Справа № 473/2127/16-ц
У Х В А Л А

"17" жовтня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у нерухомому майні, що є в спільній сумісній власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення часток у нерухомому майні, що є в спільній сумісній власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В С Т А Н О В И В:

08.07.2016 року позивач ОСОБА_1, який разом з відповідачем ОСОБА_2, є спадкоємцями за заповітом відповідно після смерті 17.03.2007 року ОСОБА_4 та 10.11.2014року ОСОБА_5, що прийняли спадщину відповідно до статті 1268 ч.3 ЦК України, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення частки померлої ОСОБА_4 у нерухомому майні житловому будинку №42 по вулиці Мира (Леніна) в с.Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, оскільки воно є спільною сумісною власністю померлого подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за його батьком - ОСОБА_5, був збудований в період шлюбу батьків, тобто є обєктом права спільної сумісної власності і вважається, що їх частки у цьому виді власності є рівними.

Посилаючись на те, що для оформлення в спадкових правах нотаріус вказує на необхідність визначення часток учасників спільної сумісної власності для отримання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві ОСОБА_4, позивач просив позов задовольнити.

В подальшому позивач подав уточнену позовну заяву уточнивши підстави позовних вимог і зазначив, що житловий будинок №42 по вулиці Мира (Леніна) в с.Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області не є спільною сумісною власністю подружжя, а підставою набуття права власності на нього ОСОБА_5 у 1989 році став статус колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року (набуття чинності Закону України «Про власність») були голова ОСОБА_5 та члени колгоспного двору ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_6 теща, ОСОБА_7 онука і вказаним особам житловий будинок належав на праві спільної сумісної власності та частки його членів є рівними: кожному з них належало по ? частці в цьому майні, потрібно застосувати загальні правила спадкування щодо частки члену колгоспного двору в майні двору: у разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 ? частку набула після смерті 28.04.1991 року ОСОБА_6 в порядку спадкування як донька померлої (єдиний спадкоємець за законом першої черги згідно статті 549 ЦК УРСР) та ? частку як субєкт спільної сумісної власності, тобто право на 1/2 частку в спірному нерухомому майні, а відтак позивач як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 з урахуванням права на обовязкову частку ОСОБА_5, має право на 5/12 часток в житловому будинку №42 по вулиці Мира (Леніна) в с.Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, позивач просив позов задовольнити з цих підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення часток у спільному сумісному майні субєктів такої власності: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, які є рівними 1/3 частка кожному, оскільки після смерті 28.04.1991 року ОСОБА_6 члена колгоспного двору, спадщина не відкривалася згідно з ст. 563 ЦК УРСР. Також вказує, що після смерті матері ОСОБА_4 17.03.2007 року, яка склала заповіт на користь ОСОБА_5 спадкування за заповітом не відбулося, оскільки спадкоємець за заповітом заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав і на час відкриття спадщини постійно не проживав з спадкодавцем, а відтак має місце спадкування за законом і такими спадкоємцями є вона та чоловік померлої ОСОБА_5, які прийняли спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем. Після смерті 19.11.2014 року ОСОБА_5 спадкування відбулось за складеним ним заповітом на її користь, а відтак вона має право власності на 2/3 частки в спірному нерухомому майні житловому будинку №42 по вулиці Мира (Леніна) в с.Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області.

Ухвалою суду від 06.10.2016 року зустрічна позовна заява була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом.

10.10.2016 року ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду було відкрито провадження по цивільній справі №473/3035/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Згідно зі ст. 201 ч.1 п.3 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у звязку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що є підстави для зупинення розгляду справи, оскільки результат вирішення заяви ОСОБА_2 може вплинути на результат вирішення позову ОСОБА_1

На підставі ст. ст. 201 ч.1 п.3, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у нерухомому майні, що є в спільній сумісній власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення часток у нерухомому майні, що є в спільній сумісній власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування зупинити до вирішення цивільної справи №473/3035/16-ц, що перебуває в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з часу проголошення ухвали суду, а особами, що були відсутні в судовому засіданні, у той же строк з часу отримання копії ухвали суду.

Суддя О.Є. Старжинська