Справа № 363/4737/14-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/836/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 02.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої заробітної плати, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Вишгородський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 1130,87 гривень безпідставно отриманої заробітної плати, посилаючись на те, що відповідачка працювала на посаді соціального робітника Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування з 01.03.1992 року по 01.07.2014 року.До її посадових обовязків входило надання соціальних послуг вдома 5 особам, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з колективним договором Центру робочий день встановлений з 8.00 до 17.00, робочий тиждень з понеділка по п»ятницю.

У червні 2014 року стало відомо, що відповідачка впродовж робочого часу / з 8.00 по 17.00год./ 13,24,29 січня; 3 ,7 ,11, 13, 19, 26 лютого; 4, 13, 19, 26 березня; 6 ,11. 16 червня 2014 року була відсутня на робочому місці та послуги не надавала.

Факти відсутності відповідачки на роботі впродовж робочого дня підтверджені інформацією головного лікаря КЗОЗ КОР « Київська обласна клінічна лікарня» та табелем обліку її робочого дня в цьому закладі. Згідно з цим листом встановлено, що відповідачка працює в обласній лікарні на посаді молодшої медичної сестри центру нейрохірургії з 16.01.2006 року по теперішній час та в зазначені вище дні перебувала на добовому чергуванні в лікарні.

Разом з тим, відповідачка надавала неправдиві графіки надання послуг, в яких повідомляла про надання послуг в ті дні, протягом яких вона фактично була відсутня. Ці графіки слугували підставою для внесення даних до табелів обліку робочого часу та для нарахування та виплати заробітної плати.

26.06.2014 року виявлені порушення відповідачкою трудової дисципліни було доведено до відома трудового колективу. Від дачі пояснень відповідачка відмовилась, про що було складено акт.

З 1.07.2014 року відповідачка припинила працювати в Центрі, не виходила на роботу без поважних причин, внаслідок чого особи, що перебували у неї на обслуговуванні на певний час були позбавлені соціальних послуг.

Наказом № 109 від 23.07.2014 року ОСОБА_2 була звільнена з 01.07.2014 року з займаної посади за прогули. Копію наказу та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки їй були направлені поштою.

Згідно з наказом № 113 від 23.07.2014 року в результаті перерахунку заробітної плати відповідачці, яку вона отримувала і за дні, які фактично не відпрацювала, встановлено, що їй зайво виплачено 1130, 87 грн., дану суму слід було відрахувати із заробітної плати. Проте , оскільки останній розрахунок було проведено в повному обсязі ще до виявлення вчинених відповідачкою порушень, то стягнути із заробітної плати виявилось неможливим.

Оскільки відповідачка в добровільному порядку повернути зайво отриману суму відмовляється , просив стягнути в судовому порядку та судові витрати по справі.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Вишгородський районний територіальний центр соціального обслуговування, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду І інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 з 01.03.1992 року по 01.07.2014 року працювала на посаді соціального працівника Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (ас.4, 19).

До її посадових обовязків входило надання соціальних послуг вдома 5 ти особам, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас.5).

Крім цього ОСОБА_2 працювала на посаді молодшої медичної сестри (палатної) в центрі нейрохірургії з 16.01.2006 року по теперішній час, згідно наказу №14-02-02 від 13.01.2006 року , відповідно до графіку чергування.

У червні 2014 року стало відомо, що відповідачка впродовж робочого часу / з 8.00 по 17.00год./ 13,24,29 січня; 3 ,7 ,11, 13, 19, 26 лютого; 4, 13, 19, 26 березня; 6 ,11. 16 червня 2014 року була відсутня на робочому місці та послуги не надавала.

Факти відсутності відповідачки на роботі впродовж робочого дня підтверджені інформацією головного лікаря КЗОЗ КОР « Київська обласна клінічна лікарня» та табелем обліку її робочого дня в цьому закладі. Згідно з цим листом встановлено, що відповідачка працює в обласній лікарні на посаді молодшої медичної сестри центру нейрохірургії з 16.01.2006 року по теперішній час та в зазначені вище дні перебувала на добовому чергуванні в лікарні.

26.06.2014 року виявлені порушення відповідачкою трудової дисципліни було доведено до відома трудового колективу.

01.07.2014 року комісією з Вишгородського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) , було складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_2 впродовж всього робочого часу (з 8-00 по 17-00) 13,24,29 січня , 3,7,11,13,19,26 лютого , 4,13,19,26 березня , 6,11,16,27 червня 2014 року (ас.67)

З 1.07.2014 року відповідачка припинила працювати в Центрі, не виходила на роботу без поважних причин, внаслідок чого наказом № 109 від 23.07.2014 року була звільнена з 01.07.2014 року з займаної посади за прогули, зазначені акт про відсутність на робочому місці та наказ про звільнення відповідачкою не оскаржувалися.

Згідно з наказом № 113 від 23.07.2014 року в результаті перерахунку заробітної плати відповідачці, яку остання отримувала і за дні, які фактично не відпрацювала, встановлено, що їй зайво виплачено 1130, 87 грн.

Відповідно до ст.1215 ч.1 п.1 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, заробітна плата і платежі , що прирівнюються до неї , пенсії , допомоги , стипендії , відшкодування шкоди , завданої каліцтвом , іншим ушкодженням здоров»я або смертю та інші грошові суми , надані фізичній особі як засіб для існування , якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно , за відсутністю рахункової помилки з її боку і небросовістності з боку набувача.

Таким чином суд І інстанції правильно встановивши обставини справи , невірно застосував норми матеріального права, не врахувавши при цьому недобросовісність поведінки відповідачки , яка є підставою для задоволення позову.

Оскільки безпідставно набута заробітна плата в сумі 1130,87 грн. отримана відповідачкою внаслідок її власної недобросовісності , вона підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За вказаних обставин, коли апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, сплачені позивачем витрати у вигляді судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у розмірі 1 486 грн. 60 коп. судових витрат / 243,60 грн. + 1243 грн./

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України , колегія суддів ,

вирішила:

Апеляційну скаргу Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Вишгородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) 1 130 грн. 87 коп. безпідставно виплаченої зарплати та 1 486 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: