АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1213/16 Справа № 2-4680/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Григорченка Е.І., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського міськрайонного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського міськрайонного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобов'язання вчинити певні дії(а.с.2050210, т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять ухвалу суду скасувати, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, а саме: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Новомосковською районною державною нотаріальною конторою від 08 лютого 1995 року ОСОБА_7, реєстровий №2-280; визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Новомосковською районною державною нотаріальною конторою від 30.07.2004 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права щодо перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами(а.с.216-219, т.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За положеннями ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1)істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2)встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення;

2-1)встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необгрунтоване рішення;

3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановления ухвали, що підлягають перегляду;

4)встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В п.3,4,6,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин(частина 2 статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1,2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами є обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Із справи вбачається, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та зобов'язання вчинити дії(а.с.161-163, т.1).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року залишено без змін(а.с.241-243, т.1).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2013 року відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та зобов'язання вчинити дії(а.с.11, т.2).

23 березня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з заявою, яка уточнена у травні 2015 року, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського міськрайонного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобов'язання вчинити певні дії(а.с.80-84,149-153, т.2).

В обгрунтування заяви заявники послались на те, що в березні 2015 року їм стало відомо, що 26.05.1987 року Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєстровано та видане ОСОБА_8 свідоцтво про право власності згідно рішення №96 виконкому Новомосковської районної ради від 17 березня 1987 року, в той час, як в рішенні суду від 15 серпня 2012 року зазначено, що інвентарна справа на житловий будинок ОСОБА_8 на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орлівщина, вул.Кірова, буд.№ 50, не була заведена.

Також зазначили, що 15.12.2014 року інженером ТОВ «Приватзембуд» проведене обстеження та складено уточнену технічну документацію на домоволодіння за адресою: вул.Кірова № 50 с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно якого за зазначеною адресою забудовано два жилих будинка: житловий будинок літ.А з прибудовою а-1, та житловий будинок літ.И з прибудовою и-1. Житловий будинок літ.И це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог встановлених законом та призначена для постійного проживання.

Вважають, що вказані обставини є підставою для перегляду рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та підставою для ухвалення рішення про задоволення заявленого ними позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського міськрайонного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобов'язання вчинити певні дії.

Наведені заявниками обставини не є підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради від 30 березня 1983 року господарство ОСОБА_8 поділено на два господарства: за її сином ОСОБА_9 залишено новий будинок та ? частину сараю; за ОСОБА_8 залишено времянку та ? частину сараю(а.с.13, т.1). Вказане рішення не було зареєстровано належним чином, інша адреса домоволодінню не була присвоєна, фактично домоволодіння в натурі не були розділені.

Згідно інвентаризаційної справи на домоволодіння №50 по вул.Кірова с.Орлівщина, яка досліджена судом першої інстанції, вперше обстеження домоволодіння проведене в 1986 році, користувачами значаться ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Інвентаризаційна справа на будинок №50а по вул.Кірова в с.Орлівщина не заводилась(а.с.41, т.1).

Згідно книг погосподарського обліку за 1991-1995 роки, особовий рахунок № 848, за адресою вул.Кірова № 50 проживала ОСОБА_10 по день смерті 16 січня 1994 року(а.с.109, т.1).

Рішенням Новомосковського міського народного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 1993 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_12 та ОСОБА_10 про визнання права власності, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_11 право власності на 53/100 частин домоволодіння №50 по вул.Кірова в с.Орловщина, за ОСОБА_12 визнано право власності на 47/100 частин вказаного домоволодіння, з зазначенням будівель та споруд, які перейшли у власність сторонам. За змістом вказаного рішення за ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 право власності на споруду, яка в технічному паспорті значиться як літня кухня літ.И, та прибудову літ.и, не визнавалося(а.с.31-32, т.1).

Отже, власниками домоволодіння №50 по вул.Кірова в с.Орловщина визнано ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідно в частках: 53/100 та 47/100.

16 січня 1994 року ОСОБА_8 померла(а.с.11, т.1).

Згідно матеріалів спадкової справи із заявами про прийняття спадщини після померлої 16 січня 1994 року ОСОБА_8 звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15(а.с.43,44,45, т.1).

За життя, 14 листопада 1988 року, ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_14 в рівних частках(а.с.12, т.1).

30 березня 1994 року помер ОСОБА_12. Згідно свідоцва про право на спадщину за законом від 08 лютого 1995 року, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №2-280, спадкоємцем майна, яке складається із 47/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №50 по вул.Кірова в с.Орлівщина Новомосковського району, що належало померлому, є ОСОБА_11(а.с.15, т.1).

10 жовтня 1998 року померла ОСОБА_11(а.с.16, т.1).

30 липня 2004 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 10 жовтня 1998 року ОСОБА_11, відповідно до яких ОСОБА_16, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками кожен по 1/3 частині спадкового майна - житлового будинку по вул.Кірова №50 в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, в склад якого в числі інших споруд входить літня кухня літ.И.(а.с.17, 63, 64, т.1).

Відмовляючи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковського міськрайонного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, суд першої інстації в судовому рішенні від 15 серпня 2012 року, з висновками якого погодився суд апеляційної інстації, залишаючи рішення суду без змін, зазначив, що відповідно до загальних приписів цивільного законодавства, яке діяло станом на 16 січня 1994 року - день смерті ОСОБА_8, до складу спадщини, яка відкривається після смерті спадкодавця, може входити лише майно, належне спадкодавцеві на праві власності, а судом встановлено, що на день смерті останньої їй не належали ні будинок №50а, ні частина будинку №50 по вул.Кірова в с.Орловщина, що, зокрема, вбачається із рішення Новомосковського міського народного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 1993 року(а.с.31-32, 241-243, т.1).

Як видно із справи, уточнена технічна документація на домоволодіння за адресою: вул.Кірова № 50 с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно якої за зазначеною адресою забудовано два жилих будинка: житловий будинок літ.А з прибудовою а-1, та житловий будинок літ.И капітального типу з прибудовою и-1, які споруджені з дотриманням вимог встановлених законом та призначені для постійного проживання, на яку посилаються заявники як на нововиявлену обставину, складена інженером ТОВ «Приватзембуд» 15.12.2014 року(а.с.104-108, т.2), тобто, після ухвалення судового рішення.

Що стосується обставини, про яку заявникам стало відомо в березні 2015 року щодо реєстрації за ОСОБА_8 свідоцтва про право власності, то, як видно із справи, рішенням виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №96 від 17 березня 1987 року затверджене рішення Орлівщанської сільської ради народних депутатів №4 від 17 лютого 1987 року про визнання приватного права власності за «Резниченко Домаха Вікторівна» на житловий будинок №52 по вулиці Кірова(а.с.86, т.2), в той час як спірними є свідоцтва про право власності, що видані на житловий будинок №50 по вулиці Кірова(а.с.15,17, 63, 64, т.1).

Отже, встановивши, що уточнена технічна документація на домоволодіння за адресою: вул.Кірова № 50 с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області складена інженером ТОВ «Приватзембуд» після ухвалення судового рішення, а питання щодо належності спадкодавцю ОСОБА_8 на праві власності спірного нерухомого майна досліджувалось при розгляді справи та встановлена відсутність такого майна на день її смерті, про що зазначено в рішенні суду від 15 серпня 2012 року, суд прийшов до правильного висновку, що наведені в заяві від 23 березня 2015 року обставини не входять до кола підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами та не є в розумінні ст.361 ЦПК України нововиявленими обставинами, а тому не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Посилання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на незаконність ухвали суду від 27 листопада 2015 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Наведені в скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з судовим рішенням і не містять нововиявлених обставин, наявність яких може бути підставою для перегляду судового рішення відповідно до положень ст.361 ЦПК України.

Підстав для скасування ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-