Справа № 146/1197/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" жовтня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до Стінянської сільської ради Томашпільського району про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно її чоловіка ОСОБА_2, який помер 4 квітня 2003 року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 3,2005 га, що розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 043979 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 3 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 29 січня 2003 року № 37).

Даний позов обґрунтуваний наступним.

4 квітня 2003 року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області помер чоловік позивачки ОСОБА_3.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із земельної ділянки площею 3,2005 га, що розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Позивачка зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем майна чоловіка за законом першої черги спадкування.

Відповідно до діючого на момент смерті матері законодавства, позивачка прийняла спадщину, однак при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова Стінянської сільської ради надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника сільської ради, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 4 квітня 2003 року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно довідки сільського голови Стінянської сільської ради від 19 вересня 2016 року, після смерті ОСОБА_2, який помер 4 квітня 2003 року, залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,2005 га, що розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом залишилася дружина ОСОБА_1, яка на протязі шести місяців спадщину прийняла. Інших спадкоємців на дане майно, передбачених законом чи заповітом, не має (а.с. 7).

Факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 315315, з якого вбачається, що 10 травня 1987 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав шлюб із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.5).

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась 4 квітня 2003 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на заяву позивачки, останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 10).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду від 24 вересня 2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена (а.с.12).

Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в звязку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 Тобто позивачка набула права та обовязки спадкодавця, тобто спадщина після смерті останнього належить їй, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, право власності на яке за ОСОБА_1 має бути визнано.

Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно її чоловіка ОСОБА_2, який помер 4 квітня 2003 року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 3,2005 га, що розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 043979 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 3 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 29 січня 2003 року № 37).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5