Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №332/6284/14 Головуючий у 1 інстанції Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/1791/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року у справі за поданням Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за кордон до виконання своїх зобовязань громадянина ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Заводський ВДВС Запорізького МУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за кордон до виконання своїх зобовязань громадянина ОСОБА_3

В поданні зазначав, що на виконанні у Заводського ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-Н-388/10 виданого 11.05.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Альянс України» суми боргу у розмір 37794,66 грн..

Боржник ОСОБА_3 рішення суду та законі вимоги державного виконавця не виконує.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у самостійному порядку, в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що боржник від сплати суми боргу ухиляється.

У звязку з цим просило суд ухвалити рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_3

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобовязань громадянина України ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобовязань перед КС «Альянс України» - погашення боргу у розмірі 37 794,66 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

На підставі п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував свої висновки в частині ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань.

Відповідно до матеріалів справи на час подачі подання на примусовому виконанні державної виконавчої служби знаходилося виконавче провадження по виконанню судового наказу №2н-388/10 від 11.05.2010р. про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь КС «Альянс Україна» в сумі 37 794,66 грн.

Виконавче провадження відкрито 27.01.2014р. з наданням строку для добровільного виконання до 03.02.2014р. Звертаючись до суду з поданням про обмеження, державний виконавець послався на відсутність майна у боржника і його можливість виїзду за межі України при наявності у нього закордонного паспорту.

Жодних дій з примусового виконання судового наказу про стягнення грошових сум державним виконавцем на час звернення до суду зроблено не було.

В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази ухилення боржника від виконання зобов'язань, а також те, що його викликали до державного виконавчої служби.

Крім цього, суду першої інстанції необхідно усунути протиріччя щодо виконання судового наказу, так як в поданні державного виконавця зазначено, що судовий наказ видано Ленінським районним судом м. Запоріжжя, а в матеріалах справи є судовий наказ Ленінського районного суду м. Вінниці. ( а.с.1,6)

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, передчасно вирішив питання про задоволення подання державного виконавця, оскільки судом першої інстанції не надано оцінки основному доводу подання щодо ухилення від виконання боржником своїх зобов'язань за рішенням суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України вирішено судом в супереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення й це є підставою для скасування постановленої у справі ухвали за вимогами п. 3 ст. 312 ЦПК України з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року у цій справі - скасувати, питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України, передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: