Справа № 141/1073/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Круглика В.В.

при секретарі Данилюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що тратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, без участі сторін,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що тратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, згідно із якою вона успадкувала за заповітом житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області. Станом на 15.04.1996 року власником вказаного житлового будинку була баба позивачки ОСОБА_4, яка за життя зареєструвала місце проживання ОСОБА_5, який був її онуком і 10.02.1992 року вибув до м. Київ.

Після смерті ОСОБА_4 у 1993 році до будинку прописалися ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2. ОСОБА_7 вибула з місця реєстрації 25.03.2010 року, ОСОБА_6 вибув з місця реєстрації 19.07.2016 року, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишаються бути там зареєстрованими і на сьогоднішній день.

Відповідачі не проживають в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області протягом останніх п»яти років, тому ОСОБА_1 просить суд визнати такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобов»язати Новоживотівську сільську раду Оратівського району Вінницької області зняти їх з реєстраційного обліку.

Представник позивача ОСОБА_8, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись через оголошення про виклик до суду у газеті «Вінниччина» № 90 (23132) від 18.11.2016 року, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у їх відсутність не надали, поважності причин неявки суду не повідомили, позов не оспорили.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки у судове засідання не зявилися всі відповідачі та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 09.06.2016 року за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.12.1993 року.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 65748273 від 12.08.2016 року власником житлового будинку № 23 по вул. Миру, в с.Новоживотів Оратівського району Вінницької області, є ОСОБА_1.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 станом на 1991-1995 роки, виданої 12.09.2016 року Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, відносився до колгоспного двору. Членами домогосподарства були ОСОБА_4, яка померла 11.12.1993 року, та її внук ОСОБА_5, який 10.02.1992 року вибув у м. Київ.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 станом на 1996-2000 роки, виданої 12.09.2016 року Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 станом на 2001-2005 роки, виданої 12.09.2016 року Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 станом на 2006-2010 роки, виданої 12.09.2016 року Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, яка вибула 25.03.2010 року.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 станом на 2016-2020 роки, виданої 12.09.2016 року Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2. ОСОБА_6 вибув 19.07.2016 року.

Згідно із довідкою № 780 від 13.09.2016 року, виданої Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області зареєстровані ОСОБА_3 (за місцем реєстрації не проживає протягом п»яти років), ОСОБА_2 (за місцем реєстрації не проживає протягом п»яти років), ОСОБА_9 (зареєстрована та проживає з 14.07.2016 року за згодою власника будинку ОСОБА_1).

Згідно із заявою від 13.09.2016 року до Новоживотівської сільської ради Оратівського району ОСОБА_1 просить зняти з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які зареєстровані в житловому будинку по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області та не проживають там з 2004 року.

Згідно із повідомленням Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 260 від 13.09.2016 року зняти з реєстрації осіб без їх згоди неможливо. ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що відповідачами, які не бажають добровільно виселитися із житлового будинку, чиняться перешкоди позивачу у здійсненні його прав власника, які полягають у праві користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Стаття 150 ЖК України також передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 р., з наступними змінами, Житловий кодекс регулює правовідносини, що виникають з питань користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, та не може регулювати правовідносини, що виникають у зв'язку з користуванням жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, у зв'язку з чим при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІV закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з концепції власності, що вбачається із рішень Європейського суду з прав людини, яка поширюється на «законні сподівання» та «свідчення» (підтвердження) права власності, враховуючи наведений підхід до захисту права власності, суд вважає, що відповідачі дійсно порушують принцип обґрунтованих сподівань позивача на розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення відповідачів з житлового будинку, який розташований по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 71, 72, 150, 156, 158 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України , ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57- 60, 212-215, 224-232, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування житловим будинком з господарськими будівлями по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області.

Зобов»язати Новоживотівську сільську раду Оратівського району Вінницької області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування житловим будинком з господарськими будівлями по вул. Миру, 23, в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області.

Зобов»язати Новоживотівську сільську раду Оратівського району Вінницької області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга подається на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя