Справа № 676/2404/14-ц
Номер провадження 2/676/18/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року. Кам»янець- Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

у складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

при секретарі - Стецюк - Стебницькій Н.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3»янець- Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину спірної квартири ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину спірної квартири.

Представник позивача ОСОБА_1, вподальшому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати спільною частковою власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1»янець-Подільському Хмельницької області та визнати за позивачкою право власності на 1/3 частину квартири, а за відповідачем - на 2/3 частини спірної квартири, посилаючись на те, що подружжя з серпня 1996 року по червень 2013 року перебувало у зареєстрованому шлюбі, від якого народились діти: донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час перебування у шлюбі ними, згідно з договором міни від 16 вересня 1997 року за № 4171, було придбано квартиру АДРЕСА_2»янець-Подільський Хмельницької області, щодо якої виник спір.

Згідно з договором міни від 16 вересня 1997 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3»янець-Подільського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9 передала у власність в порядку обміну ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3»нець-Подільському Хмельницької області загальною площею 60,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. У той час ОСОБА_10 передала у власність в порядку обміну ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_4»янець-Подільському Хмельницької області, а ОСОБА_5 передав у власність в порядку обміну ОСОБА_10 двокімнатну квартиру АДРЕСА_5»янець-Подільському Хмельницької області, що належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного відділом приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3»янець-Подільського міськвиконкому 25 січня 1994 року.

З червня 2013 року подружжя припинило проживання та ведення спільного господарства. ОСОБА_3»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2014 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка разом з дітьми залишилась проживати в квартирі № 30, що по вул. Лесі Українки № 79 у м.Кам»янець-Подільському. При зверненні її до ОСОБА_5 поділити квартиру, останній відмовився, мотивуючи це тим, що він є єдиним власником квартири, згідно договору міни. Відмову вважає незаконною, оскільки при обміні квартир між ними існувала усна домовленість, що за обмін двокімнатної квартири ОСОБА_5 на трикімнатну ОСОБА_9, ОСОБА_4 доплачує 3200 доларів США ОСОБА_9 Вказану суму коштів доплатив ОСОБА_9 ОСОБА_11, її батько, який фактично подарував ці кошти їй, своїй доньці. Тому, вважає, що ця частина коштів, яка їй була подарована батьком, є її особистою власністю, а відтак відповідає 1/3 частині житлової квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя і вартість якої за рахунок її грошових коштів значно збільшилась.

Представник позивача у суді позов підтримав і просив його задовільнити в повному об»ємі.

Представник відповідача у суді позов не визнав, мотивуючи тим, що двокімнатна квартира є особистою власністю ОСОБА_5, оскільки, відповідно до договору міни, обмін квартир було проведено без доплати. Про те, що доплата у розмірі 3200 доларів США ОСОБА_9 була проведена батьком позивачки ОСОБА_11 він не знав і ніякої усної домовленості між ним і позивачкою не було. Тому, вважає, що оскільки спірна квартира є його особистою власністю і обмін було проведено без доплати коштів подружжя, а також за час шлюбу цінність квартири істотно не збільшилась, тому вона не може бути визнана судом спільною сумісною власністю подружжя. Просить у задоволенні позову відмовити у повному об»ємі.

Заслухав представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з серпня 1996 року по червень 2013 року, від якого народились

діти : донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу ними, відповідно до договору міни від 16 вересня 1997 року за № 4171, було придбано квартиру АДРЕСА_2»янець-Подільський Хмельницької області, щодо якої виник спір в суді.

Згідно з договором міни від 16 вересня 1997 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3»янець-Подільського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9 передала у власність в порядку обміну ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3»нець-Подільському Хмельницької області загальною площею 60,2 кв.м. та житловою площею 36,2 кв.м. У той час ОСОБА_10 передала у власність в порядку обміну ОСОБА_9 квартиру № 1 у будинку № 71 а по вул. Огієнка у м.Кам»янець-Подільському Хмельницької області, а ОСОБА_5 передав у власність в порядку обміну ОСОБА_10 двокімнатну квартиру АДРЕСА_5»янець-Подільському Хмельницької області, що належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного відділом приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3»янець-Подільського міськвиконкому 25 січня 1994 року.

Судом встановлено, що під час обміну квартир ОСОБА_11, батько ОСОБА_4, передав ОСОБА_9 кошти в сумі 3200 доларів США в рахунок доплати, про що остання, за проханням ОСОБА_11, написала розписку в 2015 році , а не 15.09.1997 року, як зазначено в розписці, що підтверджується оригіналом розписки, прикладеної до справи, поясненнями в суді свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11

З червня 2013 року подружжя припинило проживання та ведення спільного господарства, що підтверджується рішенням ОСОБА_3»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2014 року.

Відповідно до ст.24 Кодексу про шлюб та сім»ю України (ст.57 СК України) майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування ( одяг, взуття, тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до ст. 25 Кодексу про шлюб та сім»ю України, якщо майно, яке було власністю одного із подружжя, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачка, звертаючись до суду із позовом не надала суду належних доказів, щодо спільних коштів, які були витрачені сторонами, як подружжям, при обміні квартир або щодо майна, яке було власністю одного із подружжя і за час шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

Суд не може прийняти до уваги, як належні докази, розписку та свідчення свідків у суді про передачу ОСОБА_11 3200 доларів США ОСОБА_9 в рахунок доплати за обмін двокімнатної квартири на трикімнатну, як коштів , які належали його доньці, оскільки вказані докази не підтверджують факту того, що передані кошти були отримані позивачкою у дар від свого батька під час шлюбу з ОСОБА_5 Крім того, суд критично відноситься до наданої суду представником позивача розписки від 15.09.1997 року, написаної від імені ОСОБА_9, яка в судовому засіданні заявила, що вказану розписку не писала, а лише підписала в 2015 році.

Тому, оскільки позивачка та її представник не надали суду належних доказів, щодо коштів, отриманих у дар під час шлюбу позивачкою, які були витрачені подружжям під час обміну квартир, а судом встановлено, що предметом обміну була лише двокімнатна квартира АДРЕСА_6»янець-Подільському, яка належала ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності і відповідно до п. 5 договору міни від 16.09.1997 року, обмін квартир було проведено без доплат , суд не може на підставі, наданих доказів встановити, що передані кошти під час обміну квартир були коштами подружжя або одного із них, оскільки це могли бути кошти ОСОБА_11, який їх передавав, але ніяк не кошти подружжя або одного із них.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в позові ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання квартири АДРЕСА_7»янець-Подільський Хмельницької області спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину житлової квартири АДРЕСА_7»янець-Подільський Хмельницької області , а за ОСОБА_5 - 2/3 частини житлової квартири АДРЕСА_7»янець-Подільський Хмельницької області відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через ОСОБА_3»янець-Подільський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В