АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/87/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2,5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про розподіл майна подружжя,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 ОСОБА_8, який підтримав апеляційну скаргу; представника ОСОБА_7 ОСОБА_9, представника органу опіки та піклування Черкаської міської ради ОСОБА_10, які просили апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про розподіл майна подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що 24 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_6 був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народився спільний син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка вказувала, що на час звернення до суду, сторони повністю ведуть окремі господарства та живуть окремим життям, в звязку з чим до Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 було подано позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем.

ОСОБА_7 вказує, що в період шлюбу, а саме 25 квітня 2014 року нею та ОСОБА_6 спільними зусиллями та за спільні кошти було придбано майно у вигляді трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Договір купівлі продажу квартири від 25 квітня 2014 року № 742, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаською міського нотаріального округу ОСОБА_12 було укладено за домовленістю між подружжям на імя ОСОБА_6, оскільки сторони перебували в офіційному шлюбі, були єдиною родиною, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

В спірній квартирі проживають сторони, а також неповнолітня дитина.

Позивачка вказує, що до сьогоднішнього дня сторони не змогли в добровільному порядку домовитися про порядок поділу сумісно набутого майна у вигляді квартири, у звязку з чим ОСОБА_7 змушена звертатися до Придніпровського районного суду м. Черкаси із даним позовом та просила суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме на ? частину трьохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2; визнати за відповідачем ОСОБА_6 право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме на ? частину трьохкімнатної квартири за адресою вул. Г. Сталінграду, буд. 22. кв. 336 в місті Черкаси та стягнути з відповідача судові витрати.

В подальшому, позивачка ОСОБА_7 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про збільшення позовних вимоги та остаточно просила постановити судове рішення, яким провести розподіл спільного майна подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири, що розташована у АДРЕСА_3.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме на ? частину трьохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме на ? частину трьохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_5.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1112,55 грн.

Достягнуто з ОСОБА_6 в прибуток держави судовий збір в розмірі 669,87 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції винесеним при неповному зясуванні та при недоведеності судом обставин, що мають істотне значення для справи, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року, ухваливши при цьому нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 відмовити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Зібраними по справі доказами обєктивно встановлено, що між позивачкою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб 24 жовтня 2013 року.

В період шлюбу сторони за спільні кошти придбали за договором купівлі-продажу від 25 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12 трьохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_6. /а.с.7/, при цьому в якості покупця зазначеного житла був зазначений відповідач ОСОБА_6

Даний договір було вчинено за згодою дружини покупця ОСОБА_7 згідно заяви, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 24 квітня 2014 року за № 741.

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності придбана подружжям квартира зареєстрована на ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки на час придбання квартири 25 квітня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в офіційному шлюбі, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, а тому квартира за № 336 будинку № 22 по вул. Г.Сталінграду в м. Черкаси придбана саме за спільні кошти подружжя і є їх спільною сумісною власністю.

Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що при розгляді даної справи поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що спірна квартира була придбана виключно за особисті кошти апелянта, які він позичив в громадянина ОСОБА_13, оскільки такі твердження ОСОБА_6 повністю спростовуються наявними по справі доказами.

Як вбачається із них, зокрема, розписки від 2.09.2013 року ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_13 кошти в сумі 30 тисяч доларів США. При цьому, згідно даних розписки, ОСОБА_6 взяв вищевказану грошову суму в борг згідно договору позики саме з метою придбання квартири за № 336 будинку № 22 по вул. Г.Сталінграду в м. Черкаси.

Проте, як вбачається із умов попереднього договору, який укладений 3 квітня 2014 року, тільки в квітні 2014 року, тобто набагато пізніше після написання ОСОБА_6 розписки сторони даного договору /ОСОБА_14 та ОСОБА_6Ю./ досягли попередньої згоди щодо укладення в строк до 31 травня 2014 року та належного оформлення договору купівлі - продажу нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_7, що спростовує твердження апелянта щодо запозичення коштів саме на придбання спірного житла.

Крім того, спірна квартира була придбана за ціною, яка вдвічі перевищує грошову суму, зазначену ОСОБА_6 в розписці від 2 вересня 2013 року, що також спростовує посилання апелянта про придбання ним квартири виключно за свої особисті кошти.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України, яка покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з боку ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких інших обєктивних, переконливих доказів придбання ним спірної квартири за № 336 в будинку № 22 по вул. Героїв Сталінграду в м. Черкаси за особисті кошти.

Враховуючи той факт, що квартира за № 336 в будинку № 22 по вул. Героїв Сталінграду в м. Черкаси є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6, а також приймаючи до уваги положення статті 70 СК України, суд першої інстанції обґрунтовано при поділі майна подружжя визнав частки сторін при поділі майна рівними і правильно визнав за кожною із сторін право власності на ? частку квартири за № 336 в будинку № 22 по вул. Героїв Сталінграду в м. Черкаси.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про розподіл майна подружжя відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :