АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 669/1253/15-ц
Провадження № 22-ц/792/278/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.,

з участю: ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/278/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Білогірської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, особу, яка з'явилась у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з означеним позовом та вказувала, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 близько чотирьох останніх років з сім'єю не проживає, не цікавиться життям і здоров'ям дитини, матеріально не допомагає, у зв'язку з цим рішенням Білогірського районного суду від 28 жовтня 2013 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки. Оскільки дитина перебуває на її утриманні та враховуючи, що ОСОБА_1 не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини в майбутньому це може негативно вплинути на її обов'язки, просила позбавити його батьківських прав.

Рішенням Білогірського районного суду від 14 грудня 2015 року позов задоволено. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Семенів Білогірського району Хмельницької області позбавлено батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Воробіївка Білогірського району Хмельницької області.

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Герасимчук Н.П. Категорія № 48, 52

Доповідач - Юзюк О.М.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважав рішення незаконним через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду матеріалам справи, зазначав про порушення його прав на захист, оскільки суд позбавив його права брати участь у судових засіданнях, що він бажає і намагається приймати участь у вихованні дитини. Просив рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками та наркоманами.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

При ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав місцевий суд взяв за основу висновок органу опіки та піклування Білогірської районної державної адміністрації від 6 листопада 2015 року, проте не надав оцінки тому, що даний висновок не містить даних про свідоме ухилення ОСОБА_1 батьківськими обов'язками, такий висновок був складений без участі ОСОБА_1

Крім цього, в порушення вимог ст. ст. 212, 214 ЦПК України, суд першої інстанції ухвалив рішення про позбавлення батьківських прав без повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, належним чином не перевірив доводів та заперечень відповідача та не встановив усіх фактичних обставин для правильного вирішення справи, тому його рішення необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, із довідки розрахунку виконавчої служби (а. с. 7) вбачається про утворення заборгованості по аліментах з січня 2013 року по жовтень 2015 року, та часткову лише двохразову оплату цих платежів.

Характеризується відповідач з місця проживання позитивно. З 01.08.2014 року по 11.03.2015 року він був призваний на військову службу по мобілізації в зону АТО, є учасником бойових дій, лікується від отриманої травми.

Аналіз і оцінка доказів у їх сукупності дає підстави колегії суддів дійти висновку про не достатню обґрунтованість рішення про застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Разом з цим, виходячи з характеру поведінки особи батька дитини, та конкретних обставин справи, суд вважає необхідним попередити відповідача про зміну ставлення до виховання дитини, оскільки про це вказує наявна заборгованість по аліментних платежах, відсутність звернень ОСОБА_1 до служби в справах дітей, органу опіки та піклування з заявою про вирішення спірних питань з матір'ю дитини, при виникненні таких, по наданню можливостей побачень з нею, участі в її вихованні.

У п. 18 означеної постанови Пленуму, передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білогірського районного суду від 14 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і покласти на орган опіки та піклування Білогірської районної державної адміністрації контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк