Справа№592/115/16-ц
Провадження №2/592/662/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр Барса» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди, третя особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що наказом від 03.12.2015 року був звільнений з посади тренера-викладача з футболу закладу за появу на роботі у нетверезому стані за п. 7 ст. 40 КЗпП України. Втім пропрацював до 07.12.2015 року і лише тоді був вручений наказ про звільнення. Зі звільненням не погоджується, оскільки пяний не був. На засідання профспілки не викликався. У звязку з незаконним звільненням зазнав моральної шкоди. Так погіршилося здоровя, позбавлений джерел існування. Суму грошового відшкодування моральної шкоди оцінив у 1 000 грн. Тому позивач просить визнати наказ незаконним та скасувати, поновити на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 1000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Також позивач зазначив, що на засідання профспілки його не викликали. Про її рішення дізнався пізніше. Вказав, що з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 має неприязні стосунки. Представник окремо вказав, що відповідачем не доведено перебування позивача у стані алкогольного спяніння. Вважав, що акти були підроблені.

Представник відповідача позов не визнав. Так зазначив, що позивач 26.11.2015 року зявився на роботу у стані алкогольного спяніння. Поводив себе зухвало. Про появу на робочому місці позивача у стані спяніння був складений відповідний акт. За результатами службового розслідування позивача було звільнено.

Третя особа ОСОБА_2, заступник директора з навчально-тренувальної роботи, також позов не визнав та пояснив, що відчуваючи відповідальність за навчання дітей вимушений був відреагувати на поведінку позивача. Окремо погодився дати покази у якості свідка. Так вказав, що 26.11.2015 року був на робочому місці у своєму кабінеті, де також працює ОСОБА_4. Близько 15-30 почув гучну мову ОСОБА_1 з коридору. Останній зайшов до кабінету та став вести безглузді розмови. За зовнішніми ознаками ОСОБА_1 був у стані спяніння. Так було чути запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація, агресивна поведінка. Останній вів розмови, які не відносилися до роботи та за своїм змістом були безглузді, нелогічні і незрозумілі. ОСОБА_2 логічність розмов ОСОБА_1 пояснити не зміг. ОСОБА_2 робив зауваження ОСОБА_1, що він не може проводити виховання у стані спяніння. ОСОБА_1 визнав, що вживав горілку перед зайняттями, але на зауваження не відреагував. Під час тренування вимушений був знаходитися на тренувальному полі та спостерігати за позивачем. Під час тренування той виходив на перекури. З цього приводу вимушений був робити йому зауваження. Факт перебування позивача у стані спяніння на роботі фіксувався актами. Пропонував пройти обстеження на стан спяніння. Комісією був складений акт про появу на роботі у стані спяніння. Для складання акту ОСОБА_2 запрошував ОСОБА_1, але той відмовився.

Суд, заслухавши учасників розгляду, свідків, які зявилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 02.09.2013 року по 03.12.2015 року працював на посаді тренера-викладача ОКЗ СОР «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр Барса», отримуючи середню заробітну плату у сумі 2036,51 грн../а.с.5, 6, 22-23, 75/

Наказом №32-к від 03.12.2015 року позивача звільнено з роботи за появу на роботі у нетверезому стані за п. 7 ст. 40 КЗпП України. Наказ був підписаний в.о. директора закладу ОСОБА_2С./а.с.4, 55/

Також встановлено, що 26.11.2015 року позивач працював, проводячи тренування за розкладом. Тренування проводилося на відкритому полі футбольного центру. При появі на роботі позивач перебував у стані спяніння.

26.11.2015 року комісією у складі заступника директора ОСОБА_2, інструктора-методиста ОСОБА_3, інструктора-методиста ОСОБА_5, адміністратора чергового ОСОБА_6, завідувача спортивного комплексу ОСОБА_7 складений акт про виявлення працівника в стані спяніння огляд на стан спяніння. У акті зафіксували появу на робочому місці ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння. Зокрема в акті зазначено, що були виявлені ознаки алкогольного спяніння, «різкий запах з алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, безглузді розмови, агресивна поведінка, нецензурна лексика.»

26.11.2015 року складений акт про відмову від підписання акту про виявлення працівника в стані спяніння.

26.11.2015 року фіксація відмови від добровільного проходження медичного огляду. В акті вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 склали доповідні на імя директора футбольного центру ОСОБА_8 про появу ОСОБА_1 на робочому місці у стані алкогольного спяніння. Аналогічні доповідні склали сторож ОСОБА_9, адміністратор-черговий ОСОБА_6. У доповідних усі вказували, що ОСОБА_1 перебував у стані спяніння, що виражалося у запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкій ході, висловлюваннях брутальною лайкою.

Після цього проводилося службове розслідування.

27.11.2015 року складений акт про появу на роботі в стані алкогольного спяніння. Також складений висновок за результатами службового розслідування. У висновку були викладені обставини появи ОСОБА_1 на робочому місці 26.11.2015 року.

30.11.2015 року заклад звернувся до профспілкового органу з приводу звільнення позивача.

01.12.2015 року профспілковим комітетом ОКЗ СОР «Сумська обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Футбольний центр Барса» надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за появу на робочому місці у стані алкогольного спяніння про, що складений протокол №2./а.с.47-48/

Встановлені факти підтверджуються, трудовою книжкою позивача, наказами про прийом на роботу, звільнення, згаданими актами, письмовими поясненнями, висновком за результатами службового розслідування, протоколом, копії яких додані до матеріалів справи, довідкою про заробітну плату позивача./а.с.5,6,12-13,32-44,47-55,74/ Також встановлені факти підтверджують показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

Під час судового розгляду були досліджені покази свідків.

Свідок ОСОБА_10, мати учня центру, пояснила, що має двох синів які займаються у футбольному центрі «Барса». З вересня 2014 року знає позивача, як тренера. 26.11.2015 року приводила на тренування сина на 16-15. Тренування відбувалося на полі на вулиці. Проводив тренування ОСОБА_1. У неї не було зауважень. Спілкувалася з ОСОБА_1, ознак спяніння він не виявляв. На початку 09.12.2015 року керівництво центру збирало батьків з приводу подій 26.11.2015 року та просило зайняти позицію адміністрації. Втім ОСОБА_10 не бажала займати позицію адміністрації, оскільки вона не відповідала дійсності.

Свідок ОСОБА_11, батько учня центру, пояснив, що має сина, який займається у футбольному центрі «Барса». З серпня 2015 року знає позивача, як тренера. 26.11.2015 року близько 16-15 привіз сина на тренування, яке проводив ОСОБА_1. Після тренування підходив до ОСОБА_1, привітався з ним та спитав як справи. Спілкувалася з ним не довго. У нього не було ознак спяніння. На початку 09.12.2015 року керівництво центру збирало батьків з приводу подій 26.11.2015 року та просило зайняти позицію адміністрації у тому, що ОСОБА_1 був пяний.

Свідок ОСОБА_12, батько учня центру, пояснив, що має сина, який займається у футбольному центрі «Барса». З початку 2000 років знає позивача, має товариські відносини. 26.11.2015 року близько 16-20 привіз сина на тренування. Тренування проводив ОСОБА_1. Перед початком тренування привітався з ОСОБА_1. Після 18-00 забрав сина з тренування. Від ОСОБА_1 запаху алкоголю не було. На початку 09.12.2015 року керівництво центру збирало батьків з приводу подій 26.11.2015 року та просило зайняти позицію адміністрації у тому, що ОСОБА_1 був пяний.

Свідок ОСОБА_13, тренер-викладач ФЦ «Барса», пояснив, що 26.11.2015 року також тренував дітей. Уходив з роботи близько 16-30. ОСОБА_1 бачив в робочий час на вулиці. У поведінці ОСОБА_1, нічого незвичного не було.

Свідок ОСОБА_14, тренер-викладач ФЦ «Барса», пояснив, що 26.11.2015 року також тренував дітей. Уходив з роботи близько 16-30 разом з ОСОБА_13. ОСОБА_1 бачили на вулиці, коли той тренував дітей. Близько до нього не підходили, привіталися з відстані. У поведінці ОСОБА_1, нічого незвичного не було.

Свідок ОСОБА_15, тренер-викладач СШ «Фрунзенець», пояснив, що 26.11.2015 року тренував дітей. У той день не бачив ОСОБА_1.

Узагальнюючи покази свідків позивача, вбачаться, що вони спростовували факт перебування у спянінні позивача під час тренування дітей. Свідки спілкувалися з ОСОБА_1 дуже мало при цьому спілкування відбувалося на вулиці. ОСОБА_15 взагалі не бачив у той день ОСОБА_1. Втім їх покази були узагальнюючі, однакові, без уточнення подій спірного дня. З відносин свідків і позивача вбачається, що відносини є дружніми або добрими, що викликає сумнів у їх достовірності.

Свідок ОСОБА_4, методист ФЦ «Барса», пояснив, що 26.11.2015 року був на робочому місці. У нього один кабінет з ОСОБА_2. До них у кабінет зайшов ОСОБА_1, який поводив себе не як завжди. У нього був запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація, випустив з рук журнали. Став повчати ОСОБА_2 як заповнювати журнал. ОСОБА_2 робив йому зауваження та казав, що він не може проводити навчання. ОСОБА_1 визнавав, що вживав спиртне, але на зауваження не відреагував. В той же день був складений акт про появу ОСОБА_1 на робочому місці у стані спяніння. Останній відмовився приймати участь у складанні акту. Відмовився пройти обстеження на стан спяніння.

Свідок ОСОБА_3, методист і тренер ФЦ «Барса», пояснив, що знає ОСОБА_1 тридцять років. Сприяв йому працевлаштуватися до футбольного центру. Колись мав розмову з ним, щодо вживання ним спиртного. 26.11.2015 року близько 16-00 на виході з приміщення зустрівся з ОСОБА_1. Останній був у стані спяніння, що явно виражалося через запах алкоголю з порожнини рота та ходьбі. Свідок пішов проводити тренування своєї групи дітей. Під час тренування до нього підійшов ОСОБА_2 і сказав, що ОСОБА_1 пяний проводив зайняття. Дійсно ОСОБА_1 проводив тренування на сусідньому полі. ОСОБА_1 проводив заняття не змістовно, багато розмовляв з дітьми не по предмету. Не починав активного тренування дітей, тримаючи їх на холоді. Під час тренування він залишав дітей. Свідок після тренування зайшов до ОСОБА_2. Тоді у суддівській кімнаті склали акт про появу ОСОБА_1 на роботі у стані спяніння. ОСОБА_1 відмовлявся від підписання акту. Також свідок вказав, що ОСОБА_10 знає, її у той вечір не було. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 спілкується з ОСОБА_14 та ОСОБА_13, разом вживають спиртне.

Свідок ОСОБА_7, завідувач спортивними спорудами ФЦ «Барса», пояснив, що 26.11.2015 року близько 15-30 чи 16-00 прийшов ОСОБА_1 на роботу в стані спяніння. Останній ображав ОСОБА_16, з чого між ними був невеликий словесний конфлікт у коридорі. Свідок визначив стан ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками, запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 провів тренування на вуличному полі. На початку тренування він щось довго розповідав дітям і діти стояли перед ним. На вулиці ОСОБА_2 про щось розмовляли з ОСОБА_1. Після тренування був складений акт про появу ОСОБА_1 на робочому місті у стані спяніння. Втім ОСОБА_1 відмовився від підпису. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 більше спілкується з ОСОБА_14 та ОСОБА_13.

Узагальнюючи покази свідків з боку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 прийшов на роботу у стані алкогольного спяніння. Спочатку на вході влаштував сварку на підвищених тонах про що зазначили ОСОБА_2 і ОСОБА_7. Перебуваючи у кабінеті в розмові з ОСОБА_2 ОСОБА_1 вів розмови логічний зміст яких ОСОБА_2 пояснити не зміг. У присутності ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ОСОБА_1 визнавав вживання горілки. Усі свідки загалом описали одні і ті ж ознаки спяніння ОСОБА_1, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, про що однаково вказали. Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_7 окремо один від одного підтвердили, що ОСОБА_1 тримаючи дітей на холоді на вулиці довго їм щось розповідав. ОСОБА_3 перебуваючи на сусідньому полі чув, що ці розмови ОСОБА_1 не стосувалися предмету тренування. ОСОБА_3, і ОСОБА_7 підтвердили перебування на майданчику ОСОБА_2. ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_2 розмовляв з ОСОБА_1 на вулиці. Тобто покази зазначених свідків узгоджуються між собою та з зазначеними вище письмовими доказами, а тому не викликають сумнівів у суду. Суд ставиться критично до показів свідків з боку позивача. Розцінює такі покази, як неповні та спрямовані на виправдання позивача. У ході розгляду не було встановлено обґрунтованих обставин, які б вказували на упередженість свідків чи наявність неприязних стосунків з позивачем.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані п. 7 ст. 40, ст.ст. 43, 233-235, 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» дитячо-юнацькі спортивні школи є позашкільними навчальними закладами спортивного профілю - закладами фізичної культури і спорту, які забезпечують розвиток здібностей вихованців в обраному виді спорту, визнаному в Україні, створюють необхідні умови для гармонійного виховання, фізичного розвитку, повноцінного оздоровлення, змістовного відпочинку і дозвілля дітей та молоді, самореалізації, набуття навичок здорового способу життя, підготовки спортсменів для резервного спорту.

Відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Тобто з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 7 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Вживання спиртного та поява на робочому місці у стані спяніння таке явище, яке засуджується суспільством. Що зокрема відображено у закачаних положеннях закону. Вчитель, навіть тренер спортивної школи, повинний відповідати за своїми моральними якостями прикладом до учнів.

Зазначені положення закону передбачають можливість звільнення працівника у випадку появи на роботі у нетверезому стані за попередньою згодою профспілкового комітету. Таким чином дії відповідача по звільненню позивача відповідають положенням закону. Відтак у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17.02.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко