Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/716/15-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 48 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісної власністю подружжя і поділ майна в натурі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2016 року

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя - житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1330га по АДРЕСА_1. Під час розгляду справи змінила позовні вимоги і остаточно просила визнати спільною сумісною власністю подружжя об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1330га, визнати за сторонами право власності на 1/2 частку майна за кожним і поділити майно в натурі. Після проведення судової будівельно-технічної експертизи уточнила, що просить здійснити поділ за варіантом № 3 (співвласник 1). В обґрунтування позову зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у 2004-2007роках вони збудували спірне домоволодіння, в подальшому сільська рада надала відповідачу земельну ділянку для його обслуговування, яка ним приватизована. Шлюб між ними розірвано, поділити майно добровільно неможливо.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що судом не взяті до уваги правові позиції Верховного Суду України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що з 29.06.2002 по 21.05.2013 року сторони перебували у шлюбі. За даними будівельного паспорту та технічного паспорту, оформлених на ім'я ОСОБА_2, у 2004-2007 роках за адресою АДРЕСА_1 збудований житловий будинок із господарськими спорудами (т.1 а.с.56-65,111-116).

Рішенням Гальчинської сільської ради Андрушівського району від 31 липня 2003 року ОСОБА_2 для будівництва виділена земельна ділянка площею 0,12 га. Рішенням Гальчинської сільської ради Андрушівського району від 05 вересня 2012 року затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1330 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.2 а.с.51). 06 грудня 2012 року ОСОБА_2 виданий державний акт. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №253/02-2016 від 08.02.2016 року ступінь будівельної готовності спірного житлового будинку становить 93%, господарських будівель та споруд - 100%, поділ домоволодіння в натурі можливий (т.1 а.с.203-239).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Правовий аналіз статей 60,63,69 СК України та статей 328,331,368,372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Спірний об'єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатувався за своїм функціональним призначенням.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що домоволодіння збудоване за його особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя.

Доводи відповідача щодо придбання його батьком ОСОБА_3 у ОСОБА_4 недобудованого будинку не можуть бути взяті до уваги. Акт депутата від 22 вересня 2015 року та покази свідків не є належними та допустимими доказами для визнання права власності на зазначений об'єкт за ОСОБА_2 За повідомленням Гальчинської сільської ради відсутня інформація щодо того, що виділена ОСОБА_4 у 1992 році земельна ділянка площею 0,15 га та надана у 2003 році ОСОБА_2 земельна ділянка для будівництва площею 0,12га є однією і тією ж земельною ділянкою.

Відповідно до ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову суперечить нормам матеріального закону та не узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі №6-47цс16 від 07.09.2016 року та правовою позицією у справі №6-814цс15 від 09 грудня 2015 року.

З урахуванням наведеного, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Враховуючи, що у судовому засіданні суду першої інстанції 09 червня 2016 року сторони просили поділити майно за варіантом експертизи №3, де ОСОБА_1 - співвласник №1, ОСОБА_2 - співвласник №2, і що ОСОБА_1 24 травня 2016 року внесла на депозит суду грошову компенсацію в розмірі 10089грн. за відступ від частки за цим варіантом (т.2 а.с.72), колегія суддів вважає доцільним поділити майно саме за вказаним варіантом.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: витрати на оплату судової експертизи 7212грн.80коп.(т.1 а.с.173) та судовий збір за подачу позовної заяви і апеляційної скарги 5206грн.20коп.(т.1 а.с.1, т.2 а.с.103).

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2016 року і ухвалити нове рішення.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1330 кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частині за кожним на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1330 кадастровий номер НОМЕР_1.

Поділити об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1330 кадастровий номер НОМЕР_1 в натурі за варіантом №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №253/02-2016 від 08.02.2016 року.

Виділити в натурі ОСОБА_1 житлову кімнату 1-8 площею 16,4 кв.м, житлову кімнату 1-6 площею 12кв.м, частину житлової кімнати 1-5-1 площею 16,2 кв.м., кухню площею 11,1 кв.м, коридор площею 7,4 кв.м, відкриту веранду, частину сараю Б-1(1), погріб загальною вартістю 250539грн, що становить 52/100 ідеальні частки.

Виділити в натурі ОСОБА_1 згідно додатку №8 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №253/02-2016 від 08.02.2016 року земельні ділянки площею 226,2кв.м. та 438,8кв.м.

Виділити в натурі ОСОБА_2 житлову кімнату 1-7 площею 21,2кв.м, частину житлової кімнати 1-5-2 площею 21,1 кв.м., ванну площею 6,1кв.м, туалет площею 0,8кв.м., гараж І, коридор ІІ, вбиральню В-1, частину сараю Б-1(2) загальною вартістю 230361грн, що становить 48/100 ідеальних часток.

Виділити в натурі ОСОБА_2 згідно додатку №8 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №253/02-2016 від 08.02.2016 року земельну ділянку площею 665кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відступ від частки в розмірі 10089грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5206грн.20коп. та витрати по оплаті судової експертизи в розмірі 7212грн.80коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: