АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/1785/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1286/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості з апеляційною скаргою ПАТ КБ „Приватбанк" на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 4 травня 2016 року,

встановила:

В жовтні 2015 року ПАТ КБ „Приватбанк" (далі - банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.09.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кошти в розмірі 20682 дол. США на строк до 24.09.2013 року зі сплатою 17,04% річних.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитом, станом на 21.08.2015 року заборгованість за кредитом становить 106060,77 дол. США, що по курсу НБУ дорівнює 2 336 518 грн. 78 коп.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.05.2016 року позов банку був задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" 36 905,97 дол. США, що еквівалентно 813 038,52 грн. за офіційним курсом НБУ кредитного боргу та 12 195, 58 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі Банк просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 69 154,80 дол. США пені і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення цієї суми, в решті рішення суду залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права та не враховано, що пеня і штраф за своєю правовою природою є одним видом юридичної відповідальності, які, однак, застосовуються в даному випадку за різних обставин та в зв'язку з різними порушеннями зобов'язання.

В попередньому судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та подав до суду заяву про відмову від позову в частині стягнення з боржника штрафів в розмірі 11,35 дол. США та 5049,97 дол. США, в цій частині просив провадження у справі закрити, в іншій частині позов підтримав.

Відповідач в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 25.09.2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № НМ10АЕ 00000647, відповідно до якого року ПАТ КБ „Приватбанк" надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 20682 дол. США на строк до 24.09.2013 року під 17,04% річних.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитом, станом на 21.08.2015 року кредитна заборгованість становить 106060,77 дол. США, з яких 22143,92 дол. США - заборгованість за кредитом; 7776,52 дол. США - заборгованість по процентам; 1924,21 дол. США- комісія за користування кредитними коштами; 69154,80 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 11,38 дол. США - штраф (фіксована частина) та 5049,97 дол. США - штраф (процентна складова).

Вирішуючи по суті спір суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку має місце невиконання умов кредитного договору з боку позичальника, в зв'язку з чим виник борг, розрахунок якого проведений банком у відповідності до вимог закону та фактичних обставин справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення пені суд правильно вказав на незаконність цієї частини позовних вимог, оскільки одночасне стягнення пені та штрафів за одне й те ж саме порушення суперечить вимогам закону.

В п.п. 14.2, 14.3 кредитно-заставного договору передбачено обов'язок позичальника у випадку порушення зобов'язань, передбачених п. 6.2.2 та 6.2.3 договору щодо сплати винагород та процентів, сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. У випадку порушення зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого 6.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки.

Одночасно в п. 14.9 вказаного договору передбачається зобов'язання позичальника сплатити штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми невиконаного зобов'язання у разі прострочки будь-якого грошового зобов'язання понад 30 календарних днів.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднання до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасне виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В даному випадку за порушення умов кредитного договору, а саме, несвоєчасне погашення тіла кредиту, відсотків та комісії за умовами договору позивачем було нараховано штраф, а тому стягнення пені буде подвійною відповідальністю за одне й те саме правопорушення.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верхового Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Наведені положення обґрунтовано враховані судом при виключенні пені із суми стягнення, що покладала на ОСОБА_1 подвійну відповідальність за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

При цьому судом помилково було стягнуто з боржника на користь банку фіксовану частину штрафу, 11,35 дол. США, у валюті кредиту, оскільки відповідно до умов кредитно-заставного договору № НМ10АЕ 00000647, оплата даного виду штрафу передбачена саме в національній валюті, у вигляді твердої грошової суми, 250 грн.

В той же час необхідно звернути увагу на наступне.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.09.2016 року було прийнято відмову публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" від позову до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафів в розмірі 11,35 дол. США та 5049,97 дол. США. Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2016 року в частині стягнення штрафів в розмірі 11,35 дол. США та 5049,97 дол. США скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Правовою підставою для відмови суду в позовних вимогах Банку в частині стягнення 69 154,80 дол. США пені стало порушення позивачем приписів закону щодо покладення на боржника подвійної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення, тобто, одночасне стягнення штрафів і пені.

Враховуючи, що в суді апеляційної інстанції позивач відмовився від частини вимог щодо стягнення штрафів, тому відсутні правові підстави для відмови Банку у стягненні пені з ОСОБА_1, на які посилався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Оскільки нормами ЦК України та умовами кредитно-заставного договору передбачено право кредитора на стягнення з позичальника неустойки у вигляді пені за невиконання умов договору, розмір якої позивачем було нараховано правильно, тому вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено судом, розмір основного боргу по кредиту ОСОБА_1 становить 22143,92 дол. США - заборгованість за кредитом та 7776,52 дол. США - заборгованість по процентам, разом - 29920,44 дол. США, розмір пені визначений в сумі 69154,80 дол. США.

Враховуючи значне перевищення розміру збитків над розміром неустойки, обставини справи, які встановлені в суді апеляційної інстанції і не могли бути враховані судом першої інстанції при розгляді конкретної справи в зв'язку з відмовою позивача від частини позовних вимог в апеляційному суді, з метою забезпечення законних прав та інтересів сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до розміру суми штрафів, від стягнення яких Банк відмовився в судовому засіданні.

Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 5061,32дол. США пені.

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку оскаржено не було.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ „Приватбанк" задоволити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 4 травня

2016 року в частині відмови у стягненні 69 154,80 дол. США пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" 5 061 долар 32 цента США пені. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Намистюк В.П. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27