Справа № 363/3260/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/530/16 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 17.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів Верланова С.М., Приходька К.П.

при секретарі Дрозді Р. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач у липні 2015 року пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов договору позивач надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 110 000 доларів США (сто десять тисяч доларів США 00 центів), а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 01.03.2038 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,7% річних.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.08.2008р. були внесенні зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк». Згідно з положенням Цивільного кодексу України та закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця.

16.04.2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої перенесено строки виконання зобов'язань зі сплати прострочених процентів.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 184399 від 29.02.2008 року. Відповідно до умов договору поруки, ОСОБА_4 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є солідарною.

Відповідачі умови договору належним чином не виконують, про що на адресу відповідачів направлялися письмові вимоги (28.01.2015р.), про погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до ст. 1050 ЦК України та розділу 6 кредитного договору. Однак, вимоги банку залишені без задоволення. У зв'язку з чим, станом на 28.04.2015 року заборгованість ОСОБА_2 по достроковому поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 90 730,01 доларів США (дев'яносто тисяч сімсот тисяч доларів США 01 цент), що за курсом НБУ станом на 28.04.2015 року становить 2 077 587,03 грн. (два мільйони сімдесят тисяч п'ятсот вісімдесят сім грн.03 коп.), з яких: 87 083,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2015 року становить 1 994 075,74 грн. - кредитна заборгованість; 3 647,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2015 року становить 83 511,30 грн. - заборгованість по процентам.

Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 28.04.2015 року складає 16 915,85 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять грн. 85 коп.), з яких: 10 512,96 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 6 402,89 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно вказані суми.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив рішення суду в апеляційному порядку. В доводах апеляційої скарги посилається на те, що суд першої інстанції не дослідивши належним чином всіх умов Кредитного договору, зробив передчасний та невірний висновок про те, що неотримання ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення кредиту позбавляє Банк права реалізувати своє право на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами.

Крім того, суд першої інстанції відмовивши у задоволенні позову про дострокове стягнення кредитних коштів, не дав належної оцінки факту наявності заборгованості, а також не стягнув прострочену заборгованість по кредиту, процентам , пені.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити новее рішення про задоволення позову.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, в якості позичальника, укладений кредитний договір № 0, згідно якого відповідачу наданий кредит в розмірі 110 000 доларів США (п. 1.1. договору), з кінцевим терміном повернення 01.03.2038 року (п. 1.2.2. договору) та з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,7% річних (п. 1.3.1. договору).

За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом.

Здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.

На забезпечення кредитного договору № 0 від 29.08.2008 року укладено договір поруки № 184399 від 29.02.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, в якості поручителя, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору, а відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є солідарною.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки у випадку не виконання боржником своїх зобов'язань за основним кредитним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

ОСОБА_2 на виконання п. 3.4.2 кредитного договору, повідомила письмово банк про зміну адреси реєстрації та фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1, яке останнім отримано 07.07.2009 року, що підтверджується відповідними копіями (а.с. 102).

28.01.2015 року позивачем направлено на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вимогу у відповідності до ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та розділу 6 Кредитного договору про погашення простроченої заборгованості.

04.02.2015 року поручитель ОСОБА_6 отримано вимогу банку, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 22).

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, в разі застосування банком права, передбаченого п. 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредитом є наступним, а саме:

- банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника;

- терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 не отримувала повідомлення про наявність заборгованості і встановлення нового терміну повернення кредиту, отже у позивача не виникло право на дострокове повернення кредиту.

Судова колегія не може погодитись із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як роз»яснено в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 24.10.2008 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитгних правовідосин» відповідно до якого. при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконувала умови кредитного договору, вносила платежі лише частково, а з квітня 2015 року взагалі припинила виконання кредитного договору, Банк має право вимагати повернення всього кредиту.

Та обставина, що матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення кредиту не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки договором врегульовано добровільне виконання сторонами договору, що не обмежує право банку звернутись з таким позовом до суду.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 4019,4 грн., а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідачів. Оскільки за подання позову також було сплачено позивачем судовий бір у розмірі 3654 грн., всього з відповідачів підлягає стягеннню 7673,4 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314,315 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прострочену заборгованість за кредитним договором № 0 від 29 лютого 2008 року в розмірі 5821,57 доларів США, з яких: 3055,60 доларів США прострочена заборгованість за кредитним договором; 2765 доларів США прострочена заборгованість по процентам та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 16915 грн. 85 коп. (шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять гривень 85 коп.), з яких: 10512 грн. 96 коп. (десять тисяч п'ятсот дванадцять гривень 96 коп.) пеня за прострочення сплати суми кредиту та 6402 грн. 89 коп. (шість тисяч чотириста дві гривні 89 коп.) пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 3836,7 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді