Справа №592/5768/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1474/16 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Вольвач Анжела Вікторівна, ОСОБА_7, Служба у справах дітей Сумської міської ради

про визнання права власності в порядку спадкування

та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Вольвач Анжела Вікторівна

про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, набуте в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, виключення майна зі складу спадкового майна та реальний розподіл спадкового майна,

в с т а н о в и л а :

31 травня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої уточнені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їх батько ОСОБА_8 У 2010 році батько зареєстрував шлюб з відповідачкою, а за час їх спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в ІНФОРМАЦІЯ_1 них народився син ОСОБА_9 На момент смерті батька була жива його мати ОСОБА_10, яка 17 серпня 2012 року звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивачів в рівних частках. Звернувшись до нотаріуса із заявами про оформлення спадщини, позивачі отримали відмову, оскільки відповідачка приховує спадкове майно та не надає нотаріусу правовстановлюючих документів, у зв'язка з чим просили суд визнати за кожним право власності в порядку спадкування на 3/10 частки спадкового майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_3, будинку відпочинку АДРЕСА_4. Крім того, просили визнати право власності за кожним на 3/20 частки майна, що належало спільно ОСОБА_8 та відповідачці,- квартири АДРЕСА_1, боксу НОМЕР_5 (автогараж) в автокооперативі «Райдуга» у м. Суми, автомашини ГАЗ 51А, державний номер НОМЕР_1. Також просили стягнути з відповідачки на їх користь по 3/20 частці вартості автомобілів «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, 2008 року випуску та «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, 2008 року випуску, які були придбані за час шлюбу й зареєстровані за дружиною та продані нею після смерті чоловіка.

При цьому вказують, що відповідачка мешкала з їх батьком однією сім'єю з 2004 року і частина спірного майна придбавалась під час їх спільного проживання, проте заперечують, що придбавалося це майно за їх спільні кошти і є їх спільною сумісною власністю, оскільки ОСОБА_5 не довела вкладення її особистих коштів.

ОСОБА_5 29 травня 2014 року звернулася із зустрічним позовом, в якому просила встановити факт проживання з померлим ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13 листопада 1997 року по 25 лютого 2010 року. Вказує, що за час їх спільного проживання народився ОСОБА_9, а шлюб зареєстровано 25 лютого 2010 року. За час спільного проживання без реєстрації шлюбу за спільні кошти був побудований спірний житловий будинок у АДРЕСА_3, тому просить визнати за собою право власності на 42/100 частини цього будинку з надвірними будівлями, виключивши належну їй на праві власності частину будинку зі складу спадкового майна, а також провести реальний розподіл та виділити у спільну часткову власність їй 82/100 частини, а її сину 18/100 частини цього будинку з надвірними будівлями, вартістю 2500000 грн. без врахування самочинно побудованого 2-го поверху - мансарди.

Крім того вказує, що все інше спірне рухоме і нерухоме майно, на яке претендують позивачі та відносно 1/2 частини якого вона просить визнати за собою право власності, придбане за час спільного її проживання зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. Зазначає, що спірний житловий будинок є для неї та її сина єдиним місцем проживання, тому має переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй з сином у натурі цього домоволодіння.

При цьому ОСОБА_5 просить виділити позивачам за первісним позовом у спільну часткову власність по 1/2 частині спадкового майна на суму 617391,50 грн. кожному, а саме: автомобіль АДРЕСА_1, гараж № НОМЕР_5 в автокооперативі «Райдуга» у м. Суми та будинок відпочинку в АДРЕСА_4, а також компенсувати їм за рахунок неї по 71768,80 грн. за надмірно виділене майно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Позов ОСОБА_5 задоволено повністю.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_8 з 13 листопада 1997 року по 25 лютого 2010 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину майна, набутого нею під час проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та під час шлюбу, а саме:

на 1/2 частину гаражу НОМЕР_5, розташованого в автогаражному товаристві «Райдуга»;

на 1/2 частину будинку відпочинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4;

на 1/2 частину автомобіля марки ГАЗ 51, державний номер НОМЕР_2;

на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1;

на 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, вартістю 109248 грн.;

на 1/2 частину автомобіля «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, вартістю 342621 грн.;

на 42/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3,

а також виключено належну їй на праві власності частину вищевказаного майна зі складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Проведено реальний розподіл спадкового майна та виділено у спільну часткову власність ОСОБА_5 82/100 частини та малолітньому сину ОСОБА_9 18/100 частини житлового будинку, житловою площею 86 кв.м, загальною площею 124,4 кв.м, з надвірними будівлями - душем «О», навісом «Р», гаражем «М», вбиральнею «Н», огорожею №5-12, вартістю 2500000 грн., який розташований за адресою: АДРЕСА_3, без врахування самочинно побудованого 2-го поверху - мансарди.

