Справа № 456/3125/15 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/570/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Стрийського автосервісного підприємства дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства «Львів-Авто» про примусове виконання обов'язку в натурі-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_5, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Зокрема посилається на те, що керівник підприємства отримав від нього кошти в розмірі 200000 грн., а отже ним фактично здійснено передоплату на виконання договору купівлі-продажу, який в подальшому мав бути укладений. Між ним та відповідачем було узгоджено всі істотні умови договору, який вони повинні були укласти 21.05.2014 р., зокрема було визначено сутність правовідносин, що мають виникнути між сторонами, тобто перехід права власності на підставі оплати однієї із сторін певної суми коштів. Вказує на те, що розписка є документом, який підтверджує факт досягнення домовленості про укладення договору купівлі-продажу майна

Заслухавши доповідь судді, пояснення на підтримання скарги, на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що АТВТ «Львів-Авто», правонаступником якого є ПАТ «Львів-Авто», з 21.04.2010 р. було власником нерухомого майна, а саме: адміністративного будинку А-2, площею 197,4 кв.м.; допоміжного цеху Б-4 площею 653 кв.м., яке розташоване на АДРЕСА_1.

З 03.02.2015 р. власником вказаного майна є Стрийське автосервісне підприємство ДП ПАТ «Львів-Авто».

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, будучи директором Стрийського автосервісного підприємства ДП ПАТ «Львів-Авто» 21.01.2014 р. написав розписку про отримання грошей від ОСОБА_5

Із змісту розписки убачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 200000 грн., які в подальшому будуть використані в якості авансу за купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: адміністративного будинку А-2, площею 197,4 кв.м.; допоміжного цеху Б-4 площею 653 кв.м., яке розташоване на АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути підписаний та нотаріально посвідчений до 21.05.2014 р.

Обгрунтовуючи позов, позивач просив спонукати Стрийське автосервісне підприємство ДП ПАТ «Львів-Авто» укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, вказаного у розписці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що грошова сума - 200000 грн. є лише авансом, який підлягає поверненню у зв'язку з не укладенням між сторонами договору у строк, обумовлений ними в розписці, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.. 570 цього Кодексу завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, дана норма Закону передбачає, що завдаток являє собою грошову суму або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце тільки за наявності зобов'язання, яке повинно виникати на підставі договорів. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Із розписки убачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 200000 грн., як аванс за купівлю-продаж нерухомого майна.

У цій же розписці вказано, що в разі якщо договір купівлі-продажу нерухомого майна не буде укладено до 21.05.2014 р., в цей день ОСОБА_3 зобов'язався повернути ці грошові кошти ОСОБА_5

Так як договір купівлі-продажу нерухомого майна не був укладений у строк, зазначений в розписці, то передана покупцем сума є авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку, і у разі не укладення сторонами основного договору підлягає поверненню.

Отже, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову відповідає матеріалам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Твердження апелянта про те, що розписка є документом, який підтверджує факт досягнення домовленості про укладення договору купівлі-продажу майна, є безпідставним, спростовується матеріалами справи та чинним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків, а тому рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: