Справа № 694/1367/16-ц
провадження 2-о/694/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.10.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 20 серпня 2016 року в м. Донецьк. Заяву мотивує тим, що він проживав в м. Донецьку, але у зв'язку з військовими діями змушений був переїхати проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Його батько - ОСОБА_2 помер 20 серпня 2016 року в Петровському районі м. Донецьку, де проживав до дня смерті. Згідно довідки про причину смерті Ф №І0б/у № 428 від 20.08.2016 року причиною смерті ОСОБА_2 є центральний атеросклероз. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку заявник не може. Після переїзду до с. Хлипнівка він звернувся до Звенигородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для того, щоб зареєструвати смерть батька, але отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки довідка про причину смерті, видана комунальним підприємством м. Донецька, не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України, а свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті йому необхідне для реєстрації смерті батька та реалізації спадкових прав.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути заяву без його участі. Заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Звенигородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився. Подав до суд заяву з проханням розглядати справу без його участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом вставновлено, що батьком заявника ОСОБА_1 був ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

З наданої суду довідки про причину смерті № 428 від 20.08.2016 року, виданого КЗ «Цетр первинної медико-санітарної допомоги № 10 м. Донецьк, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 20.08.2016 року. Причина смерті церебральний атеросклероз.

Також заявник надав суду копію свідоцтва про смерть, згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, помер 20.08.2016 року в Петровському районі м. Донецьк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закону) тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю за державним кордоном України.

Стаття 4 Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 9 Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст. 17 Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Частини 1, 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що свідоцтво про смерть видане Петровським відділом ЗАЦС м. Донецька Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, тобто органом, який створений та діє у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті батька у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт, що ОСОБА_2 помер 20 серпня 2016 року в Петровському районі м. Донецьк на тимчасово окупованій території України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 256-259 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 20 серпня 2016 року в Петровському районі м. Донецьк.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко