УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: служба у справах дітей Ленінського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1286 грн та додаткові витрати на утримання доньки в сумі 1225 грн до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 починаючи з 2011 року не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком та здоров'ям, не здійснює допомоги на утримання дитини, не приймає участі у додаткових витратах на дитину.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 650 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 квітня 2015 року. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду а апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 18 травня 2000 року по 14 вересня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька залишилася з проживати з матір'ю - ОСОБА_4.

18 грудня 2010 року позивач уклала новий шлюб з ОСОБА_7 Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 26 листопада 2014 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом про зобов'язання ОСОБА_4 надавати йому побачення та спілкування з донькою, у зв'язку з тим, що остання перешкоджала батькові приймати участь з спілкуванні з донькою

Заочним рішенням суду від 21 липня 2011 року позовні вимоги були задоволені частково. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2011 року вказане рішення суду було змінено та встановлено ОСОБА_5 право зустрічей з донькою два дні на тиждень в суботу протягом 5 годин та у вівторок протягом 2 годин без порушення режиму дня дитини з урахуванням стану її здоров'я у присутності матері дитини.

ОСОБА_4 рішення суду не виконувала про що свідчать акти за 2012 року. Постановою Ленінського ВДВС ХМУЮ від 02 липня 2012 року за невиконання рішення суду на ОСОБА_4 було накладено штраф у розмірі 170 грн.

ОСОБА_5 17 грудня 2012 року звернувся до прокурора Ленінського району м. Харкова із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, оскільки вона протягом 2-х років не виконує рішення суду та не надає йому можливості спілкуватися з донькою.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, доказів свідомого ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків суду не надано, тому відсутні правові підстави для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновки судів в цій частині узгоджуються з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами).

Апеляційний суд вірно відхилив доводи позивача щододоцільності позбавлення батьківських прав відповідача, згідно висновку заступника начальника Управління служб - начальника служби у справах дітей Київського району м. Харкова, в якому рекомендовано, в інтересах дитини, позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої доньки. При цьому судом враховано, що вказаний висновок немотивований, та що саме стало підставою для такого висновку в тексті взагалі не зазначено.

Інші доводи відповідача, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
Ю.Г. Іваненко