Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Боровікова А,І. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№333/7663/15
13 жовтня 2016 року Справа № 22ц/778/3375/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю.. Поляков О.З.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. Свої вимоги мотивувала тим, що, починаючи з 24.03.2006 року по 24.08.2006 року відповідач взяла у ОСОБА_4 позику - гроші на загальну суму 24 250 доларів США без визначення строку повернення. За договором поруки від 17.05.2006 року, та двома договорами поруки від 24.08.2006 року вона є поручителем позичальника. Оскільки отримані гроші позивач не повернув позикодавцю за його вимогою, останній пред'явив до неї вимогу, й, 18.08.2014 року вона сплатила тому всю суму позики - 24 250 американських долара. Умовами договорів поруки, термін дії яких визначено до 24.08.20016 року, встановлено її право на одержання від позичальника сплачених коштів. Тому прохала позов задовольнити на суму 24 250 доларів США, що становить 625 650 грн..

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2016 року заявлені вимоги відхилені з підстав припинення поруки.

В апеляційній скарзі заявник покликав скасувати судове рішення, оскільки на його думку, суд неправильно застосував норми матеріального права та неправильно визначив обставини справи.

Відповідач до суду не з'явився повторно. Направлена йому судом повістка, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку була повернута судові відміткою пошти про те, що він не з'являється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленнями пошти, що на думку суду свідчить про те, що відповідач ухиляється від явки до суду, зловживаючи своїми процесуальними правами та обов'язками, чим створює штучну тяганину у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Із матеріалів справи видно, що позивач надав суду письмовий договір позики укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, із якого слідує, що відповідач отримала у борг у ОСОБА_4 гроші на загальну суму 24 250 доларів США без встановлення строку повернення (а.с.3).

За ч.I ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Із тексту договору слідує, що кошти надані позивачем водночас з підписанням договору.

Договір позики належить до групи реальних договорів і, відповідно, вважається укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Права та обов'язки сторін не можуть виникнути до передачі грошей.

Із змісту ч.2 ст.640 ЦК України слідує, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У договорі позики зазначено, що остання передача грошей мала місце 24.08.2006 року й позичальник письмово засвідчив, що сума боргу становить 24 250 доларів США. (а.с.3-б).

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні не встановлений строк (термін) його виконання, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Із справи також слідує, що виконання зобов'язання за договором позики було забезпечено порукою.

Договір поруки вважається укладеним, коли сторони досягли згоди зі всіх суттєвих умов (консенсуальний) і дотрималися письмової форми.

За договором поруки від 17.05.2006 року, та двома договорами поруки від 24.08.2006 року саме позивач є поручителем боржника (а.с.4,5,6).

За умовами п.4.2 Договорів поруки порука діє до 17.05.2016 року, а отже є чинною.

Відносини, пов'язані з порукою, врегульовано нормами § 3 гл.49 Розд.І кн.5 ЦК.

Поняття поруки закріплено у ст.553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч.2 ст.547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Сутність поруки як способу забезпечення виконання зобов'язання полягає у тому, що третя особа (поручитель) зобов'язується перед кредитором іншої особи нести відповідальність у разі невиконання останньою її обов'язку перед кредитором.

Отже, якщо поручитель виконав зобов'язання, забезпечене порукою, в повному обсязі, до нього переходять усі права кредитора. В такому випадку можливо стягнути кошти в порядку регресу (ст.556 ЦК).

На вимогу позикодавця позивач сплатив тому всю суму боргу - 24 250 доларів США й цей факт засвідчений письмовою розпискою (а.с.52).

З огляду на викладене висновки суду про припинення поруки за п.4 ст.559 ЦК, як підставу для відмови у задоволені позову не є правильними.

Таким чисном, аргументи скарги є обґрунтованими, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених у справі вимог.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Заявлені у справі вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 несплачені кошти за договором позики у розмірі - 625 650 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі - 6882 грн. 15 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: