Справа №560/64/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 1999 року між нею та ОСОБА_4 було укладено Договір №1 згідно з яким ОСОБА_4 передав позивачу у власність належну йому квартиру АДРЕСА_2, а позивач у свою чергу зобов'язалась сплатити йому 1300 доларів США. В якості задатку, позивач передала ОСОБА_4 300 доларів США, а решту грошових коштів у сумі 1000 доларів США сплатила до 01 вересня 1999 року. Тоді ж за договором мало відбутись і переоформлення документів на квартиру. Проте, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу в обумовлений між сторонами строк через стан здоров'я ОСОБА_4 не відбулося. Згодом ОСОБА_4 переїхав в м. Київ, де 29.06.2004 року помер. А тому, позивач не може оформити своє право власності на житловий будинок та вільно їм розпоряджатися.

Починаючи із квітня 1999 року позивач відкрито, безперервно і добросовісно проживала та користувалась квартирою №1 по вул.Березова, 83, у м.Дубровиця Рівненської області. Проводила у ній ремонті роботи, а також користувалась комунальними послугами. Стверджує, що зазначеною квартирою вона заволоділа добросовісно та продовжує володіти нею безперервно і відкрито вже більш як 10 років. Жодних перешкод в цьому їй ніхто не чинить, своїх прав на неї не заявляє.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. В своїй заяві просить справу розглянути без участі представника.

Суд відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе, розглядати справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, так як це передбачено законом.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали показання про те, що позивач дійсно безперервно і відкрито володіє та користується зазначеною квартирою з 1999 року, обробляє земельну ділянку, а також їм відомо, що ОСОБА_4 продав цей будинок ОСОБА_2 Ніхто ніяких претензій до неї з приводу неправомірності володіння та користування цим майном не висловлював.

Заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.06.2004 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4 від 12.02.2016 року (а.с.30).

Як вбачається із копії договору №1, укладеного 02.04.1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, останній передав позивачу у власність належну йому квартиру АДРЕСА_3. У свою чергу ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 у якості завдатку 300 доларів США. Решту коштів за квартиру у сумі 1000 доларів США, зобов'язалась сплатити до 01.09.1999 року (а.с.5).

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов від 09.12.2015 року, складеного комісією в складі депутата міської ради ОСОБА_8 та представників громадськості ОСОБА_6 і ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1999 року по даний час проживає без рестрації АДРЕСА_4 (а.с.6).

Для вироблення технічної документації на квартиру, позивач звернулася в ОСОБА_3 міське бюро технічної інвентаризації", яким станом на 27 травня 2015 року, видано технічний паспорт на квартиру №1, по вул. Березова, 83, в м.Дубровиця Рівненської області (а.с.7-9).

З довідки №169/2 виданої 08.06.2015 року, КП "Міськводоканал" ОСОБА_3 міської ради вбачається, що ОСОБА_2 з 01.07.2008 року є споживачем послуг з централізованого водопостачання за адресою вул.Березова, 83/1, м.Дубровиця Рівненської області (а.с.10).

Окрім того, 06.03.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 УЕГГ ВАТ "Рівнегаз" було укладено договір №00979 про надання послуг з газопостачання квартири АДРЕСА_3 (а.с.11-12).

Статтею 47 Конституції України, передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Статтею 344 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Згідно роз'яснень, що містяться п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Власник нерухомого майна ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння.

Отже, як слідує з норми закону та наведених роз'яснень добросовісне заволодіння має бути саме чужим майном.

У п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, а саме: квартирою №1 по вулиці Березова, 83, в м.Дубровиця Рівненської області і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти та користуватись ним, право власності на нього ні за ким не зареєстровано, а тому заявлений позов є доведеним і обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

Згідно зоригіналом:

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_9