Справа № 346/3935/15-ц
Провадження № 2/346/65/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Веселова В.М.

секретаря : Максимюк М.А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,що є об`єктом права спільної власності подружжя та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу відповідач став власником 7/16 часток будинку з господарськими спорудами по вул.Грушевського,10 в с.Гвіздець Коломийського району, а в подальшому в червні 2015 року вони як подружжя придбали ще додатково 9/16 часток цього ж будинку. Однак, відповідач в подальшому подав до суду позов про розірвання шлюбу, який було задоволено рішенням Коломийського міськрайонного суду, справа на даний час перебуває за апеляційною скаргою позивачки у Апеляційному суді Івано-Франківської області. Вважає, що їй як одному з подружжя належить 9/32 часток спірного будинковолодіння. Просить суд поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнавши за нею - позивачкою ОСОБА_1 право власності на 9/32 частину будинку з господарськими спорудами та будівлями, виділивши їй в натурі згідно 1 (першого) варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи 9/32 частин будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Грушевського,10 в с.Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області, встановити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування будинку по вул.Грушевського,10 в с.Гвіздець Коломийського району, площею 0.15 га відповідно до часток в будинку.

Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, однак зазначив, що з позивачкою він тривалий час перед розлученням спільно не проживав,в спірному будинку позивачка не жила,а сам спірний будинок це є власність його батьків,яку він отримав як спадок, спірна частина будинку придбана за його кошти. Позивачка має квартиру в м.Коломия, тобто має де проживати, відповідно, враховуючи тяжкі та скандальні стосунки з позивачкою, він просить суд застосувати при поділі майна варіант 3, згідно якого йому слід буде заплатити кошти за вартість ідеальної частини в спірному будинку, оскільки сумісне проживання з позивачкою є неможливим і на любе перепланування та демонтажні роботи в будинку він не згідний.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання сторін, заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, суд вважає, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 26 листопада 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №539 (а.с.7), який в подальшому було розірвано за рішенням Коломийського міськрайонного суду від 9 червня 2015 року.

Перебуваючи у шлюбі, відповідач придбав 7/16 часток в будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Грушевського,10 в селищі Гвіздець Коломийського району. Інша частина -9/16 даного будинку належала брату позивача. 6 червня 2015 року позивачка та відповідач ,як подружжя, придбали 9/16 часток в будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Гвіздець, Коломийського району, вул.Грушевського,10 (а.с.25) згідно договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром №839. Позивачка надала нотаріальну згоду на придбання даної частини будинку своєю заявою від 6.06.2015 року (а.с.8).

Згідно ст.60,61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку доходу. Кожна річ набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як вбачається з рішення Коломийського міськрайонного суду від 9 червня 2015 року , сторони розірвали шлюб. З тексту рішення вбачається, що позивачка, по справі, була проти розірвання шлюбу, посилаючись на поганий вплив на доньку від першого шлюбу. В подальшому позивачка оскаржила рішення суду щодо розірвання шлюбу, однак ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2015 року рішення Коломийського міськрайонного суду від 9 червня 2015 року щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було залишено в силі.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно положень ст.14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За клопотанням позивачки та ухвалою суду від 24 вересня 2015 року було проведено будівельно технічну експертизу, за результатами якої суду представлено висновок експерта , згідно якого визначено 3 (три) варіанти розподілу будівель (а.с.45,54). При чому при перших двох варіантах пропонується перепланування та демонтаж дверей в приміщенні будинку, з метою виділення приміщення-кімнати в будинку - в першому варіанті площею 22.2 кв.м., в другому варіанті 16.7 кв.м.,а також сплатою грошової компенсації. По третьому варіанту розподілу експертом запропоновано визначення вартості ідеальних частин кожної з сторін, позивачки 9/32 ідеальної частини будинковолодіння, що становить 89372 грн., відповідача 23/32 ідеальної частини будинковолодіння, що становить 228340 грн. Відповідно за таких обставин пропонується виплата відповідачем позивачці її вартості ідеальної частини в сумі 89372 грн.

У відповідності до ст.147 ЦПК України висновок експерта в цивільній справі не є обовязковим і оцінюється судом у відповідності до ст.212 ЦПК України. Суд зазначає, що такий висновок повинен бути оцінений у повній сукупності з усіма матеріалами справи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11: «22. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 23. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох».

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки спірне майно 9/16 часток будинковолодіння з господарськими спорудами та будівлями по вул.Грушевського,10 в с.Гвіздець Коломийського району було придбане та набуте сторонами у шлюбі то дане майно згідно з ст.60 Сімейного кодексу, ст.368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу між сторонами по 1/2.

Однак, при вирішенні даної справи, суд погоджується з мотиваційним поясненням відповідача про те, що у сторін є складні стосунки, вони реально не зможуть проживати спільно в одному будинку, а також той факт, що він не дасть можливість позивачці здійснити будь-які перепланування та демонтажні роботи з метою виділення їй приміщення для проживання по запропонованому 1(першому) чи 2 (другому) варіанту згідно висновку експерта. Крім цього, суд бере до уваги і той факт,що у позивачки відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на переобладнання житлового приміщення. Також суд бере до уваги і той факт, що у позивачки є у власності квартира в м.Коломия, тобто вона є забезпеченою житлом. За таких обставин обгрунтованим і вмотивованим буде поділ будинку по третьому запропонованому експертом варіанту, який передбачає оплату відповідачем позивачці її ідеальної частини 9/32 в спірному будинку, вартість якого становить - 89372 грн. Даний варіант не ускладнить в майбутньому стосунки між сторонами і не призведе до виникнення конфліктних ситуацій, що цілком можливе при обранні 1(першого) або 2 (другого) варіанту розподілу будинку.

Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог позивачки щодо поділу майна власності подружжя по запропонованому експертом 3 (третьому) варіанту розподілу згідно висновку експерта (а.с.56). Оскільки позивачці присуджується повна виплата вартості її ідеальної частини будинку, а земельна ділянка, на якій розташований будинок є неприватизована, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.25), і цей факт не оспорюється обома сторонами по справі, то відповідно в частині позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою слід відмовити.

На підставі ст.ст.60,69,70,71,74 СК України, ст.ст.368,372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11, та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,що є об`єктом права спільної власності подружжя та встановлення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити частково.

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і яке розташоване за адресою селище Гвіздець, вул.Грушевського,10 Коломийського району Івано-Франківської області, по третьому варіанту висновку експерта, зобов`язавши відповідача ОСОБА_3 сплатити позивачці ОСОБА_1 вартість 9/32 ідеальної частки будинковолодіння, який знаходиться в с.Гвіздець, вул.Грушевського,10 Коломийського району Івано-Франківської області, що становить 89372 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 618 грн. 60 коп.,витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., витрати за проведення судово-технічної експертизи в сумі 6000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселов В. М.