УхвалА

іменем україни

13 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2006 року йому належить Ѕ частині житлового будинку з відповідною частиною господарських, побутових споруд та будівель АДРЕСА_1, інша частина даного майна належить ОСОБА_5

Позивач зазначав про те, що між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо користування вищевказаним нерухомим майном.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд здійснити реальний поділ зазначеного вище житлового будинку з господарськими, побутовими спорудами, будівлями та виділити у натурі його частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Поділенов натурі житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року, а саме виділено у власність: ОСОБА_4 у житловому будинку літ. А з прибудовою літ. а-1 приміщення: коридору 1-1, площею 3,7 кв. м, коридору 1-2, площею 5,4 кв. м, житлової кімнати 1-3, площею 15,2 кв. м, житлової кімнати 1-4, площею 8,2 кв. м, кухні 1-5, площею 8,0 кв. м, ванної 1-6, площею 3,5 кв. м; надвірні будівлі та споруди: сарай літ. Б, площею 13,2 кв. м, погріб літ. Бпд, площею 3,9 кв. м, водяний басейн № 6, а також 1/2 частину огорож № 4, 5 та 1/2 частину водяної колонки № 2; визнаноза ОСОБА_4правовласності на 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 у житловому будинку літ. А з прибудовою літ. а-1 виділені приміщення: коридору 2-1, площею 4,1 кв. м, житлової кімнати 2-2, площею 14,3 кв. м, житлової кімнати 2-3, площею 8,8 кв. м; надвірні будівлі та споруди: гараж літ. З-1, площею 44,8 кв. м, вбиральню літ. И-1, площею 2,4 кв. м, сарай літ. К-1, площею 11,7 кв. м, навіс літ. Н-1, площею 2,3 кв. м, сарай літ. О-1, площею 7,9 кв. м, водяний басейн № 3, а також 1/2 частину огорож № 4, 5 та 1/2 частину водяної колонки № 2; визнано за ОСОБА_5 право власності на 56/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_5. на користь ОСОБА_4 16 292 грн компенсації за перебільшення ідеальної частки з урахуванням 1/2 частини вартості інженерного обладнання, що переходить у користування ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції в частині поділу житлового будинку та стягнення грошової компенсації змінено, а у частині вирішення судових витрат скасовано.

Проведено реальний поділ житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 19 квітня 2016 року.

Виділено ОСОБА_5 у власність в натурі у житловому будинку АДРЕСА_1, зазначеному під літерою «А» з прибудовою літ. а-1 наступні приміщення: коридор літ. 1-1, площею 3,7 кв. м, коридор літ. 1-2, площею 5,4 кв. м, житлову кімнату літ. 1-3, площею 15,2 кв. м, житлову кімнату літ. 1-4, площею 8,2 кв. м, кухню літ. 1-5, площею 8,0 кв. м, ванну кімнату літ. 1-6, площею 3,5 кв. м, а всього у житловому будинку виділено загальної площі 44,0 кв. м, інвентаризаційною вартістю 10 212 грн. Із надвірних будівель та споруд: сарай літ. Б-1, площею 13,2 кв. м, погріб літ. Бпд, площею 3,9 кв. м, 1/2 частина огорож № 4, 5, 1/2 частина водяної колонки № 2, водяний басейн № 6, інвентаризаційною вартістю 2 810 грн, а всього на суму 13 022 грн та фактична ідеальна частка в праві власності на будинок після його поділу складає 45/100 часток.

Виділено ОСОБА_4 у власність в натурі у житловому будинку АДРЕСА_1, зазначеному під літерою «А» з прибудовою літ. а-1 наступні приміщення: коридор літ. 2-1, площею 4,1 кв. м, житлову кімнату літ. 2-2, площею 14,3 кв. м., житлову кімнату літ. 2-3, площею 8,8 кв. м, всього у житловому будинку виділено загальної площі 27,2 кв. м, інвентаризаційною вартістю 6 313 грн. Із надвірних будівель та споруд: гараж літ. З-1, площею 44,8 кв. м, вбиральня літ. И-1, площею 2,4 кв. м, сарай літ. К-1, площею 11,7 кв. м, навіс літ. Н-1, площею 2,3 кв. м, водяний басейн № 3, 1/2 частина огорож № 4, 5, 1/2 частина водяної колонки № 2, інвентаризаційною вартістю 9 498 грн, а всього на суму 15 811 грн та фактична ідеальна частка у праві власності на будинок після його поділу складає 55/100 часток.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 28 492 грн компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14 588 грн вартості інженерного обладнання, що переходить у користування ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Змінюючи заочне рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 183, 367 ЦК України та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що перший варіант додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 19 квітня 2016 року, щодо реального поділу спірного майна, розроблений виходячи з фактичного порядку користування спірним нерухомим майном та він є наближеним до ідеальних часток сторін у праві власності на нього, який не порушує прав співвласників.

Крім того, судом стягнуто з відповідачки на користь позивача вартість інженерних споруд.

Доводи касаційної скарги щодо компенсації позивачу площі житлового приміщення за рахунок нежитлового безпідставні, а інші доводи направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

О.В.Закропивний