АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Дніпро

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Красвітна Т.П.

при секретарі: Сахарову Д.О. ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Конкорд Фінанс» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до Приватного акціонерного товариства «Конкорд Фінанс», треті особи - Дніпропетровська міська рада, виконком Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровське регіональне відділення Фонду державного майна України, про визнання гуртожитку таким, що підлягає передачі у власність територіальної громади,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивачі звернулися до суду позовом про визнання гуртожитку таким, що підлягає передачі у власність територіальної громади.

Позов обгрунтовано тим, що позивачі проживають в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 більше 5 років. Іншого житла не мають.

Рішеннями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2005 року та від 16 лютого 2007 року за позивачами визнано право на проживання в гуртожитку.

Однак мешканці гуртожитку позбавлені права на приватизацію кімнат у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2008 року тому, що гуртожиток є власністю відповідача.

Для захисту права на приватизацію кімнат у гуртожитку позивачі просили визнати гуртожиток таким, що підлягає передачі у власність територіальній громаді м. Дніпропетровська на умовах встановлених вказаним Законом, оскільки гуртожиток був переданий до статутного фонду товариства ВАТ «Другий Дніпропетровський авторемонтний завод».

Відповідач позов не визнав бо набув право власності на приміщення спірного гуртожитку на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2005 року, до статутного капіталу відповідача гуртожиток не включений, тому дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на нього не розповсюджується.

Представники третіх осіб проти задоволення позову не заперечували.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено, визнано гуртожиток таким, що підлягає передачі у власність територіальної громади на умовах, встановлених Законом України «Про гарантії реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на скаргу, позивач просить залишити рішення суду І інстанції без змін.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі мешкають та зареєстровані в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

Гуртожиток у 1998 році, як об'єкт нерухомості, був переданий в складі цілісного майнового комплексу в процесі корпоратизації до статутного капіталу ВАТ «Другий Дніпропетровський авторемонтний завод» (а.с.72).

На підставі протоколу засідання членів наглядової ради ВАТ «ДАРЗ-2» від 03 грудня 1999 року гуртожиток був переданий в статутний фонд, в якості внеску ВАТ «ДАРЗ-2» за оплату придбаних акцій, новоствореного підприємства ЗАТ «Житлово-експлуатаційне підприємство» (а.с.73-74).

07 листопада 2002 року між ЗАТ «Житлово-експлуатаційне підприємство» та ПП Телерадіокомпанією «Магія» був укладений договір купівлі-продажу спірного гуртожитку.

Власником гуртожитку є ПАТ «Конкорд Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2005 року.

За ст 1. Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян а також членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ч. 4 ст.1 Закону його дія не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що були включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно ч.2 ст.4 Закону громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Стаття 3. Закону, яка регулює забезпечення реалізації права на житло мешканців гуртожитків передбачає, що забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням , зокрема, таких підходів:

всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад;

передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону;

гуртожитки, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), передаються у власність територіальних громад відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;

рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд;

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача гуртожитків, що є об'єктом приватної власності, у власність територіальних громад здійснюється на договірних умовах відповідно до чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги суд зазначив, що спірний гуртожиток отримав статус приватної власності шляхом включення до статутного капіталу ВАТ «Другий Дніпропетровський авторемонтний завод» в процесі корпоратизації, тому він підлягає передачі у власність територіальної громади м. Дніпропетровська на умовах, встановлених Законом України «Про гарантії реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», тобто за умови укладання договору між власником та територіальною громадою відповідно чинного законодавства.

Розділ У111 Прикінцеві положення передбачає, що цей Закон набув чинності з 01 січня 2009 року. Закони та інші нормативно- правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це передбачені Законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такої дії.

Способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені ст. 16 ЦК України ма-теріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться понов-лення (визнання) оспорюваних прав і вплив на правопорушника.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом його захисту, який визначається спеціальним Законом, що регламентує конкретні ци-вільні правовідносини.

Вказаний Закон визначив такі способи захисту, тому посилання апелянта в скарзі на те, що сторони договору купівлі -продажу гуртожитку від 09 грудня 2005 року не приймали участі в приватизації та порушено право власника гуртожитку, не мають правових наслідків.

Виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.212 ЦПК України).

Підстави на які посилається апелянт, фактично зводяться до переоцінки доказів та його незгодою з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сто- рін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Конкорд Фінанс»- відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до Приватного акціонерного товариства «Конкорд Фінанс», треті особи - Дніпропетровська міська рада, виконком Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровське регіональне відділення Фонду державного майна України, про визнання гуртожитку таким, що підлягає передачі у власність територіальної громади-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

Деркач Н.М.,

Красвітна Т.П.