№ 336/7856/15-ц
пр. № 2/336/286/2016
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.01.2006 року, в якому просять стягнути з відповідача 1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 11705,90 гривень за кредитним договором від 17.01.2006 року, стягнути з відповідача 2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 1000 гривень.

Стаття 119 ч. 8 ЦПК України вказує, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Однак, до позовної заяви додано не оригінал, а копія довіреності, якість якої унеможливлює визначення її змісту, дати видачі, строку дії та тексту в цілому.

Крім того, відповідно до вимог ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Надана копія довіреності не є нотаріально посвідченою, а будь-яких документів на підтвердження наявності у осіб, які її видали повноважень на видачу таких довіреності, до позовної заяви не додано.

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити чи уповноваженою особою підписано та подано позовну заяву.

Згідно ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи суд дійшов висновку, що вищевказаним вимогам ЦПК України позовна заява не відповідає.

По-перше, перелік документів, які зазначені в якості додатків до позовної заяви, не відповідає тим документам, які фактично до неї додані.

По-друге, в позовній заяві не викладені належним чином позовні вимоги.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким принцип узгоджується з обовязком позивача, встановленим ст. 119 ЦПК України, зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі.

Стаття 30 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Стаття 28 ЦК України вказує, що фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено, конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права. З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання.

Таким чином, позивач повинен зазначити прізвище, ім'я та по батькові особи, щодо якої ставить позовні вимоги в тій частині позовної заяви, де сформульовані такі вимоги, а саме вказати які саме вимоги заявлені до кожної особи.

Натомість, в прохальній частині позовної заяви не зазначено прізвище, ім'я та по батькові осіб, щодо яких заявлено вимоги та не вказано до якої саме особи та які саме вимоги заявлено. Позивач також взагалі не зазначає з яких підстав та в якості чого з відповідача 2 просить стягнути 1000 гривень.

Також позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 12705,90 гривень, між тим як ціна позову та сума заборгованості становить 11705,90 гривень.

Підстави для стягнення більшої суми, ніж та, яка є заборгованістю за договором, позивачем не вказано.

Крім того, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача 1 за кредитним договором, між тим як з доданих до позовної заяви документів не вбачається, що між сторонами такий договір взагалі укладався.

Як вказує ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви додано платіжне доручення від 09.10.2015 року про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 9 ч. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З наданих позивачем документів вбачається. що позов до суду направлено 29.10.2015 року, а платіжне доручення про сплату судового збору датоване 09.10.2015 року, що викликає сумніви, що сума судового збору сплачена за подання саме цього позову саме по цій справі. На самому платіжному дорученні містяться відбитки печаток з написами: «Документ дійсний тільки за підписом ОСОБА_3О.» та «Документ дійсний тільки за підписом ОСОБА_4В.». Однак, неможливо зрозуміти які саме особи поставили підписи на платіжному дорученні, оскільки зазначення посад та ПІБ осіб, які підписали платіжне доручення, на ньому немає.

Тож підстав вважати, що позивачем надано оригінал документу про сплату судового збору, а судовий збір сплачений позивачем в установленому порядку саме за подання цього позову по цій цивільній справі у суду немає.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Для усунення недоліків необхідно надати довіреність представника, яким підписано та подано позовну заяву (оригінал або нотаріально посвідчену копію), а також належним чином засвідчені копії документів, які визначають повноваження осіб, які видали таку довіреність; привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 119 ЦПК України, зокрема, уточнити позовні вимоги, вказавши з якої саме особи та в якому саме порядку, на якій саме підставі підлягають стягненню суми, на якій конкретно підставі та за яким договором, зазначити в позовній заяві усі документи, що до неї фактично додаються, сплатити судовий збір за подання позову по цій цивільній справі та надати суду платіжний документ на підтвердження його сплати, оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачеві триденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк