У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 2011 року, працюючи у відповідача підземним прохідником на шахті «Родина», під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок: пересуваючись по орту-заїзду, він оступився та впав на підошву виробки, унаслідок чого травмував спину - забій поперекового та крижового відділу хребта, у зв'язку з чим йому встановлено 40 % втрати працездатності та 3 групу інвалідності з наступним оглядом 10 травня 2017 року.

Вважав, що саме з вини відповідача, який є об'єктом підвищеної небезпеки, його здоров'я було ушкоджено, чим йому завдано фізичних страждань та моральної шкоди. У момент нещасного випадку він отримав тяжкі травми хребта, неодноразово доставлявся в лікарні у зв'язку з болями в поперековому відділі хребта, після стаціонарного лікування він був виписаний без покращення. Оскільки больовий синдром залишається інтенсивним, він постійно кульгавить на ліву ногу, ходить за допомогою палиці, у нього почав розвиватися травматичний остеохондроз поперекового відділу хребта з вираженим порушенням динамічної функції хребта, що в своїх тридцять років він втратив працездатність, є інвалідом, у зв'язку з чим звільнився з підприємства. Внаслідок погіршення стану здоров'я не має змоги працювати, почав переносити моральні страждання та переживання, викликані ушкодженням здоров'я, усвідомлює, що у зв'язку із травмами не є здоровою людиною та ніколи не зможе вести активний, повноцінний спосіб життя. На даний час у нього з'явився страх перед майбутнім, члени його сім'ї вимушені постійно доглядати за ним, нести великі матеріальні витрати на ліки та допоміжні заходи.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідача на його користь 275 тис. грн без утримання податку з доходу фізичних осіб на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 40 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, роз'яснення, надані судам у пп. 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру моральної шкоди керувались поданими сторонами доводами, виходили із вимог розумності та справедливості, а також врахували характер і тривалість фізичних й моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті, розмір втрати професійної працездатності.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний