АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/192/16 Справа № 200/6985/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бібік М. М. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкова О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання припиненими зобов'язання та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом по вищезазначеній справі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснити роботи по виготовленню та передачі у власність ОСОБА_2 ПВХ конструкцій. Для оплати ПВХ конструкцій ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Акцент-Банк» кредитний договір, відповідно до умов якого, банк безготівково перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_3 кошти на оплату послуг щодо виготовлення ПВХ конструкцій. Згодом позивач звернулася до ФОП ОСОБА_3 із письмовою заявою про відмову від ПВХ конструкцій через незадоволення товаром та тим самим відмовилась від нього. Відповідач на відмову від договору не відреагував, товар не поставив та кошти не повернув. В ході розгляду даної цивільної справи, ОСОБА_2 неоднарозово уточнювала позовні вимоги та вказала в якості співвідповідача ПАТ «Акцент-Банк».

Враховуючи вищезазначене, позивач просила суд визнати припиненими зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, укладений між нею та ПАТ «Акцент-Банк», стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 безпідставно стягнуті кошти в розмірі 1583,16 грн. та судові витрати за сплату судового збору в розмірі 458,80 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 травня 2013 року між позивачем та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір з індивідуальним номером заказу ВО-2641, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 зобов'язався здійснити роботи по виготовленню та передачі у власність позивачки ПВХ конструкцій за ціною 12494 грн.

Також, 01 травня 2013 року між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений кредитний договір (заява) №ANE4RG103340301, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 1244,94 грн. для оплати товару, шляхом безготівкового перерахування цих грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Акцент-Банк».

13 травня 2013 року позивач звернулась до ФОП ОСОБА_3 із письмовою заявою про відмову від товару ПВХ конструкцій через незадоволення ним, тобто повернула товар.

11 липня 2013 року, згідно квитанції Банку та виписки з карткового рахунку позивача за 10 липня 2013 року ПАТ «Акцент-Банк» отримав від позивача погашення кредиту 1070 грн., а також 513,16 грн. шляхом списання з карткового рахунку ОСОБА_2

В серпні 2013 року позивач звернулась до ПАТ «Акцент-Банк» із письмовою заявою про визнання кредиту достроково поверненим на підставі вказаних п. 15 кредитного договору (заяви) та п. 4 довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту. Проте листом від 15 серпня 2013 року №20.1.0.0.0/7-130521/1 ПАТ «Акцент-Банк» відмовив позивачу у цій вимозі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача», ч.1 ст. 598 ЦК України та з того, що позивач повернула товар ФОП ОСОБА_3 і кредитні кошти знаходяться на його поточному рахунку, відкритому в ПАТ «Акцент Банк», а тому суд дійшов висновку за необхідне визнати зобов'язання позивача за кредитним договором №ANE4RG103340301 від 01 травня 2013 року припиненими.

Однак, з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 погодитись не можна, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Але, слід звернути увагу, що ОСОБА_2 протягом визначеного Законом часу (14 календарних днів) до Банку не зверталась із письмовими заявами про відкликання згоди на укладення договору. Кредитний договір між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено 01 травня 2013 року, а повідомлення ОСОБА_2 було направлено на адресу ПАТ «Акцент-Банк» лише 29 серпня 20013 року, тобто поза межами чотирнадцятиденного строку, встановлено законом.

Також, відповідно до п. 4 довідки про умови кредитування А-Банку, дострокове повернення кредиту можливе шляхом збільшення позичальником сум щомісячних платежів, а також при поверненні позичальником товару продавцю або обміну товару на товар меншої власності у випадках, передбачених законодавством.

Позивач посилалася на те, що 13 травня 2013 року відмовилась від товару, який мала отримати від ФОП ОСОБА_3, а тому зобов'язання позивача за кредитним договором слід визнати припиненими.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо повернення товару і в чому саме полягало дане повернення.

Крім того, слід зазначити, що договір, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не створює обов'язків для ПАТ «Акцент-Банк», правовідносини між Банком та позивачем виникли на підставі кредитного договору.

Згідно виписки по рахункам ОСОБА_2, вона продовжувала здійснювати платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту, що є підтвердженням фактичного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Щодо списання коштів, то відповідно до п.2.7.1.2.2.5 умов договору Позичальник доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінній від валюти Кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за заявою і даних Умов, при настанні термінів платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно ч. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених договором між банком та клієнтом.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в недостатньо повному обсязі з'ясував обставини справи, перевірив доводи позивача та дав їм неналежну правову оцінку, внаслідок чого ухвалив рішення, з порушенням норм процесуального права.

У зв'язку із вищенаведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ПАТ «Акцент-Банк» цілком обґрунтовані та підлягають задоволенню, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, ПАТ «Акцент-Банк» про визнання припиненими зобов'язання та стягнення коштів- підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року- скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання припиненими зобов'язання та стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 292,32 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова