Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Вох В.С., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Демидівського районного суду від 18 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство „Демидівський держспецлісгосп про стягнення недорахованої суми одноразової винагороди,

В С Т А Н О В И Л А :

11 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся в Демидівський районний суд з позовом до ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп, в обґрунтування якого вказував, що наказом Міністерства аграрної політики України від 29.10.2004 року №760-К його було призначено на посаду директора ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп. Згідно наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 23.01.2014 року № 32-К його призначено на посаду директора ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп з 24.01.2014 року по 23.01.2015 року за контрактом з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 23.01.2015 року № 32-К трудовий договір припинено та звільнено його з посади директора ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп 23.01.2015 року за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України. При виході на пенсію йому не було нараховано та виплачено одноразову винагороду у розмірі двох посадових місячних окладів, що становить 8672 грн., яка була передбачена умовами п. 3.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп та профспілковою організацією працівників вказаного підприємства на 2014 рік.

Із цих підстав просив стягнути з відповідача на його користь недораховану суму одноразової винагороди в розмірі двох посадових місячних окладів в сумі 8672 грн.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/217/2016 Головуючий у 1 інстанції :Мельник Д.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

Рішенням Демидівського районного суду від 18 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп про стягнення недорахованої суми одноразової винагороди - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що представник відповідача ОСОБА_1 підтвердила, що ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп знаходиться в процесі реорганізації щодо приєднання його до ДП „Млинівське лісове господарство, але державна реєстрація ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп, як юридичної особи, не припинена.

Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 42 ЦПК України суд допустив до участі в справі в якості представника відповідача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 25.11.2015 року за підписом члена комісії з реорганізації ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп ОСОБА_3, повноваження якого на видачу довіреності від імені відповідача належними доказами не підтверджено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, досягнувши у травні 2007 року пенсійного віку, будучи отримувачем пенсії за віком, перебуваючи на обліку в управлінні ПФУ, із держспецлісгоспу протягом місяця, з моменту набуття статусу пенсіонера за віком, не звільнився, а продовжував працювати на підприємстві до січня 2015 року. Умови колективного договору між адміністрацією ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп і профспілковою організацією даного підприємства, укладеному на 2014 рік, поширюють свою дію на момент звільнення ОСОБА_2 (23.01.2015) з підприємства за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

Проте суд не врахував, що даний колективний договір не діяв у травні 2007 року (досягнення позивачем пенсійного віку), а положення п. 3.10 Колективного договору передбачає виплату вихідної матеріальної допомоги розміром 2 посадових оклади при розрахунку з роботи пенсіонерам, які працювали на підприємстві.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп на його користь недораховану одноразову винагороду в розмірі двох посадових місячних окладів в сумі 8672 грн.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що останній, досягнувши у травні 2007 року пенсійного віку, будучи отримувачем пенсії за віком, перебуваючи на обліку в управлінні Пенсійного фонду України, із держспецлісгоспу протягом місяця, з моменту набуття статусу пенсіонера за віком, не звільнився, а продовжив роботу на підприємстві до січня 2015 року, а тому позивач не має права на отримання одноразової винагороди, яка передбачена п.3.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп та профспілковою організацією працівників вказаного підприємства на 2014 рік.

Проте, на розсуд колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про відмову позивачу у задоволенні заявленого позову, але з інших мотивів.

По справі встановлено, що наказом №32-к від 23.01.2014 року Голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_2 було призначено на посаду директора ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства з 24.01.2014 року по 23.01.2015 рік і з останнім було укладено відповідний контракт, яким було передбачено всі умови його матеріального забезпечення, в тому числі і у разі його виходу на пенсію (а.с. 9).

При цьому, в пункті 21 укладеного із позивачем контракту було передбачено, що на останнього розповсюджуються пільги, гарантії та компенсації передбачені галузевою угодою.

Із змісту колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп та профспілковою організацією працівників вказаного підприємства на 2014 рік, вбачається, що від імені адміністрації вказаного підприємства цей колективний договір підписав саме позивач, як керівник цього підприємства, в звязку із чим, на переконання колегії суддів, позивач при підписанні колективного договору не міг одночасно бути представником адміністрації, яка надає своїм працівникам певні гарантії у разі звільнення з роботи у звязку із виходом на пенсію, та працівником, на якого ці гарантії розповсюджуються.

Відповідно ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, умови матеріального забезпечення працівника, умови розірвання договору, встановлюються угодою сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 працював директором ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп на контрактній основі і всі умови його матеріального забезпечення, в тому числі і у разі виходу на пенсії, були визначені контрактом, тому умови п.3.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп та профспілковою організацією працівників вказаного підприємства на 2014 рік, на нього не розповсюджуються, в звязку із чим у задоволенні позову позивачу має бути відмовлено саме із цих мотивів, за безпідставністю.

Посилання позивача на те, що суд першої інстанції безпідставно скасував попереднє заочне рішення у даній цивільній справі, так як заяву про перегляд заочного рішення було подано ДП «Млинівьский лісгосп», на увагу не заслуговують, оскільки із матеріалів справи вбачається, що ДП СЛАП „Демидівський держспецлісгосп знаходиться в стадії реорганізації, шляхом приєднання до ДП «Млинівьский лісгосп», на підставі наказу голови Держаного агенства лісових ресурсів України від 30.06.2015 року, а тому не мало можливості самостійно належним чином здійснювати свої процесуальні права, що визнавав і сам позивач, коли звертався до органів виконавчого служби із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 73).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Демидівського районного суду від 18 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до державного підприємства спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство „Демидівський держспецлісгосп про стягнення одноразової винагороди, в розмірі 8672 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_4