Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2015 року,

встановила:

У липні 2014 року товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 11 квітня 2008 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4, останній отримав кредит у сумі 70 000 доларів США строком до 11 квітня 2023 року. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня із ОСОБА_5 27 червня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, за умовами якого останнє прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки від 11 квітня 2008 року. Кредитним договором передбачено, що повернення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків здійснюється відповідачем щомісяця. Оскільки ОСОБА_4 не було дотримано зазначених умов договору, позивачем здійснено вимогу дострокового виконання зобов'язань за договором в повному обсязі. Ураховуючи наведене, просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму боргу у розмір 70 680,90 доларів США та пеню.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від

11 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року у розмірі 3 865 186,95 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 64 197,61 доларів США заборгованості за кредитом, 6 482,52 доларів США заборгованості по відсоткам, 831 201,17 грн пені та 3 654 грн сплаченого судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позову до нього, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні позову до поручителя

ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції виходив із того, що боржник допустив порушення взятих на себе грошових зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню. Оскільки відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя, то в силу положення ч. 1. ст. 559 ЦК України порука вважається припинено.

Доводи касаційної скарги щодо заміни сторони кредитора не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Посилання заявника на невиконання судом норми ст. 10 ЦПК України щодо нероз'яснення сторонам права на спростовування розрахунку не можуть бути взяті до уваги так як відповідач наділений правом на внесення заперечень на позовну заяву.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук