ухвала

іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за договором кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 03 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту № 0, відповідно до якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 24 000 дол. США зі сплатою 11 % річних, терміном погашення до 03 жовтня 2013 року.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «УкрСиббанк» у зобов'язанні за договором кредиту від 03 жовтня 2006 року № 0 та набув право вимоги.

Відповідач свої зобов'язання з погашення кредиту виконував неналежним чином внаслідок чого станом на 16 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 402 743 грн 28 коп.

Позивач просив стягнути на користь банку з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 402 743 грн 28 коп. та судові витрати у розмірі 3 654 грн.

20 січня 2015 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області до розгляду справи в якості третьої особи було залучено ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту № 0/33610 від 03 жовтня 2006 року у розмірі 282 786 грн 57 коп., що складається з заборгованості за договором кредиту у розмірі 190 347 грн 76 коп., відсотків за користування кредитом у розмірі 92 438,81 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2 557 грн та на користь держави судовий збір у розмірі 1 278,90 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що до позивача перейшло право вимоги за договором кредиту від 03 жовтня 2006 року № 0/33610, що підтверджується копією виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, акту прийому передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, акту приймання-передачі від 19 грудня 2011 року, додаткової угоди № 1 від 19 грудня 2011 року, витягу з додатку № 1.

Крім того дотримання чи відступлення від умов договору кредиту щодо передачі конфіденційної інформації третім особам не впливає на зобов'язальні правовідносини та не є підставою для не виконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню отриманого ним кредиту та виконання відповідачем умов договору кредиту та своїх зобов'язань у повному обсязі.

Так, відповідно до п. 7.1 договору кредиту сторони передбачили, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань,передбачених цим Договором,зокрема,термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та /або термінів сплати процентів за кредит та /або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплати Банку пеню в наступному порядку,а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Відповідно до п. 10.2 договору кредиту сторони передбачили, що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України протягом дії договору кредиту банк відповідно до умов п. 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої переліченої події.

При настанні будь-якої із обставин, передбачених ч. 1 п. 10.2 договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки,шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси.

Матеріали справи не містять виконання банком умов п. 10.2 щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки до 26 %, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до п. 1.3.1 договору кредиту від 03 жовтня 2006 року № 0/33610 з відповідача на користь банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у розмірі 11 % річних, що складають станом на 16 червня 2014 року у розмірі 3 918,18 дол. США.

Відповідач свої зобов'язання з погашення кредиту виконував неналежним чином внаслідок чого утворилася заборгованість.

Доводи касаційної скарги щодо неповідомлення боржника про заміну кредитора та розкриття банківської таємниці щодо кредитного договору не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік