АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/3187/16 Головуючий у 1 інстанції - Шум Л.М.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року про відмову в визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісяця, починаючи з 01 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист №2-4688/11.

Разом з тим, заявник вважає, що на даний момент його обов'язок як боржника сплачувати аліменти відпав, оскільки між ним та стягувачем укладено нотаріально-посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 31.08.2013 року, згідно якого місцем проживання дитини визначено разом з батьком, а останній, в свою чергу, несе усі витрати по утриманню доньки.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник боржника просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою вимоги заяви задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що судом не надано належної оцінки факту перебування дитини, яка проживає разом з батьком, на повному його утриманні. Крім того, зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги платіжні документи на підтвердження понесення відповідачем витрат на дитину.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М. та з'ясувавши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісяця, починаючи з 01 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі указаного рішення судом видано виконавчий лист №2-4688/11.

Відхиляючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок ОСОБА_2 як боржника за рішенням суду про стягнення аліментів, не є таким, який відсутній повністю або частково.

Проте, повністю з таким висновком колегія суддів погодитися не може.

Так, за змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Між тим, суд не надав належної правової оцінки тому, що в період з 31.08.2013 року по 18.02.2015 року діяв нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, укладений між матір'ю та батьком дитини, згідно якого саме батько повинен був нести витрати з утримання дитини.

Таким чином, судом не досліджено, в якому обсязі даний договір виконувався сторонами, не з'ясовано місце проживання дитини у вказаний період та на момент розгляду заяви, а, отже, об'єктивно не встановлено, чи має місце часткова відсутність обов'язку ОСОБА_2 зі сплати аліментів за відповідний період, чим порушено порядок вирішення питання щодо заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року, а питання щодо вирішення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: