Справа № 761/8045/16-ц
Провадження № 2-з/761/238/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державний нотаріус П'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко Ольга Василівна про визнання недійсним договору дарування майнових прав, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання за кожним із співвласників права власності на ? частини квартири, суд

встановив:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

У поданій заяві заявник просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) та належить на праві власності ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що майнові права на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, так як набуті подружжям за час шлюбу.

12 листопада 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Однак, ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1, 05 жовтня 2015 року на підставі договору дарування майнових прав передала безоплатно у власність своєї матері-ОСОБА_3.

Враховуючи обставини, за яких квартира вибула зі спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме після отримання останньою ухвали про відкриття провадження у справі про поділ спільного майна подружжя, де ОСОБА_1 заявлена позовна вимога про поділ даної квартири, та з метою уникнення подібної ситуації і забезпечення збереження майна на час розгляду справи, заявник звернувся із відповідною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтування та не надав доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державний нотаріус П'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко Ольга Василівна про визнання недійсним договору дарування майнових прав, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання за кожним із співвласників права власності на ? частини квартири- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: