Справа № 359/6010/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/1205/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 09.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст. 1225 ЦК України та просив визнати за ним право на оформлення в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,14 га, що розташовується у с. Проліски по вул. Пушкіна, 24 Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що що 20 березня 2005 року помер його батько ОСОБА_4, який був власником нерухомого майна: житлового будинку №24 по вулиці Пушкіна в с. Проліски, Бориспільського району та земельної ділянки площею 0.14 га в с. Проліски Бориспільського району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. За час свого життя батько заповіту не складав, тому спадкування після його смерті здійснювалось в порядку, встановленому законом. Спадкоємцями першої черги за законом були: дружина спадкодавця - ОСОБА_5 та діти він як померлого та ОСОБА_3 як дочка померлого. У встановлений законом строк їх мати ОСОБА_5 як дружина померлого яка постійно проживала з останнім подала заяву до Бориспільської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та свідоцтво про право на спадщина на земельну ділянку. Він та відповідачка як діти спадкодавця, проживаючи окремо від спадкодавця, не подавали заяв про прийняття спадщини, таким чином відмовились від своєї частки у спадковому майні на користь ОСОБА_5

25 лютого 2007 року їх мати ОСОБА_5 померла. Спадкоємцями першої черги за законом є її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 14 липня 2007 року він як спадкоємець прийняв спадщину шляхом звернення до Бориспільської районної державної нотаріальної контори. В свою чергу, ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. В подальшому він як спадкоємець отримавши у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину за законом здійснив реєстрацію права власності на домоволодіння в с. Проліски Бориспільського району по вул. Пушкіна, 24.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, нотаріусом йому було відмовлено та роз'яснено, що для вирішення даного питання необхідно звернутись до суду. Підставами для відмови у видачі вказаного свідоцтва про право власності на спадкову земельну ділянку було те, що його мати спадкодавиця, отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, не встигла переоформити державний акт на право власності на земельну ділянку на своє

Крім того позивач зазначав, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 червня 2009 року його позовні вимоги були задоволені, на підставі якого він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 березня 2013 року рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 червня 2009 року було скасовано.

В подальшому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 13 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №725961, виданий на ім'я ОСОБА_2 було визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2014 року вказане рішення залишено без змін.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_3 зверталась до суду з позовною заявою щодо визначення їй додатковогостроку для прийняття спадщини, проте рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 квітня 2014 року, яке рішенням Апеляційного суду Київської обласні від 11 червня 2014 року було залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_2 вказує на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_5, так як його сестра ОСОБА_3 відмовилась від свого права на спадкування, а тому всі її претензії щодо спадкування є необгрунтованими.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_2, яким просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,14 га в с. Проліски Бориспільського району, що залишилась після смерті її батька.

Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовувала тим, що сторони по справі є рідними братом і сестрою та спадкоємцями майна - домоволодіння та присадибної земельної ділянки після смерті їх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При зверненні до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вона не надала доказів прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, однак ОСОБА_3 вважає, що вона не зобов'язана була звертатись із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час смерті батька проживала разом з ним, а тому фактично прийняла спадщину.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її зустрічних позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права, так як порушує принцип змагальності сторін та ґрунтуються на обставинах, які не доведені під час розгляду справи.

Також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду в частині відмови позову про право спадкування та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

При апеляційному розгляді вказаної справи ОСОБА_3 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувавши рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, мотивуючи їх обґрунтованістю, та просили залишити в силі рішення місцевого суду і відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_6 при апеляційному розгляді заперечив щодо обґрунтованості апеляційної скарги ОСОБА_3 та просив її відхилити, залишивши рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову без змін. Щодо поданого ОСОБА_2 позову, то вважає його законним та обґрунтованим, а висновки суду помилковими, у звязку з чим просив ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову у повному обсягу, оскільки ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки відповідачка відмовилася від прийняття спадщини у шестимісячний строк не відкликала вказану заяву.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню з наступних обставин.

Так судом першої інстанції при розгляді вказаної справи було встановлено, що 20 березня 2005 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №008267 (а.с.81).

За час свого життя ОСОБА_4 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були його дружина ОСОБА_5 та діти, сторони у вказаній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.32,72.82а).

03 вересня 2005 року Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 була заведена справа за заявою ОСОБА_5, про прийняття спадщини в межах встановленого-шестимісячного строку (а.с.79, 80). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4

В свою чергу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не подали відповідних заяв до нотаріальної контори. При цьому вказані не надали нотаріусу доказів щодо проживання спільно на час смерті із спадкодавцем.

07 квітня 2006 року ОСОБА_5, як єдиний спадкоємець що прийняла спадщину в порядку визначеному ст. 1268, 1269 ЦК України, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно : житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташовуються в с. Проліски Бориспільського району вул. Пушкіна. 24. (а.с.90.90а).

25 лютого 2007 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва гро смерть серії 1 ОК №075957 (а.с.71 а).

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло домоволодіння та земельна ділянка, що розташовуються за адресою: Бориспільський район, с. Проліски, вул. Пушкіна, 24.

ОСОБА_2 у межах встановленого законом шестимісячного строку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.70а). Таким чином, він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_5

Відповідачка у справі ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері подавши відповідну заяву в Бориспільську районну державну нотаріальну контору, та на протязі шестимісячного терміну не відкликала вказану заяву, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 просив визнати за ним право на оформлення права власності на земельну ділянку площею 0.14 га. що розташовується в с. Проліски Бориспільського району по вул. Пушкіна, 24, оскільки постановою державного нотаріуса Бориспільської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 21 березня 2014 року у спадковій справі №626 за 2005 рік йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку з тих підстав, що він не надав правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яку спадкодавець ОСОБА_5 не оформила на себе після смерті ОСОБА_4 та рекомендовано в судовому порядку вирішити вказаний спір.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права у спосіб захисту цивільного права, який чинним законодавством не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, місцевий суд мотивував свій висновок тим, що остання відмовилась від прийняття належної їй частки спадщини, яка залишила після смерті ОСОБА_5 Будь-яких дій щодо відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини у визначений законодавством строк не вчинила. Крім того відповідачка також не довела, що вона приймала спадщину після смерті батька ОСОБА_4

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 законним та обґрунтованим.

Так відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Статтею 1269 ЦК України зазначено що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів вказаної справи та обставин, встановлених судовими рішеннями між вказаними сторонами, відповідачка у справі ОСОБА_3 не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 і спадщину не оформляла. Даний факт уже був предметом розгляду між сторонами і рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2014 року, яким позовні вимоги відповдачки в частині визхнання за нею права на спадкування після смерті батька та в продовження строку на подачу заяви про прийняття спадщини було відмовлено.

Також із матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідачка не оспорювала факт прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 матірю сторін у справі ОСОБА_5 та від прийняття спадщини після смерті матері вона відмовилася, тому рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року в цій частині є законним і обґрунтованим, а доводи апелянта безпідставними.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач у встановленому законодавством порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді нерухомого майна : житлового будинку №24 по вулиці Пушкіна в с. Проліски, Бориспільського району, отримавши 23 травня 2008 року відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 75 зв.б.) та зареєструвавши вказаний житловий будинок 25 травня 2008 року в Бориспільському районному БТІ за собою.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних в частині визнання за ОСОБА_2 права на оформлення права власності на земельну ділянку розміром 0.14 га., розташованої с. Проліски, Бориспільського району, Київської області по вулиці Пушкіна, 24 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, належної померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-КВ №030077 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, суд першої інстанції, фактично не заперечуючи факту прийняття позивачем вище зазначеного спадкового майна, послався на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення права ОСОБА_2 на оформлення права власності на земельну ділянку.

Однак вказаний висновок суду першої інстанції суперечить матеріалам справи.

Зокрема із матеріалів справи вбачається, що оформити спадкові права на земельну ділянку розміром 0.14 га., розташованої с. Проліски, Бориспільського району, що належала на праві приватної власності померлому батьку та права на яку перейшли згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом до матері ОСОБА_2 ОСОБА_5 в нотаріальному порядку позивач не може, що підтверджується відповідною постановою державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори від 21 березня 2014 року у спадковій справі №662 за 2005 рік. Саме нотаріус, відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на норми глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" розяснив право позивача на оформлення вказаних прав у судовому порядку.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 1299 ЦК України та статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Звертаючись до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на земельну ділянку, позивач не надав правовстановлюючих документів, які підтверджували право власності на майно спадкодавця.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про нотаріат" та п.4.14 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обов'язково перевіряє ряд фактів та обставин. Серед таких обставин в тому числі нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, на підставі цих обставин від спадкоємця, або його представника, витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно до п.4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від, 22.02.2012 р. видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 4.18 глави 10 вказаного "Порядку…" передбачено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно до пункту 4.20 глави 10 цього ж "Порядку…." видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріус проставляє відмітку у верхньому лівому куті державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 № 439 "Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку".

Згідно із абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання за ОСОБА_2 права на оформлення права власності на земельну ділянку розміром 0.14 га., розташованої с. Проліски, Бориспільського району, Київської області по вулиці Пушкіна, 24 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, належної померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-КВ №030077 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 оскільки реалізувати вказане своє право в позасудовому порядку ( нотаріальному ) позивач не має можливості, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса.

Помилковим на думку колегії суддів є висновок суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав не передбачений ст. 16 ч.2 ЦК України, оскільки цією ж статтею передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки рішення суду в частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат і стягує із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 779,74 грн. понесені останнім при звернення до суду із позовом та при подачі апеляційної скарги, що підтверджується відповідними документальними доказами квитанціями на суму 243.6 грн. (а.с. 1) та на суму 536.14 грн. ( а.с. 117).

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 209, 313,314, 316 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1299 ЦК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на оформлення права власності на земельну ділянку розміром 0.14 га., розташованої с. Проліски, Бориспільського району, Київської області по вулиці Пушкіна, 24 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, належної померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-КВ №030077 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН 0 на користь ОСОБА_2 понесенні судові витрати в сумі 779,74 грн.

У решті частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_8