Справа № 382/1268/16-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/5577/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державних виконавців Березанського міського відділу Державної виконавчої служби України в Київській області,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державних виконавців Березанського міського відділу Державної виконавчої служби України в Київській області. Заявлені вимоги мотивував тим, що в межах розгляду кримінальної справи Яготинський районний суд Київської області задовольнив цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з нього грошових коштів, на підставі чого було видано виконавчий лист, який предявлено стягувачем до Березанського МВ ДВС України і відкрито виконавче провадження від 25 лютого 2016 року. На наступний день після отримання постанови він звернувся до виконавчої служби і повідомив про складення виконавчого листа з порушенням процесуального права, що робить неможливим виконання рішення суду, його повідомили, що виконавча служба направить відповідного листа до суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Він був переконаний, що його клопотання про припинення виконавчого провадження повністю задоволено, аж поки 04 серпня 2016 року йому не надійшла вимога про опис домоволодіння, на що подав клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та про відкладення виконавчих дій. Державними виконавцями всупереч вимогам ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» не було розяснено його права як учасника виконавчого провадження, в тому числі на мирову угоду, ні на пропозицію щодо звернення на інше його майно та майно, що перебуває в інших осіб; при цьому співробітниками виконавчої служби було грубо проігноровано положення ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на жилий будинок в останню чергу.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19 серпня 2016 року скаргу ОСОБА_2 залишено без руху, а ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Заявник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року і повернути до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19 серпня 2016 року скаргу ОСОБА_2 залишено без руху з тих підстав, що скарга подана на дії Березанського МВ ДВС України в Київській області відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, разом з тим скаржник у вимогах просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та відстрочити його виконання до завершення перегляду Березанським міським судом Київської області вироку Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами, дані вимоги не відносяться до оскарження дій державних виконавців, передбачених розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України. Вказував,що вимоги, поставлені в скарзі, підлягають розгляду в порядку виконання судових рішень, передбачених розділом VI ЦПК України, в такому випадку сторонами по справі будуть заінтересовані особи: стягувач та відділ державної виконавчої служби, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.

01 вересня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про усунення недоліків (а. с. 7), в якій уточнив, що державними виконавцями Березанського відділу державної виконавчої служби було грубо порушено вимоги ч. 2 ст. 6, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо розяснення його прав як сторони виконавчого провадження, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження і відповідей на його неодноразові клопотання. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження при наявності обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Те, що у виконавчому листі в якості дати набрання вироком суду законної сили замість дня розгляду справи Апеляційним судом Київської області 04 липня 2013 року стоїть 29 травня 2014 року, є такою беззаперечною обставиною. Проте ця його заява і прохання до працівників виконавчої служби про звернення від імені державного виконавця до Яготинського районного суду про розяснення виконавчого документу та відстрочку виконання цього рішення згідно положень ст. ст. 34, 36 Закону були грубо проігноровані, а всупереч вимогам ч. 1 ст. 63 Закону розпочато звернення на частину його будинку, який є його єдиним житлом, хоча має інше ліквідне майно, в тому числі те, яке перебуває в інших осіб.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику, яку суд мотивував тим, що скарга не відповідала вимогам ст. 283 ЦПК України, в звязку з цим залишалася без руху. На усунення недоліків скаржником направлено до суду заяву, в якій він просить визнати оскаржувані ним рішення, дії і бездіяльність співробітників Березанського відділу державної виконавчої служби неправомірними та зобовязати звернутися до суду із заявою про невідповідність вимогам процесуального законодавства виконавчого листа від 10 квітня 2013 року про стягнення з нього коштів, зобовязати відділ державної виконавчої служби призупинити виконавче провадження від 25 лютого 2016 року до винесення ухвали по даній справі. Вказував на те, що ОСОБА_2 ні в скарзі, ні в заяві, поданій на усунення недоліків, не вказує, які саме рішення державних виконавців він оскаржує, які дії вважає неправомірними та в чому саме вбачає бездіяльність державних виконавців; вимога скаржника щодо зобовязання державного виконавця звернутися до суду із заявою про невідповідність вимогам процесуального законодавства виконавчого листа від 10 квітня 2013 року про стягнення з нього коштів є безпідставною, так як скаржник сам може усунути виявлені ним порушення зверненням до суду з відповідною заявою.

Однак із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Відповідно до ст. ст. 119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Скарга подана заявником ОСОБА_2 із дотриманням вимог, що встановлені ст. 121 ЦПК України.

Вказівки судді на невиконання заявником вимог ухвали не ґрунтуються на вимогах ст. ст. 119 121 ЦПК України.

Форма і зміст скарги після виправлення недоліків відповідали вимогам ст. 383 ЦПК України та ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», що являлось підставою для її розгляду в частині оскарження дій та бездіяльності державних виконавців згідно положень ст. 386 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що заявником виправлено недоліки скарги згідно із вимогами ухвали про залишення заяви без руху від 19 серпня 2016 року, а саме вказано, які саме дії (відкриття провадження на підставі виконавчого листа, який складено, на думку заявника, з грубими порушеннями ЦПК України, та їхні дії по зверненню стягнення на частину будинку) та бездіяльність державних виконавців (відмова в задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, не розяснення йому прав як стороні виконавчого провадження та ненадання відповідей на його неодноразові клопотання) він оскаржує.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_5