АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2565/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/966/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, який представляє інтереси відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4; відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки Калина на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року по справі за позовом Кредитної спілки Калина до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року Кредитна спілка Калина (надалі КС Калина) звернулася з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11 про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 234235 грн. 44 коп., з яких 150000 грн.00 коп. - сума неповернутого кредиту, 27085 грн. 44 коп. - нараховані проценти на суму кредиту, 57150 грн.00 коп. - нараховані інфляційні витрати.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року у вищезазначеному позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, КС Калина подала апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що при ухваленні рішення, суд формально підійшов до з'ясування обставин справи, не надавши оцінки та значення поясненням і доводам представника КС Калина щодо укладення договору кредитної лінії та договорів поруки. Крім того, судом неправильно застосовано і протлумачено п.7 Розділу 2 Статуту КС Калина, який містить норму про те, що член органу управління або працівник КС не може брати участь у підготовці та прийнятті рішення щодо прийняття КС будь-якого зобов'язання на їх користь. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, таким рішенням є не сам факт чи текст укладеного кредитного договору, а рішення кредитного комітету спілки про надання кредиту. ОСОБА_6 не є членом кредитного комітету КС Калина, а отже, не брала участі у прийнятті рішення щодо укладення спілкою договору кредитної лінії №0503825.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_5, та адвокат ОСОБА_2, який представляє інтереси відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні вважають апеляційну скаргу безпідставною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що на підтвердження доводів про стягнення боргу позивачем представлено ксерокопію договору кредитної лінії № 0503825 від 21 січня 2015 року між Кредитною спілкою «Калина» в особі голови правління / представника ОСОБА_6, що діє на підставі статуту/ довіреності, з однієї сторони, та членом кредитної спілки ОСОБА_6, з другої сторони, про надання останній кредиту у розмірі 150000 грн. на строк з 21 січня 2015 року по 21 січня березня 2017 року, зі сплатою 22 % річних, в порядку і в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту та відсотків. Даний договір від кредитної спілки підписаний особою, яка не вказана представником сторони договору.

Позивачем представлені ксерокопії договорів поруки від 21 січня 2015 року між Кредитною спілкою «Калина» в особі голови правління / представника ОСОБА_6, що діє на підставі статуту/ довіреності, з однієї сторони, та ОСОБА_7 (договір поруки № ДП 0503825/1); ОСОБА_8 ( договір поруки № ДП 0503858/2); ОСОБА_9 (договір поруки № ДП 0503825/3);ОСОБА_3 (договір поруки № ДП 0503825/4); ОСОБА_10 (договір поруки № ДП 0503825/5); ОСОБА_4А.(договір поруки № ДП 0503825/7); ОСОБА_5 (договір поруки № ДП 0503825/7); ОСОБА_11Г.(договір поруки № ДП 0503825/8) надалі Поручителями та ОСОБА_6М Боржником, за якими вказані особи є поручителями перед кредитором (Кредитною спілкою «Калина») за виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором № 0503825 від 21 січня 2015 року.

Вказані договори від імені Кредитодавця підписані ОСОБА_12, яка не вказана представником сторони в даних Договорах.

Місцем укладення вищенаведених договорів зазначено м.Тернопіль, однак, сторона позивача ствердила, що ці договори були укладені у м.Теребовлі Тернопільської області по місцю знаходження відділення.

Відповідачі, заперечуючи позов, вказували, що вони у суді дізнались про укладення від їх імені договорів поруки, на котрі посилається позивач. За виконання зобовязань ОСОБА_6 перед Кредитною спілкою Калина вони не поручались, особистих документів щодо таких зобовязань кредитній спілці не надавали і договорів поруки, зокрема із представником КСКалина - ОСОБА_12, у м.Тернополі не укладали. При цьому вказували, що раніше брали кредити у Теребовлянському відділенні даної кредитної спілки у звязку з чим їх особисті дані (дані паспорта, ідентифікаційний номер) були відомі працівнику спілки - керівнику Теребовлянського відділення ОСОБА_6.

Як установлено судом, ОСОБА_6 на час укладення зазначених договорів працювала керівником Теребовлянського відділення Кредитної спілки Калина, і саме їй на виконання розпорядження Держфінпослуг №4122 від 03.06.2005 року Про затвердження Вимог до програмного забезпечення та спеціального технічного обладнання кредитних спілок, повязаного з наданням фінансових послуг було надано право вчиняти угоди від імені кредитної спілки, із внесенням таких угод у реєстр угод з присвоєнням індивідуальних номерів, в тому числі в розрізі відділень КС Калина. Для кожного відділення в угоді автоматично внесена інформація про уповноважену особу, яка від імені КС має право укладати договір. Про зазначене стверджується текстом самих договорів, де представником КС Калина вказана ОСОБА_13 і ці дані не підлягали зміні, а також ці обставини підтвердила КС Калина, зокрема, в апеляційній скарзі. Що відповідає п.3.3.8. Положенням про фінансові послуги КС Калина, затвердженими рішенням Спостережної Ради КС Калина від 24 вересня 2013 року, згідно із яким при здійсненні діяльності з надання кредитів членам кредитної спілки через відокремлені структурні підрозділи кредитної спілки оцінку платоспроможності позичальника, укладення кредитних договорів, у передбачених випадках договору забезпечення кредиту та інших необхідних документів, видачу кредиту, згідно підвидів, умов та порядку надання кредитів, визначених розд.3 цього Положення, а також моніторинг наданих кредитів, здійснює уповноважена особа відокремленого структурного підрозділу.

За таких обставин, твердження КС Калина, що ОСОБА_12 мала достатньо повноважень на укладення спірних договорів саме у Теребовлянському відділенні КС Калина, а тому її підпис є належним - безпідставні.

Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогами ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з роз'ясненнями, даними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Ураховуючи встановлені у справі обставини й вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що угода про надання кредиту є недійсною, оскільки її недійсність прямо встановлена законом ( нікчемний правочин) та юридично значущих наслідків не породжує. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення боргу.

Оскільки вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, передбачених ч.5 ст.216 ЦК України, заінтересованими особами не було предявлено, то незастосування таких наслідків судом з власної ініціативи колегія суддів не вважає підставою до скасування оскарженого рішення, виходячи із доводів апеляційної скарги та меж перегляду справи в апеляційному суді. Окрім того, заінтересовані особи не будуть позбавлені права предявити такі вимоги в майбутньому.

Підстав до скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,315,319,324,325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки Калина відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_14