Виділено ОСОБА_3, ОСОБА_4 у спільну часткову власність по 1/2 частині кожному наступне майно:

гараж НОМЕР_5 в автокооперативі «Райдуга» за адресою: АДРЕСА_5, вартістю 83600 грн.;

автомобіль ГАЗ 51, державний номер НОМЕР_2, вартістю 38883 грн.;

будинок відпочинку, розташований за адресою: АДРЕСА_4, вартістю 660300 грн.;

2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 452000 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошову компенсацію за надмірно виділене майно в розмірі по 71768,80 грн. кожному.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь ОСОБА_5 15597,60 грн. судових витрат, тобто по 7798,81 грн. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 1695 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову.

Зазначають, що погоджуються з висновками суду про набуття відповідачкою права власності на 1/2 частину спірних квартири, автогаражу та автомашини ГАЗ-51, але вважають, що спадковим майном також є продані відповідачкою автомобілі і позивачі мають право на 3/20 частини їх вартості. Вважають, що факт спільного проживання відповідачки з ОСОБА_8 з 1997 року по 2004 рік є недоведеним, у зв'язку з чим не доведені здійснені у житловому будинку поліпшення з участю відповідачки. Крім того, спірний житловий будинок, площею 124,4 кв.м, належав одноособово померлому на підставі рішення суду від 06 березня 2007 року, є його особистою власністю, а здійснені в ньому поліпшення до 2007 року (2 поверх), за рахунок яких площа будинку збільшилася, є самочинними. Також особистим майном спадкодавця є і будинок для відпочинку, придбаний за його особисті кошти, які він набув ще до спільного проживання з відповідачкою. Зазначають, що стягнення компенсації на користь позивачів здійснено без попереднього перерахування цих коштів на депозитний рахунок суду. Оскаржуваним рішенням позивачів, які також є спадкоємцями житлового будинку, фактично позбавлено права на це житло.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_11, які підтримали скаргу з мотивів в ній наведених, заперечення на скаргу ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 25 лютого 2010 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у них народився син ОСОБА_13 (т.2 а.с. 7, 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер (а.с.т.1 а.с.18).

Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняв його малолітній син ОСОБА_9, а також шляхом звернення в передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, його діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, дружина ОСОБА_5 Його мати ОСОБА_10 відмовилася від прийняття спадщини на користь своїх онуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках (т.1 а.с.42,46,47,62).

За життя за ОСОБА_8 було зареєстроване рухоме та нерухоме майно, а саме:

- на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.03.2007 року житловий будинок АДРЕСА_3, як окремий об'єкт нерухомості, який згідно з технічним паспортом на нього складається: з житлового будинку літера «А» кв. №2 з окремим входом; тамбура ІV- пл.3,0 кв.м; коридору 1 пр.2-1- пл.12,1 кв.м; коридору 2 пр.2-2 - пл.5,7 кв.м; кухні 3 пр.2-3 - пл.9,9 кв.м; ванної 4 пр.2-4 - пл.5,3 кв.м; житлової кімнати 5 пр-2-5 - пл.28,4 кв.м; житлової кімнати 6 пр-2-6 - пл.13,7 кв.м; житлової кімнати 7 пр-2-7 - пл.14,2 кв.м; коридору 8 пр.2-8 - пл.2,4 кв.м; житлової кімнати 9 пр-2-9 - пл.29,7 кв.м, всього по кв. №2 -пл.124,4 кв.м, а також з надвірних споруд: гаражу літера «М» - об'ємом 134,0 куб м; навісу літ. «Л»-пл.26,7 кв.м; вбиральні літ. «Н»; душу літ. «О»- об'ємом 16,0 куб м. (т.1 а.с.21, т.2 а.с.10-12);

- на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2008 року нежитлова будівля (будинок відпочинку) по АДРЕСА_4 (т.2 а.с.33-35);

- на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 24.09.2008 року гараж № НОМЕР_5 в автокооперативі «Райдуга» у м. Суми (т.2 а.с. 15, 20-22);

- на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2009 року квартира АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 16-19, 23-24);

- автомашина ГАЗ-51, державний номер НОМЕР_2, дата реєстрації 22.04.2009 року (т. 1 а.с. 24, т. 2 а.с. 41). Ринкова вартість цього автомобіля згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 22.09.2015 року становить 38883, 00 грн. (т.4 а.с.120-150).

Крім того, за час шлюбу, а саме, 14.02.2012 року, подружжям було придбано автомобіль «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, реєстраційний номер НОМЕР_3, а 31.07.2012 року-«Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, реєстраційний номер НОМЕР_4, та зареєстровано на дружину ОСОБА_5, які вона після смерті чоловіка продала (т.2 а.с.38, т.1 а.с. 230-238).

Судом також встановлено, що в вище зазначеному будинку проведена самочинно його реконструкція - побудований другий поверх-мансарду і ця обставина визнається сторонами.

Відповідно до висновків судових автотоварознавчих експертиз та висновку експерта ринкова вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser» становить 342621 грн. (т.4 а.с.151-197, автомобіля «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ - 109248 грн. (т.3 а.с.43-80), квартири у м. Суми - 452000 грн., гаражу - 83600 грн., будинку відпочинку - 660300 грн., житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 124,4 кв.м без урахування вартості самочинно побудованого другого поверху-мансарди - 2500000 грн., вартість поліпшень, зроблених за період з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року та які не являються самовільними - 2092250 грн. (т.4, а.с. 201-246).

Вирішуючи спір, місцевий суд виходив з того, що факт спільного проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_8 у період з 13 листопада 1997 року по 25 лютого 2010 року є доведеним, а відтак на підставі ст.ст. 60, 74 СК України ОСОБА_5 має право на 1/2 частину рухомого і нерухомого майна, набутого нею під час проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та під час шлюбу, а саме: на 1/2 частину гаражу, 1/2 частину автомобіля ГАЗ-51, 1/2 частину квартири; 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Caddy» та 1/2 частину автомобіля «Toyota Land Cruiser». При цьому суд виключив належну ОСОБА_5 на праві власності частину вказаного майна зі складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8 При поділі спірного спадкового майна суд виходив з його вартості та кола спадкоємців, а також врахував вартість поліпшень в житловому будинку, які були зроблені за період з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, які не є самовільними.

Проте повністю погодитися з такими висновками місцевого суду колегія суддів не може з наступних підстав.

Вірно зазначивши порядок застосування норм права в частині спору про визнання спільною сумісною власністю подружжя майна в залежності від часу його придбання, суд не визначився з правовою нормою, яку слід застосовувати при встановленні факту проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_8 за період з 13 листопада 1997 року по 25 лютого 2010 року.

Відповідно до ч. 1 Розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

З огляду на те, що норми права, якими суд керується при вставленні факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, розповсюджуються на відповідні правовідносини з 01 січня 2004 року, висновки суду про встановлення факту проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13 листопада 1997 року по 31 грудня 2003 року не ґрунтуються на нормах права, а відтак рішення суду у цій частині підлягає скасуванню.

Встановлення такого факту при вирішенні спору про право не є окремою позовною вимогою, а є обставиною, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог, та підлягає доведенню у суді.

Враховуючи, що факт проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 25 лютого 2010 року знайшов своє підтвердження в суді й визнається позивачами за первісним позовом, висновок суду щодо встановлення такого факту, є правильним.

При розв'язанні спору, пов'язаного зі спадщиною обов'язком суду є встановлення як складу спадкового майна так і кола спадкоємців, які претендують на нього.

Місцевим судом вірно встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями першої черги було п'ять осіб - мати, троє дітей та дружина.

Таким чином, частка кожного спадкоємця складала 1/5 частину від всього обсягу спадкового майна, а з урахуванням відмови матері померлого від прийняття спадщини на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках, їх частки збільшилися на 1/10 у кожного і склали по 3/10 частині спадкового майна (1/5 + 1/10), а частки ОСОБА_5 та її сина - по 1/5 у кожного.

З урахуванням розміру часток кожного зі спадкоємців має вирішуватися і даний спір.

Як зазначалося вище, на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2007 року за ОСОБА_8 визнано право власності на будинок з окремим входом та надвірними спорудами у АДРЕСА_3, як на відокремлений об'єкт нерухомості. Право власності на це майно зареєстроване за ОСОБА_8 30 липня 2007 року.

З вказаного рішення також вбачається, що житловий будинок має один поверх, загальною площею 124,4 кв.м, а надвірними спорудами є гараж, об'ємом 134 куб.м, навіс, площею 26,7 кв.м, вбиральня та душ, об'ємом 16 куб.м.

З висновку експерта № 46 від 06 листопада 2015 року вбачається, що житловий будинок має самочинно збудований другий поверх-мансарду, загальною площею 106,5 кв.м.

Таким чином, відбулося самочинне будівництво і перепланування житлового будинку, внаслідок чого збільшилася його житлова і нежитлова площі, тобто створений інший об'єкт будівництва, який з урахуванням вимог ч.2 ст. 376 ЦК України не створює право власності у спадкодавця, а тому не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги сторін в частині визнання права власності на житловий будинок, які ними не змінювалися і з інших підстав не заявлялися, задоволенню не підлягають, а рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Спірні квартира, нежитлове приміщення, гараж набуті ОСОБА_8 та ОСОБА_5 під час їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нежитлове приміщення було придбане за особисті кошти ОСОБА_8, на що посилалися позивачі в своєму позові, суду не надали, чим не довели, що це майно було його особистою власністю. За таких обставин зазначене спірне нерухоме майно на підставі ст. 74 СК України є спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_5, в якій частки кожного з них є рівними та становлять по ?. Отже, після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну йому ? частку у цьому майні. З урахуванням вище вказаних часток кожного з спадкоємців, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 3/20 (3/10 від 1/2) частини кожному у спадковому майні, ОСОБА_5 та її сину ОСОБА_9 - по 1/10 частині. Звідси, частка ОСОБА_5 у праві власності на спірне майно становить 3/5 (1/2+1/10).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Такою річчю у спадковій масі є автомашина ГАЗ-51, яку суд у порушення зазначених вимог та ст.ст. 356, 357 ЦК України виділив у спільну часткову власність позивачам.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний транспортний засіб також був набутий ОСОБА_8 у власність під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, а тому на підставі ст. 74 СК України позивачка за зустрічним позовом має право власності на половину цього майна.

Оскільки зазначена річ є неподільною, а на більшу її частину має право саме ОСОБА_5, тому право власності на автомобіль вцілому слід визнати за нею, а за її рахунок іншим спадкоємцям підлягає сплаті компенсація вартості транспортного засобу у розмірі який відповідає часткам спадкоємців, зокрема ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 5832,45 коп. (3/20 від дійсної вартості автомашини 38883 грн.) кожному.

Стосовно інших транспортних засобів, а саме автомобілів «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, 2008 року випуску та «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, 2008 року випуску, власницею яких була зареєстрована ОСОБА_5 та які набуті під час шлюбу з ОСОБА_8, але були нею продані після смерті чоловіка, суд першої інстанції правильно вважав їх об'єктами спільної сумісної власності подружжя, проте, помилково визнав за ОСОБА_5 право власності на половину цього майна, оскільки транспортні засоби продані та на праві власності належать їх покупцям, а відтак пропорційно до часток інших спадкоємців за рахунок ОСОБА_5 їм підлягає компенсація вартості проданої частки спадкодавця в рухомому майні.

Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вартості проданих ОСОБА_5 вказаних вище транспортних засобів, тому до уваги слід брати визначену експертизами ринкову вартість колісних транспортних засобів, зокрема автомобіля Toyota Land Cruiser» 120 4.0 Executive, 2008 року випуску - 342621 грн., а автомобіля «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, 2008 року випуску - 109248 грн. (т. 4 а.с. 151-158, т. 3 а.с. 43-54).

Таким чином, за рахунок ОСОБА_5 на користь спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню вартість проданих автомобілів, а саме: по 67780,35 грн. (51393,15 + 16387,20) кожному.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог як первісного (на 23%) так і зустрічного (30 %) позовів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме: 791 грн. 43 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 500 грн. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, а з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 548 грн. 10 коп. з кожного судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та по 1755 грн. з кожного понесених витрат за проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню по 435 грн. 29 коп. кожному судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Вольвач Анжела Вікторівна, ОСОБА_7, Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Вольвач Анжела Вікторівна, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, набуте в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, виключення майна зі складу спадкового майна та реальний розподіл спадкового майна, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 3/20 частини нерухомого майна кожному, а саме: квартири АДРЕСА_1, вартістю 452000 грн.; нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_4 вартістю 660300 грн.; гаражу № НОМЕР_5 в автокооперативі «Райдуга» по АДРЕСА_5 вартістю 83600 грн.

Визнати за ОСОБА_14 право власності на 3/5 частини нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, вартістю 452000 грн.; нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_4 вартістю 660300 грн.; гаражу № НОМЕР_5 в автокооперативі «Райдуга» по АДРЕСА_5 вартістю 83600 грн.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/10 частину нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, вартістю 452000 грн.; нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_4 вартістю 660300 грн.; гаражу № НОМЕР_5 в автокооперативі «Райдуга» по АДРЕСА_5 вартістю 83600 грн.

Визнати за ОСОБА_14 право власності на автомобіль ГАЗ 51, державний номер НОМЕР_2, вартістю 38883 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 73612 грн. 80 коп. кожному на компенсацію вартості їх частки в автомобілі ГАЗ 51 та проданих автомобілях.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_3, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 791 грн. 43 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 500 грн. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 548 грн.10 коп. з кожного судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та по 1755 грн. з кожного понесених витрат за проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 435 грн. 29 коп. кожному судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -