АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 629/4489/15-ц Головуючий І інстанції Шевцов О.А.
Провадження: 22-ц/790/1003/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановила:

У жовтні 2015 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом.

У грудні 2015 року представник позивачів заявив клопотання про забезпечення позову шляхом зобов'язання відповідача передати автомобіль ВАЗ 21103, 2001 року випуску, номер шасі ХТА5353, з об'ємом двигуна 1499 куб.см, державний номерний знак НОМЕР_1, із комплектом ключів запалювання та технічним паспортом на вказаний автомобіль, на відповідальне зберігання іншій особі, яка не є стороною по справі, а саме ФОП ОСОБА_4 Клопотання мотивоване тим, що автомобіль позивачів всупереч їх волі перебуває у володінні відповідача, експлуатується ним, через що може бути пошкоджений, знищений, зданий в оренду або викрадений. Крім цього, відповідач відмовляється повернути позивачам зазначений автомобіль та писав неправдиву заяву до Лозівського відділу МВС щодо неправомірного тиску на нього з боку позивачів.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року у задоволені клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі, , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування скарги, зазначено, що заяву про забезпечення позову шляхом передачі речі на зберігання іншим особам заявлено також в інтересах власника авто та не суперечить його інтересам, оскільки на поточну дату, через дії відповідача, власник позбавлений права самостійно користуватися та розпоряджатися автомобілем. Вважає, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, задоволення даної заяви не суперечить інтересам жодної сторони, в тому числі власника та відповідача, оскільки ставить сторони провадження в рівні умови виконання судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно копії довіреності від 02.04.2014 року, власником спірного автомобіля є ОСОБА_5, яка надала позивачам відповідні права щодо вчинення дій від її імені. При цьому, факт надання довіреності позивачам не позбавило її права власності на автомобіль. Це вказує на те, що вжиття заходів забезпечення позову вплине на її права щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном.

Крім цього, до клопотання не додано доказів того, що ФОП ОСОБА_4, у відповідності до ст. 977 ЦК України, зобов'язується та має можливість не допускати проникнення сторонніх осіб до боксів, гаражів чи на спеціальну стоянку. З доданих до клопотання документів також не можливо встановити в яких умовах ФОП ОСОБА_4 має можливість зберігати транспортний засіб, та чи не спричинить зберігання у даних умовах до пошкодження транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони обґрунтовані і відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечено шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте зі змісту заяви про забезпечення позову, висновок про наявність вищезазначених обставин зробити не можна.

Тобто, з матеріалів справи не вбачається реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленої судом ухвали, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді