Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 9 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від

5 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви зазначав, що ним 1 вересня 2015 року було укладений договір про надання правової допомоги з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5, предметом якого є надання правової допомоги, пов'язаної із розглядом даної справи. Вартість послуг по даному договору визначено 5 000 грн.

Додатковим рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 9 листопада 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня

2015 року додаткове рішення змінено, зменшено стягнутий судом з

ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 розмір витрат на правову допомогу з 5 000 грн до 4 409,60 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати додаткове рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від

9 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру витрат на правову допомогу, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про доведеність у ОСОБА_4 права на відшкодування витрат на правову допомогу. Разом із тим, останній не надав доказів на підтвердження укладення його представником процесуальних документів на які він витратив 2 години.

Даний висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Обґрунтовуючи розрахунок витрат на правову допомогу,

ОСОБА_6 зазначав, що попереднє опрацювання матеріалів становить 3 години; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи - 4 години; підготовка процесуальних документів по справі - 2 години, судове представництво 1 година 11 хв. Разом 10 годин 11 хвилин.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_5 є спеціалістом за спеціальністю «Правознавство» та зареєстрований як фізична особа - підприємець з видом господарської діяльності - діяльність у сфері права. Як представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 приймав участь безпосередньо у судовому засіданні протягом 1 години.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог суд апеляційної інстанції правильно застосував положення п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України, Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та вірно виходив із доведеності вимог в частині 8 годин часу витраченого представником відповідача при розгляді даної справи.

Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, апеляційний суд оцінив надані сторонами докази у їх сукупності.

Разом із тим, ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів, які б спростовували висновок апеляційного суду.

За таких обставин рішення апеляційного суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішенняапеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська