Справа №2-4090/11 17.10.2016 17.10.2016 17.10.2016
Провадження №22-ц/784/2193/16
Категорія 50 Єдиний унікальний номер 2- 4090/11
Номер провадження 22-ц/784/2193/16

Головуючий у І інстанції Агєєва Л.І.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Темнікової В.І., Шаманської Н.О.

Із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

29 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на своє утримання у твердій грошовій сумі 1000 грн., але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною трьох років, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. В подальшому уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 13.05.2008 року. Після розірвання шлюбу від спільного життя з відповідачем у них 11.03.2010 року народився син ОСОБА_4, в свідоцтві про народження якого батьком дитини вказаний відповідач. Позивачка зазначає, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги не надає, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Оскільки відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, просила про задоволення позову (а.с.2, 20).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2011 року зазначений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі 400 грн., але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 29.09.2011 року до досягнення дитиною трьох років. Вирішено питання про судові витрати (а.с.22).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.08.2016 року відповідачу відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 37).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити (а.с. 37-44).

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились. Про розгляд справи повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного заочного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.05.2008 року. В подальшому вони проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_4, який народився 11 березня 2010 року. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, щопозивач має право на утримання аліментів, а відповідач є працездатною особою, має змогу сплачувати аліменти в розмірі 400 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно.

З висновками суду можна погодитись частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2, 4 ст. 84 та статей 86, 88 СК України.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що сторони розірвали шлюб між собою 13.05.2008 року (а.с. 8). Після розірвання шлюбу проживали разом, мають сина, який народився 11.03.2010 року (а.с. 6). Згідно довідки з місця проживання син сторін проживає з позивачем (а.с. 9).

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про те, що позивач має право на отримання аліментів.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач не довела свого права на отримання аліментів не заслуговують на увагу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що відповідач є працездатною особою, обмежень в працевлаштуванні не має, з чим погодився суд. Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду. Посилання в скарзі тільки на те, що суд не дослідив питання про матеріальний стан відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу, без наведення конкретних фактів про неможливість надання матеріальної допомоги, є безпідставним.

З доводами апеляційної скарги щодо того, що позивач не надала доказів того, що син перебуває на її утриманні, погодитись не можна, оскільки відповідно до вимог закону право на утримання має жінка, з якою проживає дитина. Факту доведення того, що дитина перебуває на утриманні, закон не вимагає.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в цілому не заслуговують на увагу. Та обставина, що відповідач не був присутній в судовому засіданні, не вплинула на вірний висновок про те, що він повинен надавати допомогу на утримання позивача.

Разом з тим не можна погодитись з рішенням суду в частині того, що розмір аліментів не може бути меншим 30% від прожиткового мінімуму щомісячно, оскільки такий висновок суду не відповідає вимогам закону. Відповідно до частини другою статті 183 СК України таке обмеження мінімального розміру аліментів встановлено для дітей неповнолітнього віку у випадку їх стягнення у частці заробітку (доходу) платника аліментів. Зазначена норма закону не поширюються на правовідносини сторін.

Враховуючи вищевикладене рішення суду відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення аліментів слід скасувати та ухвалити нове, про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2011 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 29 вересня 2011 року до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, 3-х років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді