Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок побуту «Дарничанка» про стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок побуту «Дарничанка» (далі - ТОВ «БП «Дарничанка») вартість частки у статутному капіталі товариства у розмірі 25 900 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є спадкоємцем після ОСОБА_3, яка за життя була учасником ТОВ «БП «Дарничанка». Вказувала, що всупереч вимогам діючого законодавства, в тому числі, ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», відповідачем не в повному обсязі, невірно, була розрахована та виплачена їй грошова сума в рахунок Ѕ частини долі у розмірі 2,59 % статутного фонду ТОВ «БП «Дарничанка», що належала ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав.

У касаційній скарзіОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки 18 березня 2009 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, проте з позовом звернулась у травні 2014 року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що позивач звернулась до суду в межах строку позовної давності, проте позивачем не доведено позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом установлено, що 18 березня 2009 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя була учасником ТОВ «БП «Дарничанка».

Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «БП «Дарничанка» від 5 травня 2011 року ОСОБА_3 виключено із складу учасників ТОВ «БП «Дарничанка» у зв'язку зі смертю, спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовлено у прийнятті в члени ТОВ «БП «Дарничанка», вирішено сплатити по Ѕ частці майна повністю у грошовому вимірі кожному спадкоємцю, яка перейшла їм по праву спадщини від померлого учасника товариства.

У вищевказаному свідоцтві зазначено, що доля ОСОБА_3 визначена у розмірі 2,59 відсотка статутного фонду ТОВ «БП «Дарничанка» складає 8112 грн 35 коп., розмір якої не був оскаржений в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину вказаного статутного фонду, а на іншу Ѕ частину свідоцтво отримав ОСОБА_4

ТОВ «БП «Дарничанка» сплатило ОСОБА_1 вартість її частки у розмірі 4 056 грн 18 коп.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті цього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Згідно ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

З урахуванням наведених норм закону розрахунок ТОВ «БП «Дарничанка» з ОСОБА_1 мав відбутися після прийняття рішення про відмову у вступі в якості учасника товариства, тобто після 5травня 2011 року, але не пізніше 12 місяців з дня прийняття загальними зборами ТОВ «БП «Дарничанка» рішення про відмову ОСОБА_1 у вступі до товариства в якості учасника та про виключення з числа учасників товариства - ОСОБА_3, тобто до 5 травня 2012 року.

Судом встановлено, що позивачу було виплачено частку в спадковому майні учасника товариства 19 травня 2011 року, з цього часу їй стало відомо про порушення його права, за захистом якого позивач звернулась до суду 30 квітня 2014 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон) оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

У цьому Законі майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні

частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Згідно ст. 7 Закону проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення вартості внесків учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення)

учасника або засновника із складу такого товариства; а також в інших випадках за рішенням суду або у зв'язку з необхідністю захисту суспільних інтересів.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків.

З матеріалів справи убачається, що під час розгляду справи в апеляційному суді, представником ОСОБА_1 було надано заяву про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи.

Проте, заявлене клопотання судом апеляційної інстанції було залишено без задоволення з тих підстав, що представник позивача в судове засідання не з'явився та не підтримав заявлене раніше клопотання.

Суд не врахував, що ОСОБА_1, як спадкоємець учасника ТОВ «БП «Дарничанка» - ОСОБА_4, відповідно до положень ч. 5 ст. 147 та ст. 148 ЦК України, має право одержати вартість частки майна, що пропорційна частці виходячи з балансової вартості майна ТОВ «БП «Дарничанка» відповідно до висновку експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення, вищевказаного до уваги не взяв, не врахував, що для визначення вартості частини майна, пропорційної долі померлого учасника в статутному фонді товариства слід керуватись статутом цього товариства та Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», фактично усунувся від виконання своїх процесуальних повноважень та обов'язків, не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, та дійшов передчасного висновку про відмову у позові.

Таким чином, рішення апеляційного суду ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко