ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2618/16-ц
Провадження № 2/210/1196/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" жовтня 2016 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Рябченко І.В.

з участю предст. позивача ОСОБА_2

з участю предст. відповідача Сідлецька С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом: ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом до відповідача ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю сина посилаючись на те, що з вини відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» переносить моральні переживання, в зв'язку зі смертю сина - ОСОБА_6.

Зазначає, що її син ОСОБА_6 працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» водієм автотранспортних засобів автоколони № 11 цеху пасажирського автотранспорту транспортного департаменту металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 20.08.2012 року з сином позивача, під час виконання ним трудових обов'язків, стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер.

В зв'язку зі смертю сина вона переносить моральні страждання та переживання, так як після смерті сина вона не могла усвідомити та змиритися з тим, що вже не має в живих її рідної людини. Син являвся для неї дуже близькою та рідною людиною, яку вона дуже любила. Коли позивач дізналася, що її син загинув, для неї це був неймовірний шок, нервове потрясіння, яке вона буде почувати до кінця свого життя. Позивач не могла обходитися без заспокійливих засобів, постійно приймала їх в великих кількостях. І на сьогодні, вона складно усвідомлює той факт, що її сина вже немає в живих. Вона втратила найдорожчу та бажану для себе людину, втратила спілкування з ним та його опіку. Навіть в день захоронення, позивач не могла усвідомити, що вже ніколи в своєму житті не побаче свого рідного сина, не почує його голос, не зможе з ним поспілкуватися, не відчує його тепла та підтримки. Позивач приймала велику кількість заспокійливих засобів, оскільки не могла нормально спати, відпочивати, відчувала постійну депресію, її непокоїв страх та безпомічність, в зв'язку із страшною трагедією в її житті. Наразі позивач є людиною похилого віку і розуміє той факт, що вона вже більше ніколи не побачить свого сина, це завдає їй великих моральних страждань. Щоденні переживання, самотність призводять позивача ОСОБА_4до моральної безпорадності та виснаженості.

Просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її користь 150000,00 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що син позивача ОСОБА_6 працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» водієм автотранспортних засобів автоколони № 11 цеху пасажирського автотранспорту транспортного департаменту металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Відповідно до пункту № 3 Акту про нещасний випадок, комісія вважає, що о 00 годин 45 хвилин водій автотранспортного засобу ОСОБА_6 виконав розворот на кінцевій зупинці громадських маршрутних таксі (маршрут № 300) по вулиці Всебрацьке-2, та продовжив рух у зворотному напрямку. Під час проїзду автобусу повз зупинку громадського транспорту біля житлового буднику № 55, у моторному відсіку автобусу відбулося займання частині ватної ковдри та тканини, які знаходились у моторному відсіку в порушення вимог нормативних актів з охорони праці. ОСОБА_6, припинивши керування автобусом, не зупинив його, не поставив на ручне гальмо та не вимкнув запалення, а відчинивши двері водія спробував покинути автобус. Некерований автобус з'їхав з проїжджої частини дороги на праве по ходу руху узбіччя та продовжив рух по узбіччю. Зліва від траєкторії руху автобусу знаходилась опора освітлення. У той час, коли ОСОБА_6 знаходився у дверному пройомі, автобус порівнявся з опорою освітлення, та відчиненими у крайнє положення дверима водія наїхав на неї.

Автобус продовжив рух, при цьому ОСОБА_6 був затиснутий між дверима та каркасом дверного пройому, внаслідок чого він отримав сполучену травму голови і тулубу, яка супроводжувалась множинними переломами ребер і грудини, ушкодженням внутрішніх органів і ускладнилась травматичним шоком.

Автобус продовжив рух, при цьому ОСОБА_6 був затиснутий між дверима та каркасом дверного пройому, внаслідок чого він отримав сполучену травму голови і тулубу, яка супроводжувалась множинними переломами ребер і грудини, ушкодженням внутрішніх органів і ускладнилась травматичним шоком.

На місце нещасного випадку була викликана бригада міської швидкої допомоги, яка по прибуттю констатувала смерть водія автотранспортних засобів ОСОБА_6

Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 20.08.2012 року о 00 год. 45 хв., в пункті № 4 причиною настання нещасного випадку являється порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортних засобів.

Згідно Свідоцтва про смерть від 21.08.2012 року, НОМЕР_1, ОСОБА_6 помер у віці 58 років.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2, матір'ю ОСОБА_6 являється ОСОБА_4.

Оцінивши докази, суд вважає їх обґрунтованими, допустимими та приймає їх.

Відповідно до ст.1,3; ст.43, частини першої та другої ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган».

Ч.1 ст. 1167 ЦК України встановлено, моральна шкода нанесена фізичній особі неправомірними рішеннями, діяльністю чи бездіяльністю, відшкодовує особа котра його нанесла, при наявності його вини.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачем), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю, тобто моральна шкода, завдана членам сім'ї та іншим особам, які мають на це право, смертю працівника згідно ч.2 ст.1162 ЦК України відшкодовується роботодавцем.

Конституційний Суд України в абаці 9 п.5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що скасування норм Закону України №1105-Х1У „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим Фондом соціального страхування від нещасних випадків, не тягне за собою порушення прав громадян на відшкодування моральної шкоди, оскільки ст..67 ЦК України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого органу (роботодавця).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачці моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачка оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Представник відповідача, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивачки та на обґрунтування своїх заперечень. З урахуванням викладених обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачці моральної шкоди.

Таким чином, суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, оскільки матеріалами справи встановлено, що саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачці.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення ОСОБА_4 моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода, в зв'язку зі смертю сина, підлягає частковій компенсації.

Визначаючи розмір відшкодування позивачці - ОСОБА_4 моральної шкоди,в зв'язку зі смертю сина, суд виходить із суми, яку визначає позивачка, тобто - 150000,00 грн., також, суд враховує характер та об'єм її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, факт роботи ОСОБА_6 на підприємстві відповідача, тривалість перенесених страждань позивачки з 20.08.2012 року і по теперішній час, негативні зміни в житті викликані смертю сина. Позивачка ОСОБА_4 внаслідок втрати сина переживає нервові потрясіння, вона залишилася одна та постійно потребує підтримки, як фізичної так і моральної.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 20000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, в задоволенні іншої частини позову позивачці слід відмовити.

Керуючись ст.3,8, ч.3 ст. 22, 43, 46 Конституції України, ст.. 4, 13 ЗУ «Про охорону праці, ст. 237-1 КЗпП України, ст.1167,1168 ЦК України, ст.ст.3,7,10,11,60,86,88,209,212-215ЦПКУкраїни, суд,-

В ИР І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок) без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з на користь держави судовий збір з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять коп.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. А. Літвіненко