Справа№592/6703/16-ц
Провадження №2/592/2046/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Грох Т.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.09.2000 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Подружні відносини між ними припинені, спільне життя не склалося через різницю характерів, відсутність спільних інтересів, поглядів на життя та взаєморозуміння. Втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть, На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач коштів на утримання дітей та її утримання не надає. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі, доходи витрачає на власні потреби. Просила суд з урахуванням заяви від 12.10.2016 р. (а.с. 50): розірвати шлюб; стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частина від усіх видів доходів щомісячно з моменту предявлення позову і до досягнення сином ОСОБА_8 трирічного віку, а саме до 07.08.2017 р.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги з наведених підстав підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що з 2000 р. з відповідачем перебуває у шлюбі. У березні 2016 році відповідач залишив родину пішов із дому, виявив бажання жити окремо і проживає на базі «Камаз» яку викупив за 1 000 000 грн. Діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. 05.03.2016 р. припинили подружні стосунки з відповідачем, проживають окремо. Спільного бюджету не мали ніколи, у кожного були свої доходи, вона проживає на допомогу по народженню дітей і соціальну допомогу. З 2003 року їй коштів на продукти та одяг для дітей відповідач ніколи не давав, а купляв продукти харчування і речі. З березня 2016 р. відповідач придбавав продукти харчування і речі для дітей, 07.07.2016 р. привіз останній раз продукти на 500 грн. до цього також щонеділі привозив продукти, коштів не надавав. Вказує, що відповідач має дохід який дозволяє йому сплачувати аліменти, бере участь у тендерах, стає їх переможцем, має в оренді автомобіль зареєстровану на фірму, сплачує за неї оренду 3400 грн. щомісяця. Він приховує свої доходи від податкової подає звіти про відсутність прибутків. Оскільки стало відомо, що відповідач має місце роботи і офіційний заробіток, то вона змінила вимоги і просить стягувати аліменти не у твердій грошовій сумі, а у відсотковому відношенні. Просила шлюб розірвати і стягувати з відповідача аліменти у заявленому нею розмірі на утримання трьох неповнолітніх дітей та її утримання до досягнення сином трирічного віку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги з наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду зазначила, що відповідач має значний дохід, бере участь у тендерах через третіх осіб. Надав старшій дочці банківську картку, але так щоб позивач про це не знала. Згідно наданих відповідачем доказів він має стабільний дохід з цих підстав вони уточнили позовні вимоги.

У судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_3 проти розірвання шлюбу не заперечував. Вимоги про стягнення аліментів не визнав, оскільки позивач не довела перебування дітей на її утриманні. Протягом березня- серпня 2016 р. щомісяця сплачував за харчування дітей у школі, інші шкільні потреби та кишенькові, щомісяця придбавав продукти харчування на суму 1000 грн., а з березня 2016 р. передавав продукти позивачу. Вказує, що на дітей щомісяця витрачає приблизно 1000 грн., тому відсутній спір щодо утримання дітей, який повинен вирішуватися у суді.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

22.09.2000 року між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної в м. Суми ради, актовий запис № 298 (а.с. 7).

Подружжя має трьох дітей: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8 - 10).

Малолітні діти сторін проживають разом з матірю ОСОБА_1, що не спростовується відповідачем.

Судовим розглядом встановлено, що сторони з 05.03.2016 року проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, спільного бюджету не ведуть, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Оскільки сторони з 05.03.2016 р. проживають окремо, припинили подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно з розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідач надав суду Довідку Товариства з обмеженою відповідальності «ОМК-СВ» № 041016/1 від 04.10.2016 р. відповідно до якої ОСОБА_4 працює у вказаному товаристві на посаді заступника директора з 02.04.2014 р., його середньомісячний заробіток становить 2060 грн. (а.с. 46).

Згідно Довідки Сумського ЦРВ ПАТ «Мегабанк» № 595 від 03.10.2016 р. ОСОБА_4 відкрито картковий рахунок та видана платіжна картка в рамках зарплатного проекту ТОВ «ОМК-СВ» від 06.07.2016 р. (а.с. 45).

25.08.2016 р. ОСОБА_4 припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 47 - 48).

Відповідно до повідомлення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області від 29.08.2016 р. інформація щодо задекларованого доходу СПД-ФО ОСОБА_4 за 2016 рік відсутня (а.с. 32).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Як докази на підтвердження відсутності спору та надання у добровільному порядку допомоги на утримання дітей у виді придбання продуктів харчування представник відповідача надав фіскальні чеки (а.с. 39, 40). Проте суду надано чеки лише за квітень та червень 2016 року, доказів на підтвердження надання допомоги на утримання дітей у березні, травні, липні 2016 року відповідачем суду не надано. Передача неповнолітній дочці банківської карти, виданої в рамках зарплатного проекту лише 06.07.2016 р. також не є належним та допустимим доказом на підтвердження надання коштів на утримання трьох неповнолітніх дітей подружжя. Передача зарплатної картки ПАТ «Мегабанк» дитині свідчить про те, що заробітна плата отримувана у ТОВ «ОМК-СВ» не є єдиним джерелом доходу відповідача.

Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_4 працює в ТОВ «ОМК-СВ», має регулярний дохід.

З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, оскільки відповідач ОСОБА_4 має постійне місце роботи і регулярний щомісячний дохід, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з нього аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивач не працює, здійснює догляд за сином ОСОБА_7 до досягнення ним трирічного віку, відповідач працює та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Відтак суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років, тобто по 07.08.2017 року.

При цьому суд зазначає, що загальний розмір аліментів стягнутий на утримання дітей та дружини, не перевищує розмір, визначений ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти підлягають стягненню від дня предявлення позову 20.07.2016 року.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача: на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., а на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 і 214 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 22.09.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної в м. Суми ради, актовий запис № 298 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти у розмірі 1/2 частина від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову 20.07.2016 року та аліменти сплачувати їх матері ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти у розмірі 1/6 частина від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до досягнення сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років, тобто по 07.08.2017 року, починаючи стягнення з 20.07.2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап