Справа № 525/1428/15-ц
Провадження №2/525/49/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката Ситник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району, третя особа відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла його тітка ОСОБА_3, останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1. На момент смерті вона проживала разом з позивачем по справі - її племінником ОСОБА_1 та його сім'єю. Тітка позивача ОСОБА_3 померла у віці 86 років, була немічна та хвора, без стороннього догляду не могла обходитись. Дітей у неї не було, а її чоловік ОСОБА_4 помер у віці 81 рік ІНФОРМАЦІЯ_7. Після його смерті тітка позивача зовсім занедужала, він постійно приїздив у с. Устивиця Великобагачанського району та доглядав за нею. 15.10.1993 року тітка позивача по справі ОСОБА_3 склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, заповіла ОСОБА_1 Однак, в 1996 році тітка позивача ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 площею 3,67 умовних кадастрових гектарів і право на земельну частку (пай) не ввійшло у заповіт ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку. В подальшому, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної частки (пай), яка належала ОСОБА_3 на тій підставі, що земельна частка (пай) не охоплена заповітом, який склала ОСОБА_3 за життя на користь ОСОБА_1 Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Позивач вказує, що з дитинства опікувався тіткою, оскільки вона турбувалася про нього, так як його мати загинула у ДТП у 1973 році, коли йому тільки виповнилося 17 років. Тітка позивача - ОСОБА_3 жила сама із 1990 року і була в той час уже похилого віку і самій їй було важко обходитись, оскільки вона була у безпорадному стані і попрохала його, ОСОБА_1, доглядати її. ОСОБА_1, як вказує, погодився на це і доглядав тітку, допомагав їй у всьому, тобто з 1990 року він доглядав ОСОБА_3 В подальшому він забрав тітку ОСОБА_3 до себе у сел. Гоголеве, приблизно за пів року до смерті він прописав її у своєму будинку, а після смерті поховав.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що коли він став опікуватись тіткою, їй було за 80 років, приблизно 6 років до самої її смерті він за нею доглядав, готував їжу, утримував матеріально, оскільки її пенсії вистачало тільки на ліки, але у них все було спільне, кошти, їсти він готував для обох, тобто вони 6 років до її смерті прожили однією сім'єю,

При цьому, інших родичів у його тітки ОСОБА_3, крім нього, ОСОБА_1, не було.

Як вказує позивач, його мати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були рідними сестрами. Його мати ОСОБА_5 вийшла заміж 09.12.1962 року та змінила прізвище на ОСОБА_5, а тітка ОСОБА_3 вийшла заміж за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 та змінила прізвище на ОСОБА_3. Свідоцтв чи будь-яких записів про народження а ні його матері, а ні його тітки немає, про що повідомили йому у відділі ДРАЦС Великобагачанського районного управління юстиції.

Як зазначає позивач, земельна частка (пай) розміром 3,67 умовних кадастрових гектарів знаходиться на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та з довідки виконкому сільської ради вбачається, що вона належить ОСОБА_3, договір оренди не реєструвався, тобто, вона не визнана відумерлою спадщиною і не відноситься до незатребуваних паїв.

Позивач зазначає, що він має намір скористатись своїм правом на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки прожив із спадкодавцем приблизно 6 років до дня її смерті однією сім'єю і вели з нею разом спільне господарство, являючись племінником, який доглядав та опікувався тіткою тривалий час до дня її смерті, спадщину прийняв у встановлений строк - являючись спадкоємцем за заповітом, на сьогодні оригінал сертифікату втрачений і на померлого дублікатів документів отримати неможливо, та оскільки у заповіті відсутня фраза «та майно, яке буде мені належати на момент смерті я заповідаю ОСОБА_1», в даний час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину - земельну частку (пай), що належала померлій ОСОБА_3, в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, та він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство; визнати, що на момент смерті ОСОБА_3 належало право власності на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 площею 3,67 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області від 25.09.1996 року №277 із земель, яка перебуває в КСП «Нива» с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області відповідно до виданого їй за життя сертифікату серія НОМЕР_2, а в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, просив визнати за ним, ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) 3,67 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія НОМЕР_2, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 за НОМЕР_3 від 07.11.2008 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року (а.с.а.с.2-3).

В судовому засіданні 05.01.2016 року та 11.02.2016 року позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові і просив його задовольнити. В судовому засіданні 11.02.2016 року представник позивача адвокат Ситник О.В. підтримала обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 та заявлені позовні і просила їх задовольнити.

Представник відповідача у справі Устивицької сільської ради Великобагачанського району в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшов лист про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, Устивицька сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.а.с.37,46,62,71).

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі в судове засідання не з'явився, від Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника, даний відділ не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за обставин, що викладені в його позовній заяві (а.с.38).

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника адвоката Ситник О.В., допитавши в судовому засіданні 11.02.2016 року свідків по справі ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, і давши всім доказам у справі належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району, третя особа відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що мати позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (а.с.а.с.8,9,11) останнім місцем проживання якої було сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області померла ІНФОРМАЦІЯ_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4, виданим виконкомом Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області 07 грудня 1973 року (а.с.4).

Тітка позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (а.с.а.с.7,10), останнім місцем проживання якої було сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5, виданим виконкомом Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області 01 листопада 1996 року (а.с.6).

Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 03.11.2015 року вбачається, що по парламентах запитів на громадян ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 інформація щодо актових записів про народження відсутня, актові записи актові записи не виявлено (а.с.а.с.10,11).

Чоловік тітки позивача по справі ОСОБА_3 (а.с.7) - ОСОБА_4, останнім місцем проживання якого було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області помер ІНФОРМАЦІЯ_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6, виданим виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 08 червня 1990 року (а.с.5).

15.10.1993 року тітка позивача по справі ОСОБА_3 склала заповіт, реєстровий №140, яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.12).

З довідки, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №5151 від 09.10.2015 року вбачається, що на земельну частку (пай) площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, що знаходилась в колективному сільськогосподарському підприємстві «Нива» Великобагачанського району Полтавської області, яка належить померлій ОСОБА_3 на підставі сертифікату НОМЕР_2 та зареєстрованого в книзі реєстрації 07 листопада 2008 року під НОМЕР_3 на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, договір оренди не реєструвався (а.с.13).

З довідки, виданої виконкомом Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №1440 від 09.10.2015 року вбачається, що померла ОСОБА_3, 1910 р.н., на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_6) проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з: ОСОБА_1, 1956 р.н.; ОСОБА_10, 1958 р.н.; ОСОБА_13, 1978 р.н., ОСОБА_14, 1982 р.н. (а.с.14). Тобто, ОСОБА_3 була зареєстрована у встановленому законом порядку на проживання за місцем проживання її племінника ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає за цією ж адресою (а.с.а.с.17-18).

З довідки №01-04-02/150 від 06.11.2015 року виданої виконуючим обов'язки начальника відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Андріященком С.Д. вбачається, що грошова оцінка земельної частки (паю) розміром 3,67 умовних кадастрових гектарів, що належала гр. ОСОБА_3, яка перебувала в колективній власності КСП «Нива» Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області станом на 06.11.2015 року з урахуванням коефіцієнту індексації складає 100543,34 грн. (а.с.25).

У 1996 році тітка позивача ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 площею 3,67 умовних кадастрових гектарів та зареєстрований в книзі реєстрації 07.11.2008 року під НОМЕР_3 (а.с.15).

Державний нотаріус Кириченко Т.М. постановою від 24.09.2015 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що земельна частка (пай) не охоплена заповітом, який склала тітка позивача по справі (а.с.16).

З повідомлення №01-09/1 від 12.01.2016 року щодо заповіту ОСОБА_3 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру, наданих виконуючою обов'язки нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори-державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. вбачається, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 заведена Великобагачанською державною нотаріальною конторою за №516/1996. Спадщину після неї за заповітом прийняв ОСОБА_1 Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили. Від імені ОСОБА_3 посвідчено заповіт Устивицькою сільською радою 15.10.1993 року за реєстровим №140 (а.с.а.с.47-53).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Допитані в судовому засіданні 12.0-2.2016 року в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України підтвердили той факт, що починаючи з 1990 років тітка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 була в той час уже похилого віку і самій їй було важко обходитись, тому її племінник ОСОБА_1 їздив до неї і доглядав її, допомагав по господарству; після смерті чоловіка ОСОБА_3, ОСОБА_1 забрав до себе додому в сел. Гоголеве Великобагачанського району свою тітку ОСОБА_3 і вони спільно проживали, мали спільним побут. ОСОБА_1 продовжував доглядати тітку аж до її смерті, після чого поховав її.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, відкрилася спадщина, яка у встановленому порядку (під час дії ЦК України в редакції 1963 року) прийняв ОСОБА_1, оскільки подав у встановлений законом строк заяву до органу нотаріату про прийняття спадщини за заповітом (в межах змісту заповіту ОСОБА_3), що підтверджується документально. З матеріалів справи також вбачається, що родичів, які входять до першої, другої та третьої черг спадкування, померла ОСОБА_3 не мала.

Відповідно до пп.4,5 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України (в редакції 2003 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до положень частин 1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз даних положень СК України дає підстави дійти до висновку, що положення ст.3 СК України окреслюють загальні ознаки, яким повинен бути зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю (спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, взаємні права та обов'язки).

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1,2,3 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Також, правила ст.1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. Разом з цим, до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї.

При аналізі викладених положень законодавства слід звернути увагу, що судова практика розрізняє поняття «родичі» та «члени сім'ї», остатнє поняття застосовується в різних значеннях в залежності від сфери правовідносин. Разом з цим, аналіз п.3 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 свідчить про те, що законодавець не встановив вичерпного переліку кола осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив лише критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них.

Отже, в контексті аналізу положень ст.3 СК України, з урахуванням змісту положень ст.1264 ЦК України (яка може бути застосована на підставі та пунктами 4-5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), проаналізувавши сукупність досліджених доказів у справі з огляду на положення ст.ст.10,11,57,60 ЦПК України суд приходить до висновку, що з урахуванням письмових доказів у справі в сукупності з показаннями свідків, що узгоджуються між собою (тобто письмові докази та показання даних свідків), не входять між собою у суперечність і об'єктивно підтверджують той факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6) (четверта черга спадкоємців за законом) в АДРЕСА_1, отже, у розумінні ст.3 СК України вони проживали спільно, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Отже, виходячи з вищевикладеного та об'єктивного підтвердження як наведеними письмовими доказами, так і в сукупності показань свідків, виходячи з положень ст.ст.10,11,57,60 ЦК України суд вважає, що є доведеним факт проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 із ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1.

Виходячи зі змісту п.1 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 (позовна вимога), того, що стороною позивача у справі доведено той факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, ОСОБА_1 є належним спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, того, що земельна частка (пай), належна ОСОБА_3 не охоплена заповітом, який склала тітка позивача ОСОБА_3 і нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у оформлені спадкового майна після смерті ОСОБА_3 (як вбачається з позовної заяви щодо даної земельної частки (паю) та виходячи зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що є підстави для визнання того, що на момент смерті ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 площею 3,67 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області від 25.09.1996 року №277 із земель, яка перебуває в КСП «Нива» с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області відповідно до виданого їй за життя сертифікату серія НОМЕР_2, а в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, можливо визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем померлої право на земельну частку (пай) 3,67 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія НОМЕР_2, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 за НОМЕР_3 від 07.11.2008 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року.

На підставі викладеного та керуючись пунктами 4-5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), ст.3 СК України, ст.1264 ЦК України (2003 року), постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.3,10,11,57,60,174,179,212-215,256 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району, третя особа відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав із ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Визнати, що на момент смерті ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 площею 3,67 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області від 25.09.1996 року №277 із земель, яка перебуває в КСП «Нива» с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області відповідно до виданого їй за життя сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2.

В порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 3,67 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серія НОМЕР_2, який був зареєстрований за НОМЕР_3 від 07.11.2008 року на ім'я ОСОБА_3 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення Великобагачанської райдержадміністрації №277 від 25.09.1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 15.02.2016 року.

Суддя