Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1019/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

12 січня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення розміру часток, третя особа - Четверта полтавська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 лютого 2015 року звернулися в суд з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення розміру часток нерухомого майна, який неодноразово уточнювали.

Посилалися на те, що 13 вересня 2006 року помер ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2

Померлому на праві власності належав обєкт нерухомого майна котельня по вул. Половка, 74 в м. Полтаві.

Вказували, що вони, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який помер 01 вересня 2014 року, є спадкоємцями майна померлого, Четвертою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, але сторони не дійшли згоди щодо визначення часток спадкоємців у власності померлого.

В останній уточненій заяві, поданій до суду 01 липня 2015 року, позивачі просили суд встановити розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадковому майні котельні, розташованій по вул. Половка, 74 в м. Полтаві. Також просили суд встановити частку померлого ОСОБА_5 у спадковому майні котельні по вул. Половка, 74 в м. Полтаві.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала подані до суду заяви, посилаючись на викладені в ній обставини.

Інші особи в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи Київського районного суду м. Полтави № 2-4/11, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 вересня 2006 року помер ОСОБА_4.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою померлого 13 вересня 2006 року ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_2 є матірю померлого 13 вересня 2006 року ОСОБА_4.

Також встановлено, що після померлого 13 вересня 2006 року ОСОБА_4 Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа. З заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_3 (дружина померлого), ОСОБА_5 (батько померлого), ОСОБА_2 (мати померлого), ОСОБА_6, який діяв в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька померлого).

Інші заяви не надходили, відтак, спадкоємців після померлого ОСОБА_4 є четверо.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Встановивши дані обставини, враховуючи наявність чотирьох спадкоємців після померлого 13 вересня 2006 року ОСОБА_4, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, суд приходить до висновку, що частка кожного із спадкоємців складає 1/4 частину.

Також як встановлено дослідженими в справі доказами поділ спадщини між спадкоємцями здійснювався в судовому порядку.

В тому числі до складу майна, яке було обєктом поділу в судовому порядку належали нежитлові приміщення по вул. Половка, 74 в м. Полтава (справа Київського районного суду м. Полтави № 2-4/11).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2011 року, яке вступило в законну силу, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 відмовлено, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 (опікун ОСОБА_6В.) відмовлено, вирішено питання про судові витрати.

В поданій до суду позовній заяві позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, обираючи на власний розсуд спосіб захисту порушеного права, просять суд встановити розмір часток у спадковому майні котельні по вул. Половка, 74 в м. Полтаві.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідно до свідоцтва від 07 травня 1997 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Приватному підприємцю ОСОБА_4 належить право власності на котельню, що знаходиться в м. Полтаві по вул. Половка, 74. Право власності ПП ОСОБА_4 на зазначене нерухоме майно зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.

Також встановлено, що відповідно до правовстановлюючого документа у власність ОСОБА_4 перейшло приміщення котельні, яке складається в цілому із: 1-котельні пл. 130 кв.м., 2 складського приміщення пл. 77 кв.м., 3- складського приміщення пл. 27,6 кв.м., 4-гараж пл. 40 кв.м.

Згідно з даними технічного паспорта на нежитлові приміщення по вул. Половка, 74, виготовленого станом на 21 вересня 2006 року, будівля містить добудови та переобладнання, які за життя ОСОБА_4 не були зареєстровані у встановленому законом порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2011 року в справі № 2-4/11, яке вступило в законну силу, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, який діяв в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення по вул. Половка, 74 в м. Полтаві відмовлено.

В ухваленому судом рішенні зазначено, що спірне нерухоме майно не зареєстроване, а отже відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані ОСОБА_4 в процесі перепланування, добудови та перепрофілювання спірного нежитлового приміщення, а не приміщення в цілому, як обєкт нерухомого майна.

Отже, дослідженими в справі доказами встановлено, що нежитлові приміщенні (котельня) по вул. Половка, 74 в м. Полтаві станом на час вирішення даної справи судом не є обєктом спільної сумісної власності, тому не можуть бути обєктом для визначення часток співвласників, про що заявлено позовні вимоги.

Смерть одного із спадкоємців майна померлого 13 вересня 2006 року ОСОБА_4, а саме ОСОБА_5, не може слугувати правовою підставою для виникнення спільної сумісної власності на спірне майно.

Крім того, твердження позивачів в поданій до суду позовній заяві про те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 державним нотаріусом було відмовлено у звязку з невизначеністю часток є безпідставним.

Як встановлено дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи, державним нотаріусом четвертої полтавської державної нотаріальної контори листом від 20 травня 2015 року повідомлено ОСОБА_1 лише про зупинення вчинення нотаріальної дії (а.с. 121), а не про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні справи судом враховується, що за нормами ст. ст. 1273, 1274 ЦК України спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, в тому числі і на користь іншого спадкоємця, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу.

Подана ОСОБА_2 до суду заява, в якій остання посилається на те, що відмовляється від свого права на частку у спадковому майні померлого ОСОБА_4 на користь онуки ОСОБА_9 не є відмовою від прийняття спадщини в розумінні ст. 1273 ЦК України, оскільки подана не до нотаріальної контори за місцем відкриття спадкової спавши та з порушенням строків, встановлених ст. 1270 ЦК України.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення розміру частокє повністю безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення розміру часток нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_10

Суддя Н.Л.Яковенко

12.01.2016