Справа № 489/6779/15-ц
Номер провадження 2/489/210/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив

В жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, відповідачі ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, участі у вихованні сина не приймають.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд про задоволення позову, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник третьої особи за довіреністю вказала про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача 2 та недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача 1.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що позбавлення батьківських прав відповідачів не порушує прав та інтересів дитини.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідачі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

У зареєстрованому шлюбі батьки не перебували.

Згідно з довідкою від 12.08.2015 за № 3989 ОСОБА_4 зареєстрований разом з позивачем ОСОБА_1 та відповідачем 1 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вказує на те, що відповідачі не спілкуються з дитиною, не приймають участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідачі схильні до вживання алкогольних напоїв, серед сусідів характеризуються з негативного боку.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, як зазначено в абз. 2 п. 18 вище вказаної Постанови, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до характеристики з місця проживання від 12.08.2015 та характеристики від 26.08.2015 відповідач ОСОБА_2 взагалі не займається вихованням своєї дитини, систематично відсутня за адресою проживання. Відповідач ОСОБА_3 характеризується з негативного боку, зловживає спиртними напоями.

Згідно з довідкою від 22.08.2015 піклується про хлопчика його бабуся-позивач у даній справі, мати дитини-відповідач 1 з дитиною на прийом не зверталась.

Відповідно до повідомлення №1376 від 10.07.2015 провести психолого-педагогічну роботу з відповідачами, спрямовану на виховання батьківської свідомості та відповідальності не було можливості через відсутність контакту та інформації про місце їх знаходження. Бабуся дитини - позивач у справі-створила належні умови для проживання та розвитку дитини.

Постановою від 15.10.2015 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2014 році вже зверталася з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів. Рішенням від 27.01.2015 в задоволенні позову було відмовлено, оскільки враховано вік відповідачів та дитини та необхідність психологічної допомоги батькам щодо виконання ними батьківських обов'язків.

Відповідно до висновку виконкому Миколаївської міської ради від 30.12.2015, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача 2 батьківських прав щодо дитини та недоцільним позбавлення батьківських прав матері дитини - відповідача 1 щодо дитини. У вказаному висновку зазначено, що відповідач 1 звернулася з усним проханням щодо повернення їй на виховання та спільне проживання дитини. На даний час відповідач 1 співпрацює з Миколаївським міським центром соціальних служб для сім'я, дітей та молоді і виконує всі рекомендації.

Однак, як встановлено в судовому засіданні після усного прохання відповідач 1 в судове засідання не з'явилася, жодних дій щодо виховання та утримання дитини не вчинила, співпрацю з соціальними службами припинила, що свідчить про її не бажання здійснювати свої батьківські обов'язки щодо дитини.

Вимоги позивача про призначення її опікуном задоволенню не підлягають, оскільки призначення опікуна при позбавленні батьків батьківських прав законом віднесено до компетенції органу опіки та піклування.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволенні вимог про призначення опікуном відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв