АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5817/15-ц 22-ц/774/465/К/16
Справа № 215/5817/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/465/К/16 Мельник Ю.П.
Категорія - 26 (ІІІ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Мордвінкіна Сергія Вячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 28.12.2010 року, під час роботи на підприємстві відповідача, з ним стався нещасний випадок: знаходячись на підошві виборки, втратив рівновагу, падаючи схопився за важіль управління рухом каретки, у результаті чого бурова установка почала рухатись назад, при цьому права нога позивача була притиснута між платформою каретки і рейкою, у результаті позивачу було встановлено діагноз: синдром роздавлення правого голено-стопного суставу. Тяжкий відкритий внутрішньосуставний 2-х лодижечний перелом у правому голено-стопному суставі..

Висновком МСЕК від 2011 року, йому первинно, з 2011 року, було встановлено 15 % втрати професійної працездатності. Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку від 30.12.2010 року встановлено, що особою, яка допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_2 (прохідник дільниці № 4).

14.03.2014 року з позивачем стався другий нещасний випадок на виробництві: виконуючи роботи по бурінню забою та не зупинивши буріння забою кареткою УБШ-236, зайшов у забій для очистки нижніх щпурів від гірничої маси, де його спецодяг був намотаний на бурову сталь, яка оберталася при бурінні забою у наслідок чого права рука позивача була затиснута між податчиком стріли та буровою сталлю. У результаті нещасного випадку у позивача була травмована права рука, яка 14.03.2014 року була ампутована.

Висновком МСЕК від 04.06.2014 року йому з 02.06.2014 року також було встановлено 75 % втрати професійної працездатності (60 % первинно і 15 % повторно). Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку від 24.03.2014 року, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особою, дії якої призвели до настання нещасного випадку є ОСОБА_2 (прохідник дільниці № 4).

З 02.06.2014 року позивач був визнаний не придатним до роботи за всіма видами праці внаслідок трудового каліцтва, як наслідок його 07.07.2014 року, у віці 42 роки, було звільнено з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно довідки МСЕК від 24.06.2015 року позивачу при повторному огляді з 01.07.2015 року було підтверджено 75 % втрати професійної працездатності а також була підтверджена 2 група інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом та зазначено, що протипоказані всі види праці.

Вважає, що за вказаних обставин, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у незворотних змінах у своєму житті, фізичного та душевного білю кожного дня, постійного лікування. У працездатному віці, враховуючи його трудові каліцтва, він не тільки не може працювати, але й не може виконувати домашню роботу, яку він виконував до того, як отримав трудове каліцтво. Враховуючи зазначене просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 789 264 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ " Кривбасзалізрудком " на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 65 000 гривень та в дохід держави судовий збір у сумі 650 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ " Кривбасзалізрудком ", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Посилаючись на те, що суд допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання, щодо розміру стягнутого з відповідача в дохід держави судового збору. Крім того, зазначають, що позивачем не було надано до суду доказів того,що саме ПАТ «Кривбасзалізрудком» є винним в отриманні позивачем виробничої травми. Так, відповідно до Актів, які були складені у результаті нещасних випадків, які сталися з позивачем 28.12.2010 року та 14.03.2014 року, встановлено що основною причиною настання нещасного випадку - є організаційна, а саме невиконання ОСОБА_2 вимог інструкції з охорони праці. Позивач, в свою чергу не звертався до суду щодо оскарження зазначених актів, в частині встановлення його вини в порушенні вимог законодавства про охорону праці.

Також відповідач вважає, що розрахунок моральної шкоди здійснений позивачем на підставі методики розробленої професором Ерделевским О.М. не може бути використаний позивачем, оскільки останній не є експертом та не володіє спеціальними знаннями в цій області. Враховуючи вказане розмір заявленої моральної шкоди є недоведеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону не в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що моральна шкода була завдана позивачу внаслідок отримання ним травм на виробництві, що спричинило втрату 75% працездатності, встановлення другої групи інвалідності, при цьому позивач зазнав великих переживань з цього приводу, суттєвого порушення звичного та установленого способу життя, оскільки потребує постійного лікування.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2, відповідно до копії трудової книжки з 30.08.2000 року по 07.07.2014 року виконував роботу відповідно до трудового договору за спеціальністю підземний прохідник 4 -го розряду дільниці № 4 проходки шахти «Гвардійська» Шахтобудівельного управління Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» державної акціонерної компанії «Укррудпром», яке згодом з 04.04.2011 року було перейменовано на Публічне акціонерне товариство " Криворізький залізорудний комбінат ".

07.07.2014 року позивача було звільнено з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с.9-12).

28 грудня 2010 року о 04 год. 45 хв., з ОСОБА_2., під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок: знаходячись на підошві виборки, втратив рівновагу, падаючи схопився за важіль управління рухом каретки, у результаті чого бурова установка почала рухатись назад, при цьому права нога позивача була притиснута між платформою каретки і рейкою, у результаті позивачу було встановлено діагноз: синдром роздавлення правого голено-стопного суставу. Тяжкий відкритий внутрішньосуставний 2-х лодижечний перелом у правому голено-стопному суставі.

30.12.2010 року за результатами розслідування вказаного нещасного випадку було складено акт № 7 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, який було затверджено директором з охорони праці ВАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.17-20)

Причинами нещасного випадку у Акті Н-1 зазначено: основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутні- порушення п.3.3.6 «Інструкції з охорони праці №3 для проходчика».

Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначені: ОСОБА_2 (прохідник дільниці № 4).

Відповідно до Акту форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку від 30.12.2010 року, нещасний випадок з прохідником дільниці № 4 ОСОБА_2 який стався 28.12.2010 року визнано таким, що пов'язаний з виробництвом /а.с.13-16/.

Висновком МСЕК від 2011 року, йому первинно з 2011 року було встановлено 15 % втрати професійної працездатності.

14.03.2014 року о 12 год. 20 хв., з ОСОБА_2., під час виконання трудових обов'язків стався другий нещасний випадок: виконуючи роботи по бурінню забою та не зупинивши буріння забою кареткою УБШ-236, зайшов у забій для очистки нижніх щпурів від гірничної маси, де його спецодяг був намотаний на бурову сталь, яка оберталася при бурінні забою у настідок чого права рука позивача була затиснута між податчиком стріли та буровою сталлю. У результаті нещасного випадку у позивача була травмована права рука, яка 14.03.2014 року була ампутована.

24.03.2014року за результатами розслідування вказаного нещасного випадку було складено акт № 10-24 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, який було затверджено директором з охорони праці ВАТ «Кривбасзалізрудком» 25.03.2014 (а.с.25-28)

Причинами нещасного випадку у Акті Н-1 зазначено: основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці.

Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначені: ОСОБА_2 прохідник (підземний) дільниці №4.

Відповідно до Акту форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку від 24.03.2015 року, нещасний випадок з прохідником дільниці № 4 ОСОБА_2 який стався 14.03.2014 року визнано таким, що пов'язаний з виробництвом /а.с.21-24/.

Відповідно до довідки МСЕК від 04.06.2014 року, ОСОБА_2 з 02.06.2014 року була встановлена 2 група інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом та встановлено 75 % втрати професійної працездатності (60 % первинно і 15 % повторно) ( а.с.29-30)

При повторному огляді, згідно довідки МСЕК від 24.06.2015 року, ОСОБА_2 з 01.07.2015 року було підтверджено 75 % втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом. (а.с.32)

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв'язку з отриманими ним каліцтвом на виробництві, моральної шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з двома нещасними випадками, встановлений в судовому засіданні. Позивач переносить моральні страждання та постійний фізичний біль, пов'язані з трудовим каліцтвом, лікуванням та неможливістю вести повноцінний спосіб життя.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між позивачем і відповідачем виникли цивільно-правові відносини по відшкодуванню моральної шкоди, викликаної трудовим каліцтвом внаслідок небезпечних умов виробництва при виконанні трудових обов'язків, які трансформувалися з відносин щодо роботи в умовах праці, безпеку якої в порушення закону не забезпечив відповідач.

Таким чином, факт заподіяння моральної шкоди, є доведеним, отже обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди позивачеві законом покладено на підприємство, де працював позивач.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та настанням нещасного випадку, оскільки Актами форми Н-1 зазначено, що основна причина нещасних випадків - це невиконання вимог інструкції з охорони праці та визначено особу, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, в обох випадках якою є ОСОБА_2 - прохідник (підземний) дільниці №4, з огляду на наступне..

Так, складеними актами про нещасний випадок дійсно не встановлено вини роботодавця у заподіянні шкоди, однак ця обставина не може бути підставою для відмови в позові до роботодавця, оскільки як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст.. 173, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України до юридичного складу, який є підставою по відшкодуванню моральної шкоди в даних правовідносинах, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не зазначена серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутністю його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер, тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, 75% втрати професійної працездатності встановлення 2 групи інвалідності, ступінь вини самого позивача у настанні двох нещасних випадків, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 65 000,00 гривень до 50 000 гривень.

Крім того колегія суддів погоджується і з посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання, щодо розміру стягнутого з відповідача в дохід держави судового збору.

Так, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог (ч. 3 ст. 88 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позові про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.1, п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на час подання позову відповідно якої, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-YIII мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року, встановлена в розмірі 1218,00 грн.

Враховуючи зазначене та на підставі ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення позивача з позовом, в доход держави стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 487,20 грн.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув з ПАТ "Кривбасзалізрудком"на користь держави судовий збір у сумі 650 грн., тому в цій частині рішення суду підлягає зміні, відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України, та зменшенню розміру судового збору до 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 65 000 грн. до 50 000 грн., та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судового збору, зменшити розмір судового збору з 650 грн. до 487,20 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська