1Справа № 335/1289/16-ц 2-н/335/192/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

08 лютого 2016 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Металург Запоріжжя» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, а також середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «МеталургЗапоріжжя», у якій просить видати судовий наказ про стягнення з боржника на його користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій сумі заробітної плати у розмірі 19 572,98 гривні, середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку при звільненні в сумі 74 262,33 гривень в порядку ст. 117 КЗпП України, а разом 93 835, 31 грн.

Розгляд справи про стягнення невиплаченої працівникові суми заробітної плати судом можливий у порядку як наказного, так і позовного провадження.

Стягнення заробітної плати в позовному провадженні можливе, якщо відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Стаття 96 ЦПК України визначає перелік вимог, за яким може бути виданий судовий наказ. До таких вимог, зокрема, відноситься вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснено, що при наявності вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Наявність у позовній заяві спору про право (пункт 2 частини 3 статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови в прийняті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному окремому випадку, виходячи із характеру заявлених вимог, а також документів, доданих до заяви, в тому числі і з відсутності документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 Постанови).

Так, наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, а тому вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними. ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 випливає, що його вимогами є стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати у розмірі 19 572, 98 грн. Складовими цієї заборгованості є, у тому числі і вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а не компенсації за порушення строків її виплати, передбаченої Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

При цьому, документів, які би підтверджували нарахування та розмір компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, заявник не надає, та стягнути таку компенсацію у заяві не просить, оскільки предметом заяви є, серед іншого, саме стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Проте, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з огляду на вимоги частини першої статті 96 ЦПК України, не підлягає розгляду в порядку наказного провадження. Така вимога ґрунтується на положеннях статті 117 КЗпП України, у звязку із чим при розгляді такої вимоги суд має на підставі наданих сторонами доказів встановити вину власника або уповноваженого органу, в трудових відносинах з яким перебував заявник, а також витребувати та дослідити розрахунок середнього заробітку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Зазначене свідчить про наявність спору про право.

Тобто, у заяві ОСОБА_1 поєднано вимоги, які підлягають розглядові як за правилами наказного, так і позовного провадження.

Частиною 3 ст. 100 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Частиною третьою статті 118 ЦПК України передбачено право на предявлення позовної заяви, якщо відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що у заяві ОСОБА_1 поєднано вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, доходжу висновку, що підстави для видачі судового наказу за такими вимогами відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу та розяснити заявникові право звернутись до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку позовного провадження, або ж подати заяву про видачу судового наказу лише щодо вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Металург Запоріжжя» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, а також середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Шалагінова