Справа № 534/1322/15-ц
Провадження № 6/534/82/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Горішні Плавні подання Відділу Державної виконавчої служби Горішньоплавнівського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

На виконанні в ВДВС Горішньоплавнівського МУЮ знаходиться виконавчий лист, № 2/534/629/15 виданий 09.11.2015 року на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 40 400 грн.

04 жовтня 2016 року, відділ ДВС, посилаючись на положення ст.377-1 ЦПК України, звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повної сплати заборгованості за виконавчим листом.

До суду представник відділу ДВС не зявився, направив заяву про розгляд подання без його участі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості подання та можливості прийняття рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд наголошує про наступне:

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу є однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду його за кордон шляхом тимчасової (до виконання зобовязань) відмови у видачі паспорта.

Аналіз положень підзаконних нормативних актів дає підстави дійти висновку про те, що ухилення за своїм змістом є діянням, тобто може мати прояв як у пасивній (бездіяльність) так і в активній (дія) формах.

За змістом п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу можливе лише за наявності умислу. Адже у цьому випадку особа усвідомлює протиправний характер своєї дії або бездіяльності, передбачає її суспільно шкідливі наслідки і бажає, або свідомо припускає їх настання, що свідчить про наявність як інтелектуальної так і вольової ознак у поведінці особи. Зазначена норма не встановлює презумпції вини, з огляду на що, особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено зворотнє. Ураховуючи положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та інші факти як обставини, що є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню, як підстави для його вимог. В цьому контексті оцінювання судом поведінки особи має відбуватися з урахуванням причинного звязку між її протиправною поведінкою та негативними наслідками, а також адекватності, своєчасності та повноти вжиття особою відповідних заходів для належного виконання зобовязання.

Доводячи обґрунтованість подання та вочевидь факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, ВДВС надає постанову про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа, виклик державного виконавця, який не містить будь-яких даних стосовно його отримання боржником, копію акту державного виконавця про не надання боржником ОСОБА_1 доступу до житла та копії запитів до відповідних державних установ що наявності/відсутності у боржника будь-якого майна.

В поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

Отже, враховуючи процесуальну специфіку розгляду справ, повязаних із вирішенням питання щодо тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, які розглядаються лише з участю державного виконавця, на якого саме і покладається тягар доказування, суд вважає, що представлені субєктом звернення докази не можуть слугувати підставою для прийняття рішення що обмеження права особи, оскільки не є свідченням умислу боржника, тим більше, що останній, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлений можливості довести суду, що він вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобовязання.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.377-1 ЦПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні подання Відділу Державної виконавчої служби Горішньоплавнівського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь