСОБА_12 підлягає визнанню недійсним.

Зазначені позови були прийняті судом до спільного розгляду.

22.10.2015 року ОСОБА_1 подала заперечення на позови ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у якому просить відмовити у задоволенні цих позовів у звязку із їх безпідставністю та необгрунтованістю. Зазначає, що ОСОБА_3 при обгрунтуванні своїх вимог посилається на ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», однак в порядку, визначеному цією статтею, може бути знято арешт, накладений лише в порядку виконання судового рішення. ОСОБА_3 предявив позов лише про зняття арешту зі спірної кватири, не заявляючи вимоги про визнання за ним права власності на неї. Отже, йдеться лише про оскарження дій державного виконавця, який виніс постанову про накладення арешту, що є скаргою на дії державного виконавця. Червоноградський міський суд в порядку ст. 154 ЦПК України не вправі вивільняти спірну квартирі з-під арешту, накладеного Апеляційним судом Львівської області. Щодо позову ОСОБА_5, зазначила, що розпорядження заповідача на частку ОСОБА_5, про яку на момент складання заповіту не йшлося в жодному правовстановлюючому документі щодо цієї квартири, не може бути порушенням вимог щодо форми заповіту. Те, що цей заповіт заповідач особисто не підписувала, а за неї це зробила інша особа - не відповідає дійсності і є надуманим лише з метою затягування розгляду справи, як і позов про визнання цього заповіту недійсним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_5 просив відмовити.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, у задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_5 просила відмовити.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_19 у судовому засіданні зустрічний позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просили відмовити.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_13 разом працювали. Після смерті чоловіка ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_5 є її нерідним сином. Вона розповідала, що син свою квартиру продав чи пропив. ОСОБА_13 попросила відвести її до нотаріуса, щоб скласти заповіт. На кого вона склала заповіт йому не було відомо, але він знав, що не на сина. У нотаріуса разом з нею не був, чекав у коридорі, документів не бачив. ОСОБА_13 розповідала, що син її бє, забирає гроші, бачив у неї синці на руках. Востаннє спілкувався з ОСОБА_13 за два тижні до її смерті, вона була при здоровому глузді.

Представники Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції, Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» та приватний нотаріус Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_8 подали клопотання, у яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, щодо вирішення позовних вимог поклалися на думку суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3Я та ОСОБА_5 з огляду на таке.

Судом установлено, що 06.04.1993 року ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_17 звернулись із заявою до органу приватизації про передачу в особисту (спільну, сумісну часткову) власність, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»АДРЕСА_3 в будинку № 13 на вул. Клюсівській в м. Червонограді Львівської області (далі спірна квартира), що підтверджується копією заяви.

Згідно з копією витягу з рішення Бюро приватизації КП «ЧЖКС» № 16 від 21.06.1993 року управління житлово-комунального господарства вирішило приватизувати громадянам ОСОБА_15, сімя з 3 чоловік квартиру № 28 в буд. № 13 за адресою: вул. Клюсівська, м. Червоноград.

На підставі рішення приватизаційного органу Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» ОСОБА_15 було видано свідоцтво на право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: вул. Клюсівська, 13/28, м. Червоноград, Львівська обл., що підтверджується копією цього свідоцтва.

Після смерті ОСОБА_15, який помер 11.03.2001 року, спірну квартиру успадкувала ОСОБА_13, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2001 року та копією реєстраційного посвідчення на квартиру від 12.10.2001 року.

ОСОБА_5 відмовився від своєї частки спадщини за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_15, на користь ОСОБА_13, що підтверджується копією заяви ОСОБА_5 від 09.04.2001 року у спадковій справі, заведеній у звязку зі смертю ОСОБА_15

25.11.2005 року ОСОБА_13 було складено заповіт, згідно з яким належну їй на праві власності квартиру № 28 в будинку № 13 на вул. Клюсівській в м. Червонограді, Львівської області, а також все майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося, і на що буде мати законне право, в тому числі грошові вклади, що зберігаються в ощадбанку, заповіла ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрований у реєстрі за № 1-2762.

ОСОБА_13 померла 08.02.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 СГ № 072499 від 08.02.2007 року.

06.08.2007 року ОСОБА_1 звернулась у Червоноградську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, що підтверджуться копією даної заяви.

Згідно з копією рішення Бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 11 від 28.02.2012 року «Про внесення доповнення до рішення» було вирішено внести доповнення до п. 6 рішення № 16 приватизаційного органу Червоноградського УЖКГ від 21.06.1993 року та викласти у такій редакції: ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_5 сімя з 3 чоловік, квартира з 3 кімнат, загальною площею 57,1 кв. м. квартира №28 в буд. № 13 за адресою: вул. Клюсівська, м. Червоноград.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2013 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 28 на вул. Клюсівська, 13 в м. Червонограді Львівської області, видане приватизаційним органом Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» згідно рішення № 16 від 21.06.1993 року.

Згідно копії рішення Бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 23 від 15.04.2013 року було вирішено анулювати п. 6 рішення Приватизаційного органу Червоноградського УЖКГ від 21.06.1993 року за № 16 і видане свідоцтво про право власності на квартиру вважати недійсним на підставі заяви та рішення суду.

Згідно копії рішення бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 32 від 24.05.2013 року було вирішено приватизувати громадянам ОСОБА_15, сімя з 1 чоловіка квартиру №28 в буд. № 13 за адресою: вул. Клюсівська, м. Червоноград.

24.05.2013 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на квартиру № 5508, що за адресою: м. Червоноград, вул. Клюсівська, 13/28, що підтверджується копією даного свідоцтва.

Постановою державного виконавця Гартенберга О.І. від 24.10.2013 року накладено арешт на квартиру № 28 на вул. Клюсівській, 13 у м. Червонограді, що належить боржнику ОСОБА_5, що підтверджується копією вказаної постанови.

Рішенням Апеляційного судуЛьвівської області від 18.11.2013 року скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2013 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_17 до Бюро приватизації КП «ЧЖКС» про скасування свідоцтва про право власності на квартиру.

За договором купівлі-продажу квартири від 30.05.2013 року,посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_5 за ціною та на умовах, передбачених цим договором, передає у власність ОСОБА_6 квартиру, яка знаходиться за адресою: вул. Клюсівська, 13/28, м. Червоноград, Львівська область.

За договором купівлі-продажу квартири від 15.10.2013 року,посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_6 зобовязалася передати квартиру, яка знаходиться за адресою: вул. Клюсівська, 13/28, м. Червоноград, Львівська область у власність ОСОБА_3, а останній зобовязується прийняти квартиру та сплатити за неї обумовлену грошову суму.

Згідно копії заяви від 21.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась у Червоноградську державну нотаріальну контору із заявою про отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_13

Відповідно до копії повідомлення державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори від 10.12.2013 року №2211-02-14, згідно даних Державного реєстру речових прав право власності на квартиру №28 в будинку № 13 на вул. Клюсівській в м. Червонограді, Львівської області на даний момент не належить ОСОБА_13, у звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно та провести державну реєстрацію права власності неможливо.

Згідно копії рішення бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 2 від 13.01.2014 року було вирішено анулювати п. 1 рішення бюро приватизації КП «ЧЖКС» від 24.05.2013 року за № 32 , поновити приватизацію квартири відповідно до п. 6 рішення № 16 приватизаційного органу Червоноградського УЖКГ від 21.06.1993 року, а видане свідоцтво про право власності на квартиру вважати недійсним на підставі заяви, копії рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2013 року.

При цьому суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1236 ЦК України (далі ЦК) заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, першим абзацом ч. 2 ст. 1247 ЦК заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Статтею 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_5, посилаючись на те, що заповіт ОСОБА_13 від 25.11.2005 року, посвідчений нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, особисто заповідачем не підписаний та не відповідає дійсному його волевиявленню, на підтвердження своїх доводів не подав суду жодного доказу.

Слід зазначити, що під час розгляду справи, з метою вирішення питання належності підпису ОСОБА_13 на складеному від її імені заповіті від 25.11.2005 року,ухвалою суду від 03.02.2016 року за клопотанням ОСОБА_5 було призначено судову почеркознавчу експертизу, з покладенням обовязку з оплати витрат на її проведення на ОСОБА_5 Проте зазначену ухвалу суду згідно з листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.08.2016 року було залишено без виконання у звязку з неоплатою витрат на її проведення.

Не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_5 про неохоплення заповітом ОСОБА_13 прав на спірну квартиру станом на час посвідчення заповіту 25.11.2005 року, оскільки згідно з ч. 4 ст. 1236 ЦК чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Крім того, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.10.2001 року ОСОБА_13 є одноосібним власником спірної квартири.

Твердження ОСОБА_5 про помилкове зазначення в п. 6 рішення бюро приватизації № 16 від 21.06.1993 року про приватизацію квартири лише ОСОБА_15 та що фактично спірна квартира була передана у сумісну часткову власність, крім нього, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 є безпідставним та спростовується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 21.06.1993 року, згідно з яким одноосібним власником спірної квартири є ОСОБА_15 й ця обставина не заперечується рішенням Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 11 від 28.02.2012 року «Про внесення доповнення до рішення», оскільки таке не вплинуло на субєктний склад осіб, вказаний у свідоцтві про право власності на квартиру (будинок) від 21.06.1993 року, які набули у порядку приватизації у власність спірну квартиру.

Отже, вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

ОСОБА_1, звернувшись 06.08.2007 року до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, прийняла спадщину, до якої увійшла спірна квартира, а отже, відповідно до чинних на той час норм ЦК набула речові права на неї: право володіння та право користування квартирою й, відповідно, право на захист цих прав.

Тому скасування Апеляційним судомЛьвівської області від 18.11.2013 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2013 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_17 до Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» про скасування свідоцтва про право власності на квартиру, у звязку з яким новим власником спірної квартири у порядку приватизації став ОСОБА_5, а у подальшому на підставі оспорюваних договорів купівлі-продажу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відповідно є підставою для витребування в останнього на користь ОСОБА_1 спірної квартири, оскільки зазначена квартира вибула з її володіння поза її волею. Саме такий спосіб захисту прав та інтересів ОСОБА_1 є належним.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної квартири, укладених між ОСОБА_17 та ОСОБА_6, між останньою та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Таке правозастосування відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду України від 21.01.2013 року у справі № 6-164цс12.

Відповідно, оскільки відпала правова підстава для державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру, державну реєстрацію права власності за ним на таку необхідно скасувати, що виключає можливість задоволення його вимоги про звільнення спірної квартири з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спірну квартиру, то у такій слід відмовити з огляду на відсутність правових підстав, передбачених ЦК. Посилання ОСОБА_1 на ст. 392 ЦК є безпідставним, оскільки право власності на спірну квартиру у неї не виникало. При цьому необхідно зазначити, що, з огляду на вищезазначені задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, остання вправі оформити своє право власності на спірну квартиру в нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Клюсівська, 13/28.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Клюсівська, 13/28.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні позовуОСОБА_3 та зустрічного позовуОСОБА_5 відмовити.

Стягнутиз ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1370 (одна тисяча триста сімдесят),00 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В. В. Грабовський