Провадження №2/485/97/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожитокового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі заяви й до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що після розірвання з відповідачем шлюбу офіційно, вони продовжили ведення спільного господарства та проживали однією сім"єю до грудня 2008 року. Після припинення стосунків дитина залишилася проживати з нею. Відповідач допомогав частково коштами різним розміром платежу та не щомісяця, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання доньки, однак в твердій сумі й не більше ніж 300 грн., оскільки не має стабільного доходу.

Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче.

Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню дітей.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1999 року, який розірвали згідно свідоцтва серія 1-ФП №029331 24 жовтня 2007 року (а.с.3).

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.2).

Сторони визнають, що після розірвання шлюбу проживали однією сім"єю та вели спільне господарство до початку грудня 2008 року.

Як вбачається з довідки Снігурівської міської ради від 01 лютого 2016 року (а.с.4) донька проживає разом з позивачкою.

Відповідач стверджує, що тимчасово проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, підробляє тимчасовими заробітками, інших утриманців немає.

Відповідач з часу роздільного проживання частково надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді коштів, розмір яких визначав на власний розсуд. Останній раз перерахував на банківську картку позивача 221,88 грн. на утримання дитини у листопаді 2015 року.

Згідно глави 15 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач не має стабільного доходу, розмір аліментів обгрунтовано просить визначити у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1455 грн.

Таким чином, прийнявши до уваги, що обовязок батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей є обопільним, враховуючи відсутність особливих обставин, що підлягають враховуванню при визначенні розміру аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі й у розмірі 450 грн. щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відомостей про фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову.

Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця (тимчасово) АДРЕСА_1, офіційно не працевлаштованого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн., щомісяця, починаючи з 02 лютого 2016 року, і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ: