Справа № 188/78/16-ц
Провадження № 2/188/149/2016
11 лютого 2016 року Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Полубан М.П.
при секретарі Філіповій В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
До суду звернулася позивач з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
На обґрунтування свого позову позивач вказує, що 17.09.2011 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Індустріальному відділі ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 616 .
Під час спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 р. у них народився син - ОСОБА_3 .
Спільне життя у них не склалося . Вона зрозуміла , що у них різні погляди на життя та різні життєві цінності. В результаті певних життєвих ситуацій , серед яких відсутність постійного матеріального утримання , недотримання відповідачем виконання подружніх обов"язків , вона змушена була припинити шлюбні відносини із відповідачем , а саме з березня 2015 р. відповідач їх покинув , а вона разом з сином залишилися проживати в домоволодінні своїх батьків . Після цього між ними стосунки фактично припинилися . Примиритися вони не намагалися . Раніше шлюб вони не могли припинити , так як синові не виповнилося одного року , що є обов"язковою умовою чинного законодавства .
З кінця 2015 р. за рішенням суду з відповідача утримуються аліменти на її користь на утримання їхнього спільного сина та на її утримання .З цього часу кожен з них живе своїм життя, яке ніяким чином не пов"язане з їхнім шлюбом. Вона зрозуміла ,що вони втратили один до одного почуття поваги та любові на яких повинен базуватися шлюб .
Вважає , що подальше збереження шлюбу неможливе , так як його збереження може зашкодити інтересам кожного з них.
- розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. - НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. - НОМЕР_2 , який 23.03.1990 р. було зареєстровано Індустріальним відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області , про що було зроблено відповідний актовий запис під № 616 в Книзі реєстрації шлюбу.
- після розірвання шлюбу залишити за нею шлюбне прізвище " ОСОБА_1 " .
- стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 551.20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн.
Сторони в судове засідання не з"явилися .
Позивач в свої заяві просить суд справу розглянути без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує проти заочного рішення .
Відповідач в судове засідання двічі не з"явився. Про час та місце слухання справи належним чином повідомлений ( є підпис про отримання судової повістки ) .
Суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказах та прийняти заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України .
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 17.09.2011 р. ) і від даного шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження , серії НОМЕР_3 ) .
З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин .
На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе .
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .
З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розгляд справи про розірвання шлюбу за її відсутністю .
З матеріалів справи вбачається , що сторони не проживають спільно майже рік , тобто з березня 2015 р. , про що вказує позивач у позовній заяві та різність адрес проживання сторін.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача судових витрат, що були понесені позивачем при подачі позову до суду. В матеріалах справи є квитанція про сплату судового збору та квитанція № 16-1/1 ( витрати на правову допомогу ).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 57,88,174, 212-214 , 224ЦПК України ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. - НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. - НОМЕР_2 , який 23.03.1990 р. було зареєстровано Індустріальним відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області , про що було зроблено відповідний актовий запис під № 616 в Книзі реєстрації шлюбу.
Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу, прізвище позивача залишити " ОСОБА_1 ".
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. та 200 грн. витрат на правову допомогу .
Відповідачу , який не з'явився в судове засідання, направити рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії .
Суддя М. П. Полубан