АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №766/5046/16-ц Головуючий в І інстанції Ігнатенко О.Й.
Провадження № 22-ц/791/2428/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПрокопчук Л.П.
Суддів:Базіль Л.В.,
Полікарпової О.М.
секретарПрушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 представника ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи - Перша Херсонська державна нотаріальна контора, Херсонська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, після якого відкрилася спадщина, яка складається із 22/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Зі спадкодавцем вона стала проживати однією сім'єю з січня 1995 року по день його смерті. Мешкаючи разом вони вели спільне господарство: вона готувала їжу, прибирала в будинку, допомагала ОСОБА_7 здійснювати догляд за будинком і прибудинковою територією. Вона піклувалася та доглядала за ОСОБА_7 оскільки він хворів, а коли помер - здійснила його поховання.

Спадкодавець не має рідні, тому вона, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, є єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом.

Державний нотаріус Першої херсонської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, рекомендувавши звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше 5 років.

ОСОБА_6 просила встановити факт її проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю з січня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6, від імені якої діє ОСОБА_5, заінтересовані особи - Перша Херсонська державна нотаріальна контора, Херсонська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити заяву ОСОБА_6

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 та її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Представник Херсонської міської ради в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути у його відсутності, при постановленні рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати права частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживають однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

У пунктах 1-8 ч.7 ст.256 ЦПК України визначено категорією справ про встановлення фактів серед яких не зазначено такого факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до відкриття спадщини.

Проте встановлення його є можливим, виходячи із приписів ч.2 ст.256 ЦПК, якою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту, з яким звернулася ОСОБА_6, то колегія суддів вважає, що він підлягає встановленню в порядку, визначеному главою 6 ЦПК України.

Частиною 2 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я, згідно з ч.4 ст.3 цього ж Кодексу, створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю не менше як п'ять років до відкриття спадщини, ОСОБА_6 в порушення вимог ч.4 ст.3 СК України не зазначила, у поданій до суду заяві, підставу виникнення сімейних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_7 у період з 1995 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні суду першої інстанції зазначена обставина також не була встановлена судом.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 та її представник підтвердили, що з ОСОБА_7 заявниця не проживала як жінка з чоловіком без реєстрації шлюбу, її відносини були схожі на такі, що притаманні відносинам брата та сестри.

Проте кровної спорідненості вони не мають, чого ОСОБА_6 не заперечує, тому підстав вважати, що між спадкодавцем і заявницею склалися сімейні відносини за обставин, зазначених останньою, не можна.

Із пояснень свідка ОСОБА_8 (першого чоловіка ОСОБА_6.) слід дійти висновку, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживали як чоловік і дружина, однак заявницею ця обставина спростовується.

Свідок ОСОБА_9 пояснював, що ОСОБА_6 проживала в будинку АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_7 При цьому він вважає, що ОСОБА_6 допомогала ОСОБА_7 т.я він був інвалідом і ледь ходив, тому за ним вона доглядала, готувала їжу та прала одяг.

ОСОБА_6 хоч і була з ОСОБА_7 співвласником будинку АДРЕСА_1, однак в ньому зареєстрована не була, що підтверджено ксерокопією її паспорта та домової книги будинку АДРЕСА_2, який належить свідку ОСОБА_8

Крім того, довідкою органу самоорганізації населення квартального комітету №15 від 16 листопада 2005 року №425 підтверджено, що ОСОБА_6 проживала на день її видачі по АДРЕСА_2, а ОСОБА_7 був прописаний та проживав по АДРЕСА_1.

Отже за встановлених обставин, суд першої інстанції пришов до правильного висновку про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6, проживали в одному будинку як його співвласники, однак докази, що це була сім'я і що вона виникла на підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, відсутні.

Крім того, заявницею не доведено, що з ОСОБА_7 вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права і обов'язки як члени сім'ї.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп 99, яким визначено хто належить до членів сім'ї, то на думку колегії вони є неспроможними, бо таке посилання відповідає встановленим обставинам, а крім того судом при постановлені рішення також враховувались і положення ст.3 СК України, якою визначено поняття сім'ї.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_7 навряд чи подарував би ОСОБА_6 у 1995 році більшу частину свого будинку, якби остання була для нього чужою людиною, на думку колегії не спростовує висновку суду про недоведеність заявницею сімейних відносин між ними та є лише припущенням.

Не доведено належними та допустимими доказами і твердження апелянта про те, що добудови до житлового будинку були здійснені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за спільні кошти та спільними зусиллями, враховуючи той факт, що така добудова була здійснена згідно даних технічного паспорта на будинок у 2001 році, а відповідно даних вищезгадуваної довідки №425 від 16.11.2005 року, ОСОБА_6 станом на день її видачі проживала за адресою свідка ОСОБА_8

Довідку №1 від 01 квітня 2016 року квартального комітету №15 виконкому Дніпровської районної у м.Херсоні ради про те, що ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_7 та вела з ним спільне господарство з 1995 року по 2005 рік суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, зважаючи, що ці дані обґрунтовані лише поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та спростовується довідкою №425 від 16.11.2005 року та іншими вищевказаними доказами.

З урахуванням встановленого колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні її заяви, постановив законне і обґрунтоване рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги, тому апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Л.П. Прокопчук

Судді: (підпис) Л.В. Базіль

(підпис) О.М.Полікарпова

Згідно з оригіналом

Суддя: Л.П.Прокопчук