АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6119/16 Справа № 190/1109/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Резніченко М. С. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Пономарь З.М.

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Дніпропетровське комунальне підприємство «П`ятихатське бюро технічної інвентаризації», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Дніпропетровської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ДКП «П`ятихатське БТІ», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 з 07 квітня 2011 року перебував у трудових відносинах з Дніпропетровською обласною радою і згідно рішення Дніпропетровської обласної ради від 25.03.2011 року № 90-5/VI з ним був укладений контракт № 1, відповідно до якого ОСОБА_4 призначено на посаду начальника Дніпропетровського КП «П'ятихатське БТІ» на термін з 07.04.2011 року по 07.04.2012 року.

Наступним контрактом № 132 від 09 квітня 2012 року, ОСОБА_4 призначено на цю ж посаду на термін з 9 квітня 2012 року по 9 квітня 2013 року на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 березня 2012 року № 273-12/VI, а відповідно до контракту № 113 від 10 квітня 2013 року Дніпропетровська облрада на підставі рішення від 15 березня 2013 року № 430-18/VI призначила ОСОБА_4 начальником Підприємства на термін з 10 квітня 2013 року по 10 квітня 2014 року.

Розпорядженнями голови Дніпропетровської обласної ради № 9-КП від 25.03.2014 року, № 18-КП від 26.05.2014 року, № 26-КП від 18.07.2014 року, № 36-КП від 29.09.2014 року, № 48-КП від 01.12.2014 року, № 5-КП від 30.01.2015 року, № 24-КП від 02.04.2015 року, № 32-КП від 27.05.2015 року, № 41-КП від 28.07.2015 року, № 55-КП від 19.10.2015 року ОСОБА_4 було призначено виконуючим обов'язки начальника Дніпропетровського КП «П'ятихатське БТІ» строком на 2 місяці щоразу, розпорядженням № 66-КП від 01.12.2015 року позивач був призначений на цю ж посаду строком на 3 місяці, і розпорядженням голови обласної ради № 15-КП від 14.03.2016 року він призначений виконуючим обов'язки начальника Підприємства строком на 1 місяць.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядженням голови обласної ради № 15-КП від 14.03.2016 року ОСОБА_4 було призначено виконуючим обов'язки начальника Підприємства строком на 1 місяць, а розпорядженням від 22.04.2016 року № 27-КП його звільнено, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку трудового договору. ОСОБА_4 з 25.03.2014 року призначався не керівником Підприємства, а лише виконуючим обов'язки керівника. Оформлення прийняття ОСОБА_4 на роботу на посаду виконуючого обов'язки начальника підприємства проведено розпорядженням голови обласної ради від 14.03.2016 року № 15-КП на строк 1 місяць з 22 березня 2016 року, тому сторони: з одного боку працівник ОСОБА_4, з іншого - Дніпропетровська обласна рада, яка виступає як роботодавець, перебували у трудових відносинах до 22 квітня 2016 року.

Так само посилався на те, що відповідачем не було порушено вимог ст.47 КЗпП України, на яке посилався позивач, а саме на те, що не був ознайомлений з розпорядженням про звільнення, копія якого йому не видана, як не видана і трудова книжка,оскільки власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати копію наказу звільненому працівникові у день звільнення лише у разі, якщо працівника звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а інші випадки розірвання укладеного трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його дії, передбачені ст.. 40, 41 КЗпП України. Проте, ОСОБА_4 звільнено, як виконуючого обов'язки керівника підприємства відповідно до п. 2 ст. 36 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ст. 48 КЗпП України, порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

В судовому засіданні не встановлено місцезнаходження трудової книжки позивача. Позивачем не доведено находження її у відповідача. З пояснень відповідача вбачається, що трудова книжка ОСОБА_4 знаходилась на зберіганні в ДКП «П'ятихатське бюро технічної інвентаризації», останній їм справи (у тому числі і трудові книжки працівників) не передавав, на час прийняття справ новим керівником, трудова книжка ОСОБА_4 була відсутня. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що за трудовою книжкою до відповідача він не звертався оскільки вона йому не потрібна, її відсутність не перешкоджає його працевлаштуванню.

Відповідно до Статуту Дніпропетровського комунального підприємства «П'ятихатське бюро технічної інвентаризації», підприємство засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (обласній комунальній власності) і знаходиться в управлінні Дніпропетровської обласної ради (орган управління майном).

Позовні вимоги з приводу невидачі трудової книжки ОСОБА_4 не заявлялися.

Згідно п. 6.1, 6.2 Статуту управління Підприємством здійснює його керівник. Наймання керівника здійснюється Органом управління майном шляхом укладення з ним контракту.

Пунктом 1.5 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, затвердженого рішенням обласної ради 23.03.2007 р. № 123-7/V (далі - Положення), визначено укладення строкового трудового договору (контракту) у письмовій формі з керівником підприємства, установи, закладу, що належать до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області (а.с. 94-106).

Відповідно до абз. 1, 3 п. 1.3 Положення, питання про призначення на посаду і звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, вирішується виключно на сесіях обласної ради відповідно до ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У разі якщо підприємства, установи та заклади у міжсесійний період залишились без керівників, голова обласної ради своїм розпорядженням на строк до трьох місяців призначає на посаду осіб, що виконують обов'язки керівників підприємств, установ або закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області.

Пунктом 5.1.5 Положення визначено, що відділ комунального господарства та комунальної власності виконавчого апарату обласної ради або інший орган, уповноважений Дніпропетровською обласною радою, за місяць до закінчення терміну дії укладеного з керівником підприємства строкового трудового договору (контракту) та у разі неприйняття рішення про його переукладання повинен направити керівникові письмове повідомлення про припинення трудових відносин.

Пунктом 6.2 Статуту Підприємства, пунктом 1.5 Положення визначено, що з керівником підприємства, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, укладається контракт у письмовій формі.

Згідно п. 20 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників вирішується виключно на пленарних засіданнях обласної ради.

Стаття 21 КЗпПвстановлює, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"роз'яснено, що власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств).

Відповідно до ч. 4 ст. 65 ГК Українив разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

ОСОБА_4 з 07 квітня 2011 року перебував у трудових відносинах з Дніпропетровською обласною радою і згідно рішення Дніпропетровської обласної ради від 25.03.2011 року № 90-5/VI з ним був укладений контракт № 1, відповідно до якого він призначений на посаду начальника Дніпропетровського КП «П'ятихатське БТІ» на термін з 07.04.2011 року по 07.04.2012 року. У подальшому контракт неодноразово продовжувався.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відповідно до ст.39-1 КЗпП, його строковий трудовий договір вважається продовженим на невизначений строк, оскільки відповідно до зазначених вище вимог закону апелянт відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств).

Будь-яких інших обставин, визначених ст.309 ЦПК, як обов'язкові підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: