Справа № 760/5317/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 вересня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

21 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2015 року по просп. Перемоги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Сузукі», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Згідно з постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у цій дорожньо-транспортній пригоді.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4779500. Ліміт відповідальності складає 50000 гривень, франшиза 1000 гривень.

Він подав до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідач, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи, прийняв рішення про виплату 16498 гривень 71 копійки, проте страхова виплата на день подання позовної заяви не здійснена.

Просив суд ухвалити рішення, яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 52-53), стягнути з відповідача:

-16498 гривень 71 копійку - страхове відшкодування;

-3236 гривень 05 копійок - пеня;

-230 гривень 53 копійки - 3 % річних;

-833 гривні 83 копійки -інфляційні збитки.

02 серпня 2016 року позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, де зазначив, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 27 липня 2016 року перерахувала йому 16498 гривень 71 копійку страхового відшкодування. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача:

-3986 гривень 60 копійок - пеня;

-296 гривень 98 копійок - 3 % річних;

-816 гривень 46 копійок -інфляційних збитків.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлений позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився. Подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що страхова компанія не визнає вимоги позивача в частині нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних на прострочену суму боргу, оскільки норми ст. 625 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами (а.с. 60-62).

Суд за згодою позивача та його представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 липня 2015 року по просп. Перемоги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Сузукі», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України (а.с. 8).

Постанова є чинною.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4779500.

Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

21 вересня 2015 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 17).

Відповідач прийняв рішення про виплату 16498 гривень 71 копійки (а.с. 23), проте страхове відшкодування було виплачено лише 27 липня 2016 року.

Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 21 грудня 2015 року по 26 липня 2016 року.

Сума пені складає 3986 гривень 60 копійок та обраховується від суми невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 16498 гривень 71 копійок, 219 днів прострочення виплати страхового відшкодування та з урахуванням розмірів подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 21 грудня 2015 року по 26 липня 2016 року.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 816 гривень 46 копійок та три відсотки річних у розмірі 296 гривень 98 копійок.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У частині ч. 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

У п. 21 цієї Постанови пленуму вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Вбачається, що фактично кошти позивачу виплачені 27 липня 2016 року, тому вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних ґрунтується на законі.

Інфляційне збільшення суми боргу складає 816 гривень 46 копійок (16498 гривні 71 копійок (сума боргу) х 1,049 (сукупний індекс інфляції за період з 21 грудня 2015 року по 26 липня 2016 року) = 816,46).

Три проценти річних становить суму 296 гривень 98 копійок за 219 днів прострочення за період з 21 грудня 2015 року по 26 липня 2016 року.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Позивач просить стягнути з відповідача 5000 гривень витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Законі України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктом 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник позивача, який дії на підставі договору про надання правової допомоги (а.с. 35), надав суду акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги. У акті наведено перелік робіт, які були виконані, час витрачений на їх виконання та вартість робіт (а.с. 54).

Витрати позивача на правову допомогу в розмірі 5000 гривень підтверджено відповідною квитанцією (а.с. 55) та відповідають граничним розмірам, передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з урахуванням розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі у відповідні періоди в 2016 році.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з ПАТ «Українська охоронно-страхова Компанія» на користь позивача підлягає також 551 гривня 20 копійок судового збору.

Керуючись статтями 22, 525, 526, 625, 979-984, 988, 990, 991, 992 ЦК України, статтями 34-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова Компанія» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 3986 гривень 60 копійок, три проценти річних у розмірі 296 гривень 98 копійок, інфляційні втрати в розмірі 816 гривень 46 копійок та 5000 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова Компанія» на користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: