Справа № 450/797/16-ц Провадження № 2/450/919/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"31" травня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Данилів Є.О.,

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, -

встановив:

05.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в якому просить стягнути з відповідача несплачену суму страхового відшкодування у розмірі 100 грн., пеню в розмірі 1236,74грн., інфляційні втрати в розмірі 2024,51грн. та три відсотки річних в розмірі 163,61грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1250грн., та судовий збір в розмірі 551,21грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 травня 2013 року близько 16 год. 15 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова, 12 км + 600 м, Пустомитівський р-н, Львівська обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок в розумінні ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", надалі - Закону) за участю транспортних засобів Кіа Riо, н/з НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та Сhегу Elага, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1. Винним у вищевказаній ДТП постановою суду визнано ОСОБА_2. Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», Поліс ОСЦПВВНТЗ №АВ/4080445, строк дії зі 11.08.2012р. до 10.08.2013р. і обов'язок щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди згідно із ст.22 Закону покладається на Відповідача як страховика, то останньому Позивачем на підставі довіреності від 10.04.2012р. виданої йому власником автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 було подано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, у тому числі, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про страхове відшкодування від 06.08.2013р.а також надано представнику Страховика для огляду транспортний засіб.

У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте позивач в позовній заяві просить розглядати справу без участі представника позивача та позивача.

Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2013 року близько 16 год. 15 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова, 12 км + 600 м, Пустомитівський р-н, Львівська обл. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_3.

Винним у настанні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, який, керуючи автомобілем марки Кіа Riо, н/з НОМЕР_4, порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача згідно з полісом № АВ/4080445, дійсним з 11.08.2012 року до 10.08.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону визначено, що відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Позивач в передбачений Законом строк звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

За вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

14.03.2013 року відповідач відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування.

06.08.2013 року, відповідач отримав заяву про страхове відшкодування що підтверджується відміткою на копії заяви, реєстраційний №167. Таким чином, відповідач зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування до 04.11.2013 року включно.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі (МТСБУ), яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України дійсно передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, при вирішенні питання застосування передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання слід чітко визначити, на які зобов'язання поширюється ця норма Закону.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені норми, а також враховуючи те, що ПАТ «НАСК «Оранта» зобов'язане здійснити виплату страхового відшкодування до 04.11.2013р. включно, а фактично перерахувало кошти у розмірі 3949,67 грн. на рахунок ПАТ «Правекс-Банк» тільки 24.03.2015р., то відповідач на підставі доданих розрахунків за період з 05.11.2013р.- до 23.03.2015р. повинен сплатити на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 1236,74 грн., три відсотки річних у розмірі 163,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 2024,51 грн. та недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 100грн.

Позивач в позовній заяві зазначали, що позивачем понесено затрати та юридичну допомогу для захисту свого права на загальну суму 1250 грн. на підставі договору з ТзОВ «Автопоміч» від 14.03.2016 року. Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначені витрати.

На підтвердження цієї позовної вимоги позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг з ТзОВ «Автопоміч» від 14.03.2016 року.

До договору про надання юридичних послуг з ТзОВ «Автопоміч» від 14.03.2016 року також надано акт виконаних робіт від 28.03.2016 року та копію квитанції від 01.04.2016 року про оплату позивачем 1250 грн. наданих за цим договором послуг. Тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні вимоги щодо стягнення цих витрат з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються, зокрема, із судового збору. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 04.04.2016 року. Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 22, 509, 625, 979 ЦК України, ст. 6, 9, 22, 29, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст.ст. 10, 11, 27, 57, 59, 60, 61, 79, 84, 88, 143, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 несплачену суму страхового відшкодування у розмірі 100 грн., пеню в розмірі 1236,74грн., інфляційні втрати в розмірі 2024,51грн. та три відсотки річних в розмірі 163,61грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1250грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяЄ. О. Данилів