Справа № 758/6742/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2015 року відповідно до трьох розписок від 08.05.2015 року отримав від нього в позику грошові кошти в розмірі 1730 доларів США,які зобов'язувався повернути з кінцевим терміном 01.05.2016 року.

Звертає увагу суду на те, що станом на день написання позовної заяви, відповідач у встановлені строки не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за Договором позики та не повернув йому грошові кошти 1730 доларів США, що згідно курсу НБУ України ( 100 доларів США - 2511,25 гривень) складає суму 43 444гривні 63 копійки.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 257, 258, 261, 526, 533, 629, 1046, 1049 ЦК України звертається з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 43 444, 65 грн. та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином через повідомлення в пресі, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 08.05.2015 року позивач ОСОБА_1 надав в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі ( а.с.4) 381 долар США, який зобов'язався повернути до 15 вересня 2015 року

Крім того, 08.05.2015 року позивач надав в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 525 доларів США, зі строком повернення їх до 08.06.2015 року та також 08.05.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі824 долари США зі строком їх повернення до 01.05.2016 року( а.с.5-6).

Факт отримання відповідачем від позивача вищезазначених коштів в борг, підтверджується наданими суду копіями відповідних Розписок від 08.05.2015 року (а.с. 4-6).

Судом встановлено, що відносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Глави 71, Параграфу 1. ЦК України (Позика).

Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вже зазначалось вище, відповідач відповідно до даних розписок зобов'язався повернути позивачу суму грошових коштів (позику) в кінцевий термін до 01.05.2016 року.

Судом встановлено, що незважаючи на вимоги вищезазначених норм Закону та умов Договору, відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми позики у визначений в розписках строк, не виконав.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту порушення відповідачем його прав, як позикодавця, у зв'язку з чим суд вважає, що наявні правові підстави для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми бору за Договорами позики, що узгоджується із ст. 16 ЦК України та ст.ст. 1046, 1049 ЦК України.

Стаття 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того в силу ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_2 :

- суму заборгованості за договором позики в розмірі 43 444,63 грн., що за офіційним курсом НБУ становить 1 730 доларів США 00 центів.;

- судовий збір в розмірі 551,20 гривень;

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко