У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_2, приватного підприємства «Ювелірна фірма «Лагно» про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2, приватного підприємства «Ювелірна фірма «Лагно» до публічного акціонерного товариства «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» про розірвання кредитного договору, за касаційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно із яким банк надав відповідачу кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2 300 000 грн на споживчі потреби, строком до 10 січня 2015 року зі сплатою 20 % річних. Додатковою угодою до кредитного договору від 19 лютого 2014 року термін кредиту змінено до 10 липня 2016 року та збільшено кредитну ставку до 22,50 %. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 липня 2013 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» уклав з приватним підприємством «Ювелірна фірма «Лагно» (далі - ПП «ЮФ «Лагно») договір поруки, згідно із яким ПП «ЮФ «Лагно» поручилося перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором. Відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 10 грудня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 3 441 456 грн 24 коп., яка складається з наступного:

-1 659 410 грн 10 коп. - заборгованість за кредитом;

- 783 931 грн 87 коп. - заборгованість за відсотками;

- 998 114 грн 27 коп - пеня, нарахована згідно із п. 6.3 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом з 6 червня 2014 року по 9 грудня 2015 року. Таким чином, просив задовольнити позов та стягнути кредитну заборгованість.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 та ПП «ЮФ «Лагно» звернулися до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що до травня 2014 року боржник добросовісно виконував свої зобов'язання за кредитним договором, після чого у нього і ПП «ЮФ «Лагно» почалися фінансові труднощі, викликані політичною ситуацією через проведення антитерористичної операції на території Луганської і Донецької областей, що перешкоджало здійснювати господарську діяльність і виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідач вважає зазначені події обставинами непереборної сили. Таким чином, просили задовольнити зустрічний позов та розірвати кредитний договір.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ПП «ЮФ «Лагно» на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2013 року станом на 10 грудня 2015 року в сумі 3 441 456 грн 24 коп., яка складається з:

-1 659 410 грн 10 коп. - заборгованість за кредитом;

- 783 931 грн 87 коп. - заборгованість за відсотками;

- 998 114 грн 27 коп. - пеня за період з 6 червня 2014 року по 9 грудня 2015 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ПП «ЮФ «Лагно» до ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» про розірвання кредитного договору відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року зміни та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_2 повернуто заявнику.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 7 квітня 2015 року рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року змінено, скасовано його в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ПП «ЮФ «Лагно».

Провадження щодо заявлених ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» позовних вимог до ПП «ЮФ «Лагно» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2013 року станом на 10 грудня 2015 року у сумі 3 441 456 грн 24 коп. та судового збору в сумі 1 827 грн - закрито.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданих касаційних скаргах представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення та ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку, виходив із того, що ОСОБА_2 та ПП «ЮФ «Лагно» взяті на себе кредитні зобов'язання та зобов'язання за договором поруки належним чином не виконували, а тому наявні підстави для стягнення кредитної заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не доведено, що він звертався до банку та здійснював спроби врегулювати спір щодо розірвання кредитного договору, відсутні підстави для розірвання кредитного договору, у зв'язку з істотною зміною обставин, якими він, як сторона кредитного договору, керувався при його укладанні.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог банку до ПП «ЮФ «Лагно», виходив із того, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. У решті судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишив без змін, оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного та повного погашення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості, а також відсутні підстави для розірвання кредитного договору.

Відмовляючи у прийнятті змін та доповнень до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що такі зміни та доповнення подані з порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 294 ЦПК України, а тому у їх прийнятті слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 11 липня 2013 року ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2 300 тис. грн на споживчі потреби, строком користування до 10 січня 2015 року зі сплатою 20 % річних. Додатковою угодою до кредитного договору від 19 лютого 2014 року термін кредиту змінено до 10 липня 2016 року та збільшено кредитну ставку до 22,50 %. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 липня 2013 року ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» уклав з ПП «ЮФ «Лагно» договір поруки, згідно із яким ПП «ЮФ «Лагно» поручилося перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором. Відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 10 грудня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 3 441 456 грн 24 коп., яка складається з наступного:

-1 659 410 грн 10 коп. - заборгованість за кредитом;

-783 931 грн 87 коп. - заборгованість за відсотками;

- 998 114 грн 27 коп. - пеня, нарахована згідно із п. 6.3 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом з 6 червня 2014 року по 9 грудня 2015 року.

8 січня 2014 року банк і ОСОБА_4 уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно із якою п. 2.5 викладений у новій редакції, у якому міститься таблиця графіку зменшення ліміту кредитної лінії із визначенням дат початку та закінчення строків дії ліміту, розмір діючого ліміту на певну дату.

19 грудня 2014 року між банком і ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно із умовами якої збільшено термін користування кредитом до 10 липня 2016 року; збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 22,50 % річних та п. 2.5 викладений у новій редакції, у якому міститься таблиця графіку зменшення ліміту кредитної лінії із визначенням дат початку та закінчення строків дії ліміту, розмір діючого ліміту на певну дату.

11 липня 2013 року між банком та ПП «ЮФ «Лагно» укладено договір застави обладнання, згідно із яким виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», що випливають з кредитного договору від 11 липня 2013 року, забезпечується заставою обладнання.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 11 липня 2013 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» уклав з ПП «ЮФ «Лагно» договір поруки, згідно із яким ПП «ЮФ «Лагно» поручилося перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором. За невиконання зобов'язань за кредитним договором позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник. У договорі поруки сторони визначили, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, тому висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ПП «ЮФ «Лагно», є правильним.

Також суди правильно відхилили доводи ОСОБА_2 про відсутність підписів ОСОБА_2 та працівника банку на заяві про видачу готівки, оскільки на заяві про видачу готівки від 17 липня 2013 року № 223887 наявна відмітка представника банка, що ця заява роздрукована за допомогою програмного комплексу та факт отримання коштів не заперечувався відповідачем. Крім того, відповідачем протягом періоду з серпня 2013 року по травень 2014 року своєчасно погашав кредитну заборгованість, тобто такі дії відповідача виключають доводи про неотримання кредиту.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що відповідачем ОСОБА_4 не подано до суду заяви про зменшення розміру пені та про застосування строків позовної давності, як і не подавались відповідні докази, з урахуванням того, що ОСОБА_2 користувався послугами представника.

При цьому, доводи касаційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що відповідач ОСОБА_2 кредитні кошти не отримував спростовуються матеріалами справи та доказами, які належним чином досліджені судом.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суди дійшли правильного висновку про те, що укладаючи кредитний договір про надання кредиту у гривні, сторони приймали на себе певні ризики, у тому числі й на випадок знецінення гривні, зменшення доходів відповідача ОСОБА_2, скрутний фінансовий стан ПП «ЮФ «Лагно», що не є випадками, які дають підстави для розірвання кредитного договору. Крім того, в укладеному кредитному договорі, додаткових угодах до нього не містяться випадки та підстави його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

18 лютого 2016 року представником ОСОБА_2 направлено на адресу апеляційного суду зміни та доповнення до апеляційної скарги на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року з порушенням строків на апеляційне оскарження, а тому судом апеляційної інстанції правильно відмовлено у прийнятті зазначених змін та доповнень до апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подані касаційні скарги слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині, ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик