АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/93/К/16 Головуючий в першій
Справа № 212/8790/15-ц інстанції - Колочко О.В.
Категорія № 59 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 15 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" (далі - Коледж), в обґрунтування якого зазначила, що у серпні 2010 року вона була зарахована на перший курс Коледжу за спеціальністю «Діловодство» та надала довідку про те, що вона є особою, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років. У лютому 2013 року позивачу була здійснена одноразова виплата соціальної стипендії у розмірі 2272,00 грн. У червні 2015 року позивач відрахована з навчального закладу у зв'язку із закінченням навчання, але з нею не провели розрахунок та не виплатили всі належні їй суми, а саме стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». У зв'язку з цим, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати соціальної стипендії за період з листопада 2012 року по червень 2015 року в розмірі 21439 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, з Коледжу на її користь стягнуто суму не нарахованої та не виплаченої стипендії за період з 01 листопада 2012 року по 30 червня 2015 року в розмірі 21439 грн. та 487,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Коледж ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не взяв до уваги, що навчальний заклад є бюджетною установою, яка відповідно до п.п.12 п.1 ст.2 Бюджетного кодексу України є організацією, створеною у встановленому порядку, що повністю утримується за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету і є неприбутковою. Крім того, вважає, що суд неправомірно поклав на Коледж, який є структурним підрозділом ДВНЗ «КНЕУ імені Вадима Гетьмана», бюджетні зобов'язання держави, оскільки бюджетом України на 2012-2015 роки не передбачено виділення коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо сплати соціальної стипендії. Також, судом не взято до уваги, що наявність у батька позивача певного стажу підземної роботи не є підставою для призначення стипендії, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року «Питання стипендіального забезпечення» визначено виключний перелік осіб, які мають право на нарахування та отримання соціальної стипендії. При цьому, позивач навчалася за спеціальністю «Діловодство», тому не входить до вказаної категорії осіб.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2просить її відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із витягом з наказу від 23 серпня 2012 № 112-С та витягом із додатку № 1 до цього наказу, ОСОБА_4 зарахована на перший курс Коледжу за спеціальністю «Діловодство» (а.с. 75-76).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 1997 року, батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 580978, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 09 липня 2014 року, ОСОБА_5 помер 09 липня 2014 року (а.с. 11).

Як убачається з довідки № 810935 від 25 вересня 2015, виданої Управлінням ПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, ОСОБА_6 перебуває на обліку та отримує пенсію за втратою годувальника, який мав підземний стаж 22 роки 10 місяців 23 дні (а.с. 10).

Із подання прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу убачається, що станом на 12 лютого 2013 в Криворізькому коледжі навчається 15 студентів, що підпадають під дію ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в редакції від 05.07.2012, яким, в порушення зазначеної норми закону, з 01 серпня 2012 стипендія виплачується у меншому за встановлений Законом розмір, або взагалі не виплачується, і за період з 01 серпня 2012 по 12 лютого 2013 загальна сума заборгованості складає 27411,20 грн. (а.с. 78-79).

На виконання зазначеного вище подання прокуратури відповідачем проведено засідання стипендіальної комісії, зафіксоване протоколом № 4 від 20 лютого 2013 (а.с. 80-81), на якому ухвалено рішення про здійснення виплати студентам згідно списку, зокрема ОСОБА_4

Наказом директора Коледжу № 29-С від 20 лютого 2013 студентам, згідно списку, які надали необхідні документи, що їх батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менше 15 років, призначено стипендії за період з 01 лютого 2012 по 31 грудня 2012 (а.с. 82-83).

У лютому 2013 року ОСОБА_4 виплачено заборговану стипендію в сумі 2272,00 грн. (а.с. 13).

У червні 2015 року позивач відрахована з навчального закладу у зв'язку із закінченням навчання та їй видано диплом встановленого зразка (а.с. 15, 77).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалась на те, що оскільки стаж роботи її батька у підземних умовах праці складає більш ніж 15 років, вона має право на виплату соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте при закінченні нею навчального закладу відповідачем не проведено розрахунок та не виплачено стипендію в розмірі прожиткового мінімуму за період з листопада 2012 року по червень 2015 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову та стягнув суму не нарахованої та не виплаченої стипендії з моменту пред'явлення позивачем довідки про стаж роботи її батька у підземних умовах праці та до закінчення навчання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Зазначена норма права не суперечить положенням ст.3 Закону України «Про вищу освіту», згідно якої держава гарантує особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільги та соціальні гарантії у порядку, встановленому законодавством.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 була дочкою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому їй повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання в Коледжі стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено вищенаведеною нормою закону.

Статтею 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, зокрема з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2013 року становить 1147 грн., а з 01 грудня 2013 року - 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2014 року становить 1218 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед ОСОБА_4 по виплаті стипендії за період з листопада 2012 року по червень 2015 року становить 21 439,00 грн.

Даний розрахунок Коледжом не оспорюється, що підтверджує його правильність, оскільки згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про виплату ОСОБА_4 стипендії відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, посилання Коледжу на відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не можуть бути взятими до уваги, оскільки згідно вимог вказаної норми виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Вищевикладеним спростовується й посилання відповідача на те, що дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» залежить від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендій.

Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Положеннями ст. 5 вищезазначеного закону Законами України «Про державний бюджет України» на 2012-2013 роки гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. Даний закон не призупинявся та діє до теперішнього часу.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність бюджетного фінансування позбавляє Криворізький коледж економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» можливості виплачувати підвищені стипендії, є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів