У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,

Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 13 березня по 22 грудня 2011 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. З березня 2011 року проживали у найманій квартирі, а з серпня 2011 року вони проживали в будинку по АДРЕСА_1 у м. Новоукраїнка Кіровоградської області, який придбали за спільні кошти. Договір купівлі-продажу будинку нотаріально посвідчено 22 листопада 2011 року на ім'я відповідача. 23 грудня 2011 року між ними зареєстровано шлюб. У червні 2015 року відповідач вигнав її разом з їхнім малолітнім сином. Позивач зареєстрована в спірному будинку з 21 березня 2012 року, однак доступу до будинку не має. Відповідач добровільно визнати за нею право власності на Ѕ частини будинку не бажає. Подружнє життя між сторонами не склалося, з червня 2015 року вони проживають окремо і примирення неможливе. Позивач просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13 березня по 22 грудня 2011 року, розірвати шлюб між ними, визнати за нею право власності на Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визнати спільним сумісним майном подружжя житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, провести поділ будинку, визнавши за нею право власності на Ѕ частини житлового будинку.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, укладений 23 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 120.

Після розірвання шлюбу залишено за ОСОБА_3 прізвище - «ОСОБА_3».

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 березня 2016 року рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з 13 березня по 22 грудня 2011 року.

Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В порядку поділу спільного майна визнано право власності: за ОСОБА_3 на Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1; за ОСОБА_4 на Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірний будинок було придбано під час коли сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за спільні кошти, тому є їхньою спільною сумісною власністю і частки сторін в цій власності є рівними.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а за їх відсутності ‒ на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України на ці обставини уваги не звернув; не встановив та в рішенні не вказав, які саме факти вказують на проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки та чим саме це підтверджується; передача коштів продавцеві будинку здійснювалася сторонами разом, однак це жодним чином не може свідчити про те, що будинок придбано за спільні кошти, оскільки жодного факту та доказу апеляційним судом не встановлено, а матеріали справи таких доказів не містять; суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; доводи ОСОБА_4 належним чином не перевірив та не навів факти, які б спростували ці доводи, обмежився лише поясненнями та доказами, наданими позивачем, таким чином обмеживши права відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік

О.В.Ступак