Справа № 305/1479/16-ц
Провадження по справі № 2/305/1025/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що 1 лютого 2016 року, у віці 58 роки, померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей, 3 лютого 2016 року було складено відповідний актовий запис про смерть за № 5, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 3 лютого 2016 року, виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області. До дня смерті вона постійно проживала по адресі: село Верхнє Водяне, вулиця Добровольців, в будинку за №31 (тридцять один), Рахівського району, Закарпатської області. За своє життя, ОСОБА_2, розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в її користь, який був посвідчений секретарем виконкому Верхньоводянської сільської ради ОСОБА_3, 06.11.2015р., за реєстром № 157. Згідно заповіту, заповідач заповіла їй, ОСОБА_1, все належне їй майно, в тому числі житловий будинок, що розташований за адресою: с. Верхнє Водяне, вул. Добровольців, за № 31 (тридцять один), Рахівського району. Спадщину вона прийняла, у відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, подавши до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, в установлений законом строк, заяву про прийняття спадщини за заповітом, після смерті спадкодавця, ОСОБА_2. На підставі якої приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4С, було заведено спадкову справу, підтвердженням чого є ОСОБА_5 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.05.2016р. за № 43882789. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, на вищезазначене спадкове майно, немає. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, з метою успадкування заповіданого їй майна, вона, ОСОБА_1, звернулася до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу ОСОБА_4, щодо видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на спадкове нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: село Верхнє Водяне, по вулиці Добровольців за № 31 (тридцять один), Рахівського району Закарпатської області, після смерті заповідача, ОСОБА_2. Проте їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки право власності на будинок, що знаходиться в селі Верхнє Водяне, по вулиці Добровольців за № 31 (тридцять один), Рахівського району Закарпатської області, який йому було заповідано, право власності на нерухоме майно, заповідачем не було належним чином оформлено. Як наслідок, 26 серпня 2016 року, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі їй, спадкоємцю, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Належність вищезазначеного житлового будинку заповідачу ОСОБА_2, підтверджується записами погосподарської книги, що викладені в довідці, виданою Верхньоводянською сільською радою, Рахівського району, Закарпатської області від 4 липня 2016р. за №298. Вона, ОСОБА_1, являється спадкоємцем за заповітом на вищезгадане майно, після смерті, ОСОБА_2. Заповіт є чинний, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 43882712 від 18 травня 2016 року. Оскільки, факт відсутності правовстановлюючих документів на вищезгадане спадкове майно, не дає їй можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом, змушена звернутися до суду, за захистом своїх прав на спадкове майно по заповіту, що був посвідчений секретарем виконкому Верхньоводянської сільської ради ОСОБА_3, 06.11.2015р., за реєстром № 157. На підставі наведеного просила визнати за нею ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить 35,98 кв.м., житлова площа 15,20 кв.м, що розташований за адресою: с. Верхнє Водяне, вул. Добровольців, буд. №31 (тридцять один), Рахівського району, Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті заповідача ОСОБА_2.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову.

Представник відповідача - Верхньоводянської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_5Д, направила суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 1 лютого 2016 року.

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно - житловий будинок №31 по вул. Добровольців в с. Верхнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 6 листопада 2015 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами № 31 по вул. Добровольців в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області заповіла ОСОБА_1.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №31 по вул. Добровольців в с. Верхнє Водяне Рахівського району, виданої ПП ОСОБА_6 спадковий будинок побудований у 1990 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №298 від 4 липня 2016 року житловий будинок № 31 по вул. Добровольців в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області дійсно, згідно по господарської книги належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, у відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, подавши до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, в установлений законом строк, заяву про прийняття спадщини за заповітом, після смерті спадкодавця, ОСОБА_2, на підставі якої приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4С, було заведено спадкову справу, підтвердженням чого є ОСОБА_5 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.05.2016р. за № 43882789.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Згідно даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 43882712 від 18 травня 2016 року ніхто до нотаріальної контори не звертався з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та заповіт, складений 6 листопада 2015 року останньою є чинним і ніким не скасований.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, мешканкою с. Верхнє Водяне, вул. Комарова, 15 Рахівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить 35,98 кв.м., житлова площа 15,20 кв.м, що розташований за адресою: с. Верхнє Водяне, вул. Добровольців, буд. №31 (тридцять один), Рахівського району, Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті заповідача ОСОБА_2.

Судовий збір в сумі 551,20 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.