УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), ОСОБА_6 про стягнення пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року та за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ПрАТ «СК «Провідна», ОСОБА_6 на свою користь 74 090 грн 03 коп. пені, індексу інфляції та 3 % річних, оскільки страхове відшкодування йому було виплачено невчасно.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_4

46 178 грн 63 коп., з яких: 17 389 грн 56 коп. - пеня;

1 779 грн 86 коп. - 3 % річних; 27 009 грн 21 коп. - індекс інфляції.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_4

28 714 грн 13 коп., з яких: 1 704 грн 92 коп. - 3 % річних;

27 009 грн 21 коп. - індекс інфляції.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Повідна» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Амеліна В.І. від 11 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі, яку витребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2016 року № 179/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Амеліна В.І., у результаті чого 12 вересня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на таке.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 13 червня 2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_4 було укладено договір № 06/6748465/1702/13 добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля марки «Honda CR-V», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (змінено на НОМЕР_2).

За умовами п. п. 9, 11.1 вказаного договору страхова сума становить 252 671 грн, безумовна франшиза, зокрема, за ризиком «викрадення» - 0 %.

Строк дії договору 1 рік, із 21 червня 2013 року до 20 червня 2014 року (п. 18 договору).

Згідно з п. 24.2.5 договору страховим ризиком за даним договором, у тому числі, є незаконне заволодіння застрахованим транспортним засобом з будь-якою метою (викрадення або спроба викрадення транспортного засобу та додаткового обладнання, встановленого на ньому) (ризик «викрадення»).

07 квітня 2014 року стався страховий випадок.

Листом ПрАТ «СК «Провідна» від 03 вересня 2014 року № 04-10/12686 представник страхової компанії повідомив позивача про відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_4 228 480 грн 54 коп. страхового відшкодування, пеню у сумі 14 967 грн 03 коп., 3 % річних за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 1 742 грн 39 коп., 9 928 грн 84 коп. інфляційних втрат, а всього - 255 118 грн 80 коп.; вирішено питання щодо стягнення судових витрат; у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2015 року скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено: стягнуто солідарно з ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 255 118 грн 80 коп. страхового відшкодування з урахуванням пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення та по 1 275 грн 60 коп. судового збору з кожного.

Установлено, що ПрАТ «СК «Провідна» погасило борг у розмірі 255 118 грн 80 коп. страхового відшкодування з урахуванням пені, індексу інфляції та трьох процентів річних, які були нараховані станом на 04 грудня 2014 року, лише 10 березня 2015 року, перерахувавши кошти на рахунок ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва, а 28 березня 2015 року ці кошти були перераховані позивачу.

Таким чином, установивши, що ПрАТ «СК «Провідна» виконало свої зобов'язання з простроченням, суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, правильно вважав наявними правові підстави, передбачені ст. 625 ЦК України, для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано не погодився із висновками суду першої інстанції щодо періоду, за який належить проводити нарахування 3% річних та індексу інфляції.

Зокрема, апеляційний суд правильно виходив із того, що оскільки ПрАТ «СК «Провідна» погасило борг 06 березня 2015 року, тому період прострочення виконання зобов'язання складає 91 день.

Разом із тим апеляційний суд обґрунтовано зменшив розмір 3 % річних до 1 704 грн 92 коп.

Також установлено, що згідно з п. 25.4.5 договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6748465/1702/13, укладеного між позивачем та страховиком, страховик зобов'язаний після підписання страхового акта здійснити виплату страхового відшкодування у строк,встановлений п. 28 договору. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати неустойки (штрафу пені) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення суми пені, апеляційний суд обґрунтовано вважав відсутніми для цього правові підстави, оскільки строк договору закінчився, а страховою компанією було погашено боргове зобов'язання, крім того, рішенням суду вже стягувалася сума пені за прострочення виконання зобов'язання, а правовідносини, які виникли між сторонами у справі, станом на час звернення до суду з цим позовом, вже не пов'язані з договірними та зобов'язальними.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із наявності підстав, передбачених п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України, так як судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції обґрунтовано скасоване апеляційним судом, тому відсутні підстави залишати без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак