Справа № 377/281/15-ц Головуючий у І інстанції Теремецька Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/719/16 Доповідач у 2 інстанції Дмитрієва Л. Д.
Категорія 26 22.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого - Дмитрієвої Л.Д.

Суддів: Мельника Я.С.,Олійника В.І.

при секретарі: Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 13.11.2015 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13.11.2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту № 0 від 25.12.2006 року в розмірі 152015,59 гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 128195,63 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 23819.96 гривень, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 22439,80 гривень, з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 18375,60 гривень, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 4064,20 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по оплаті судового збору на суму 2606,83 гривень.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення яким задовольнити вимоги банку звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 30006Z261 від 25.12.2006 року за реєстровим № 6001, а саме: нежитлову будівлю, магазин «Айнур» загальною площею 831,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Славутич, Бакинський кв-л, буд. 33, та земельну ділянку площею 0,1431 га, призначену для комерційного використання, яка розташована за адресою: Київська область, м.Славутич, Бакинський кв-л, буд. 33, кадастровий номер , що є власністю ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. 26.11.2004 року за реєстровим номером 3518, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.11.2004 року за реєстраційним номером 4715253, та Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Славутицькою міською радою народних депутатів 13 липня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02.Встановити спосіб реалізації нерухомого майна -предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну,визначену на підставі оцінки майна здійснення оціночної діяльності відповідно до законодавства.В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині звернення стягнення на заставне майно, суд першої інстанції врахував вимоги співмірності суми заборгованості за кредитним договором та вартості іпотечного майна.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 39 Закону України „Про іпотеку" суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Верховним Судом України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, від 07.10.2010 року міститься роз'яснення про те, що у випадку дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки має бути врахована й співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна. Аналогічна позиція міститься в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Верховний Суд України підтримує таку позицію і рекомендує судам давати мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. З цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ч. 2 цієї статті положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Як роз'яснено судам у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті З ЦК).

Як вбачається із п. 1.1.1 договору іпотеки, загальна вартість предмету іпотеки - нежитлової будівлі, магазин «Айнур» згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 21.12.2006 року за № 12996069, та за домовленістю сторін становить 1868447 гривень. Вартість предмету іпотеки - земельної ділянки площею 0,1431 га, призначену для комерційного використання, яка розташована за адресою: Київська область, м.Славутич, Бакинський кв-л, буд.ЗЗ, кадастровий номер , згідно з висновком експерта про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ експертно- консалтинговою фірмою «Десна Експерт» 19 грудня 2006 року, становить 35145 гривень.

Таким чином, загальна вартість нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, становить 1903592 гривень.

Загальний розмір заборгованості згідно довідки про розрахунок заборгованості становить 174455,39 гривень( т.2 а.с. 135-142).

З урахуванням вище наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість перед Банком є неспівмірною з вартістю іпотечного майна та крім того, порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Судова колегія вважає, що з наведених обставин дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки (задовго до завершення дії самого Кредитного договору) не буде відповідати засадам розумності, справедливості та виваженості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючий ст..307,308 ЦПК України,судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 13.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: