З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі головуючого судді - Курбатової О.М.
при секретарі - Куліш Л.Е.
за участю адвоката - Ярошенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя , -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в кому просить поділити спільно нажите майно подружжя та визнати нею право особистої приватної власності на 7/20 частин квартири АДРЕСА_1 та на кондиціонер LG12LHP, а за відповідачем - ОСОБА_3 визнати право особистої приватної власності на: автомобіль FORD TAURUS, 1994 року випуску, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ 2101, 1978 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_4; меблі «Арізона»; ліжко «Джулія» з матрацом; телевізор LG 42LM670T; мережеву карту LAN PCI TP-Link TL-WR2543ND;телевізор AOC L32W751A; монітор LG L1950 SQ; мікрохвильову піч MH-6387VRC; пральну машину Whirpool 7515.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко О.О. судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому на підставі ч.4, ч.8 ст.76 ЦПК України суд визнає неявку відповідача неповажною.
Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України з ухваленням заочного рішення.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко О.О. в судовому засіданні не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Судом встановлено, що 25.03.1989 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 713, який року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2016 р. було розірвано. Рішення суду набрало законної сили - 31.05.2016 року.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.03.1989 року по 31.05.2016 року. Фактично ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинили проживати разом та вести спільне господарство з червня 2013 року, коли ОСОБА_3 зібрав фактично усі їх спільні речі та виїхав з квартири, де вони проживали.
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Крім того, в період шлюбу та спільного проживання позивачки з відповідачем було придбано й інше майно, яке було також вивезено відповідачем, однак стосовно якого ОСОБА_2 не вдалося знайти документи, які б підтверджували факт його придбання.
Загальна вартість спільно набутого майна, яке перелічено вище, складає - 296 027, 03 грн.
Тобто частку ОСОБА_2, враховуючи рівність часток подружжя, припадає майна на загальну вартість - 148 013, 51 грн.
Відповідач ОСОБА_3 у червні 2013 року вивіз вищезазначені речі з квартири у якій сторони проживали разом із їхньою донькою, залишивши фактично порожню квартиру, крім того, він також забрав автомобілі, місцезнаходження яких також позивачці не відомо.
Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.
Згідно ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Вимогу про стягнення компенсації позивачка не заявляє.
Відповідач ОСОБА_3 після припинення ведення спільного господарства та зміни свого місця проживання, жодного разу не приїздив до спірної квартири та не приїздить і на теперішній час. Не приймає участі в її утриманні, сплаті комунальних послуг, які до того ж нараховуються на нього.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Ярошенко О.О., враховуючи, що вищезазначений спосіб поділу майна подружжя жодним чином не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача, оскільки він фактично сам здійснив такий поділ майна,суд приходить до висновку, що позовні вимоги законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88,09, 212-218, 224-227,294 ЦПК України, ст. ст. 60, 61,70,71 СК України, ст. ст. 179,183 ЦК України, суд , -
Поділити спільно нажите майно подружжя та визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), право особистої приватної власності на 7/20 (сім/двадцятих) частин квартири АДРЕСА_1 та на кондиціонер LG12LHP.
Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3), право особистої приватної власності на:
- Автомобіль FORD TAURUS, 1994 року випуску, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1;
- Автомобіль ВАЗ 2101, 1978 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_4;
- Меблі «Арізона»;
- Ліжко «Джулія» з матрацом;
- Телевізор LG 42LM670T;
- Мережеву карту LAN PCI TP-Link TL-WR2543ND;
- Телевізор AOC L32W751A;
- Монітор LG L1950 SQ;
- Мікрохвильову піч MH-6387VRC;
- Пральну машину Whirpool 7515.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуте Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.М. Курбатова