Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2016 Справа №607/18277/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) пред'явив до суду позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 липня 2008 року в розмірі 11656, 34 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23 липня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 30 жовтня 2015 року має заборгованість у розмірі 11656, 34 гривень. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором у розмірі 11656, 34 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1218 гривень.

В процесі розгляду справи 16 лютого 2016 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить також стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість по відсотках за договором б/н від 23 липня 2008 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 24 листопада 2012 року по 24 листопада 2015 року у розмірі 5457, 66 гривень.

В судове засідання представник позивача не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях, згідно яких вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ПриватБанк є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Крім цього, представник відповідача зазначає, що на «Условиях и правила предоставления банковских услуг», «Тарифы и порядок погашения по Кредиту», які регламентують порядок отримання та повернення кредиту та є частиною договору кредиту відсутній підпис відповідача і дані документи складені іноземною (російською) мовою, котрою відповідач не володіє.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:

23 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк на підставі Статуту та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № б/н який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів банку.

Заява позичальника підписана 23 липня 2008 року особисто, і в цій заяві зазначено, що позичальник ОСОБА_1 ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовій формі. Своїм підписом він підтвердиив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПАТ КБ ПриватБанк.

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Як вбачається із наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості до 25 числа наступного місяця.

Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту у звязку з чим станом на 31 жовтня 2015 року має заборгованість в розмірі 11656, 34 гривень, з яких: 2583, 20 гривень заборгованість за кредитом; 8279, 98 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 250 гривень штраф (фіксована частина); 543, 16 гривень штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Таким чином, ПАТ КБ ПриватБанк вимагає сплатити йому по кредитному договору від 23 липня 2008 року заборгованість на загальну суму 11656, 34 гривень.

З приводу заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності суд зауважує, наступне.

Із штампа на примірнику позову вбачається, що банком заявлено вимогу про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 26 листопада 2015 року.

Як слідує із викладених у позові обставин та стверджується долученими копіями документів договір №б/н укладений між позивачем ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_1 23 липня 2008 року.

Верховний Суд України у справах №6-14цс14 від 19 березня 2014 року та № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року висловив правовий висновок щодо застосування строку позовної давності за договором кредиту, яким сплата платежів здійснюється помісячно частинами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно положень ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частини перша та пята статті 261 ЦК України передбачає, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Кінцевого строку дії договору кредиту, згідно змісту заяви позичальника від 23 липня 2008 року, не вбачається.

Разом з тим, із змісту заяви позичальника вбачається його обовязок повертати позику щомісячними платежами, тобто частинами.

Із наданих позивачем розрахунків за договором вбачається, що 26 листопада 2010 року ОСОБА_1, провів останній платіж, по договору кредиту.

Останній періодичний платіж ОСОБА_1 було здійснено у листопаді 2010 року, проте ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише в листопаді 2015 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, що за правилами Цивільного Кодексу України є самостійною підставою відмови в задоволенні позову суми позики та нарахованих процентів.

Що ж до посилання сторони відповідача про те, що на Условиях и правилах предоставления банковских услуг Тарифов и порядка погашения по Кредиту які є складовою договору приєднання, не міститься підпису відповідача та з якими за твердженням сторони позивача був обізнаний відповідач, суд наголошує таке.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно актів цивільного законодавства.

За правилами ст.. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із змісту наявної в матеріалах заяви від 23 липня 2008 року, підписаної відповідачем ОСОБА_1, вбачається, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, і Тарифами складає між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем договір про надання банківських послуг.

Окрім того, за правилами частини першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі №6-16цс15 від 11.03.2015 року зробив правовий висновок про необхідність доведення позивачем факту, що саме наявні у справі Умови кредитування були відомі позичальнику (відповідачу), шляхом скріплення умов підписом позичальника . У звязку з чим доводи позичальника про не ознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати необґрунтованими, і такі Умови не можна вважати частиною укладеного між сторонами договору.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину, не могла бути перешкодою для неврахування інтересів відповідача при вирішенні спору.

Разом з тим самих Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, і Тарифів, позивачем суду не надано, натомість до вищезазначеної заяви Позивачем додано Условия и правила предоставления банковских услуг як і Тарифы и порядок погашения по Кредиту котрі складені іноземною (російською) мовою, за відсутності доказів обізнаності із змістом даного документу відповідачем, як і його обізнаності у знанні іноземної мови, з метою достеменного усвідомлення суті Условий и правил предоставления банковских услуг, Тарифов и порядка погашения по кредиту.

А тому системний аналіз доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами тієї обставини, що додані Банком Условия и правила предоставления банковских услуг, Тарифы и порядок погашения по кредиту, є саме тими Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, і Тарифами, із змістом яких був обізнаний відповідач при укладанні договору приєднання та погодився з цими умовами.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, та зокрема те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду, а також недоведеність позивачем належними та допустимими доказами тієї обставини, що додані Банком Условия и правила предоставления банковских услуг, Тарифы и порядок погашения по кредиту, є саме тими Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, і Тарифами, із змістом яких був обізнаний відповідач при укладанні договору приєднання та погодився з цими умовами, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 207, 626, 628, 634, 1046 - 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 липня 2008 року відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Сливка