Справа № 463/1376/16 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/5012/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, шляхом стягнення аліментів в частці від усіх видів заробітку задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 23.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає статті 182 та 184 Сімейного Кодексу України, а також фактичним обставинам справи, оскільки не було враховано його скрутне матеріальне становище, та матеріальне становище дітей. Судом не було взято до уваги відсутність у відповідача власного житла, а також те, що значні витрати йдуть на оренду житла таплату за комунальні послуги. Також судом не було враховано, що позивачка отримує стабільний дохід і також повинна утримувати дітей. Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягувати по 1/6 на двох дітей, судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи під час перебування сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), які проживають із позивачем ОСОБА_2.

У відповідності дост.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно дост.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Статтею182 цього ж кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Матеріалами справи встановлено, що питання стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей уже було предметом судового розгляду, і ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.07.2013 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, відповідно до умов якої відповідач зобовязався сплачувати на користь позивача щомісячно до 20 числа кожного місяця аліменти у розмірі 1 500 грн. і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права, за наслідками розгляду заяви про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, висловленому у постанові від 05.02.2014 року у справі за № 143цс13, який у відповідності до положень ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позов, прийшов до вірного висновку про стягнення 1/3 частини від усіх видів його заробітку, і що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дітей, оскільки відповідач на даний час офіційно працює та отримує стабільні доходи, що підтверджується довідкою про доходи та отримував доходи: в березні у розмірі 6506,91 грн., в квітні та травні 2016 року по 8122,10 грн.

Відтак, вимога позивача про зміну порядку присудження аліментів та стягування з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей аліментів в частці від усіх видів його заробітків підставною.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 рокуколегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 рокуу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_7