Справа № 2/489/591/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до ОСОБА_2 про виселення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.12. 2015 р. КЕВ м. Миколаїв звернувся з позовом до ОСОБА_2 про виселення, зобовязання вчинити певні дії. Вказували на те, що відповідач ОСОБА_2 безпідставно зареєстрований та проживає в кімнаті № 527 гуртожитку по пр. Миру, 62-А, в м. Миколаєві, яка є власністю Міністерства оборони України і перебуває на балансі БУ №1 КЕВ м. Миколаєва. Також вказував, що відповідач ніякого відношення до Збройних Сил України не мав та не має, ордер на його вселення не видавався, будь-які інші правові підстави проживання ОСОБА_2 в кімнаті відсутні, в звязку з чим його проживання у спірному приміщенні є самоуправним.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд виселити ОСОБА_2 з кімнати № 527 гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 62-А, без надання іншого службового приміщення, зобовязавши його передати зазначене житлове приміщення Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, а також покласти на відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Наполягав на тому, що відповідач підлягає виселенню з підстав, зазначених ч.3 ст.116 ЖК України, як особа, яка самоправно зайняла жиле приміщення.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем докази та матеріали цивільної справи № 2/489/2412/14, суд встановив наступне.

Гуртожиток за адресою м. Миколаїв, пр. Миру, 62-А, має статус військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Відповідно до п.п.1.2. Інструкції «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 р., в період з 08.07.2013 р. по 25.07.2013 р. БУ №1 КЕВ м. Миколаїв разом з Миколаївським зональним відділом Військової служби правопорядку проведено перевірку правомірності проживання громадян у гуртожитку, який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 62-А.

За результатами зазначеної перевірки встановлено, що ОСОБА_2 з 19.05.2005 р. зареєстрований та проживає в кімнаті № 527 гуртожитку в будинку № 62-А по пр. Миру в м. Миколаєві.

ОСОБА_3 Довідки БУ №1 КЕВ м. Миколаєва від 15.12.2015 р. за вих. № 1763 відповідач ОСОБА_2 є власником особового рахунку для отримання комунальних послуг за вищевказаною адресою.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач проживає в кімнаті № 527 гуртожитку в будинку №62-А по пр. Миру в м. Миколаєві без належних правових підстав, оскільки цей гуртожиток призначений для проживання в ньому військовослужбовців та членів їх сімей, однак відповідач ніякого відношення до Збройних Сил України не має. Крім того, при вселенні він не отримував спеціального ордеру для надання відповідачу жилої площі у гуртожитку.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Аналогічне положення містить і ч.4 ст.9 ЖК Української РСР.

Загальні правила користування житловими приміщеннями у гуртожитках регулюються ст.ст.125-132 ЖК Української РСР.

Правовідносини щодо користування та забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей житлом, в тому числі і приміщеннями гуртожитків, також регулюються ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081, та Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МОУ від 30.11.2011 р. №737.

Зазначені норми містять диференціацію видів гуртожитків, умови надання такого приміщення у користування та збереження цього права у різних випадках, а також підстави виселення осіб з приміщень гуртожитків.

Враховуючи викладене, вирішення питання про виселення залежить від статусу житлового приміщення; підстав, за яких особа поселилась до нього, тобто статус цієї особи; порядку заселення та певних умов збереження права користування приміщеннями гуртожитку тими чи іншими особами.

ОСОБА_3 № 41 приймання (передачі) гуртожитку 30.06.2011 р. даний гуртожиток по пр. Миру, 62-А в м. Миколаєві переданий від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва та прийнятий на баланс основних засобів Будинкоуправління № 1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва.

Відповідно п. 5.1 Інструкції «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» гуртожитки призначені для тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та офіцерського складу під час навчання у військових навчальних закладах МО України або проходження ними військової служби.

На переконання позивача, підставою виселення ОСОБА_2 з гуртожитку є те, що відповідач ніколи військовослужбовцем не був, документів, які підтверджують право користування гуртожитком (ордеру), не має, а тому він, самоуправно зайнявши житло, підлягає виселенню за ч.3 ст.116 ЖК України.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

ОСОБА_3 п. 5.10 Інструкції «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сімї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені ст.116 ЖК Української РСР.

Разом з тим особами, які самоуправно зайняли житло, вважаються особи, які вселились до приміщення самовільно, без будь-яких підстав або всупереч заборони про вселення.

Тоді як із матеріалів цивільної справи № 2/489/2412/14 за позовом Будинкоуправління № 1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до ОСОБА_2 про виселення вбачається, що останній проживав у спірній кімнаті з 1996 року, будучи малолітньою дитиною, зі своєю матірю та її чоловіком військовослужбовцем та ветераном Збройних Сил України, звільненим в запас за станом здоровя у 2002 році. При отриманні паспорту 19.05.2005 року відповідач, як член сімї військовослужбовця, був зареєстрований за місцем постійного проживання, де мешкає до теперішнього часу.

Позивач ці обставини належними та допустити доказами не спростував, не надав будь-яких відомостей про час та підстави заселення до спірної кімнати сімї відповідача, наявність спеціального ордеру та склад його сімї під час заселення.

Сам факт відсутності у ОСОБА_2 спеціального ордеру на заселення кімнати № 527 гуртожитку, без врахування інших обставин, а саме часу, порядку та умов вселення, не може бути достатньою та єдиною підставою для виселення особи.

Ордер на жиле приміщення, в тому числі і спеціальний ордер, видається лише для вселення у вільне приміщення, здається у квартирний відділ експлуатуючої організації та є дійсним лише 30 днів.

Дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що встановлені обставини свідчать про відсутність достатніх правових підстав вважати ОСОБА_2 особою, яка самоуправно зайняла кімнату № 527 гуртожитку та підлягає виселенню згідно ч. 3 ст. 116 ЖК, відповідно в задоволенні позовних вимог в повному обсязі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до ОСОБА_2 про виселення, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: