У Х В А Л А

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, які діють у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового приміщення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, позов задоволено.

У рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 17 серпня 2007 року № 003-2900/756-0069 у розмірі 3 937 499 грн 63 коп., на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором від 17 серпня 2007 року, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрованого за № 4396 - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із вищезазначеної квартири, як осіб, які зареєстровані без згоди іпотекодержателя із зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою у Подільському РВ ГУ ДМС України в м. Києві.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про зміну рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року й застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 17 серпня 2007 року № 003-2900/756-0069, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований за № 4396. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_4 передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру в АДРЕСА_1.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 січня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2007 року № 003-2900/756-0069 на загальну суму 457 788,43 швейцарський франків, що було еквівалентно 3 937 499,63 грн. Зазначене рішення суду в добровільному порядку виконано не було.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Введенське Подільського району м. Києва» № 573 у квартирі в АДРЕСА_1 зареєстровані і проживають: ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 24 листопада 2009 року, ОСОБА_8 з 6 жовтня 2011 року. Указані особи були зареєстровані у вказану квартиру без згоди іпотекодержателя.

ОСОБА_4 є власником особового рахунку проте в даній квартирі не зареєстрований. Зареєстрованим місцем проживання позичальника ОСОБА_4 є АДРЕСА_2.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, що надана заявником як приклад, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін. У вказані ухвалі суду касаційної інстанції зазначено, що задовольняючи позов у частині звернення стягнення на житловий будинок та виселення, суд першої інстанції виходив із того, що виконання судового рішення в цій частині не зупиняється на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки позичальник ОСОБА_4 не використовує предмет іпотеки як постійне місце проживання. Такі обставини суд встановив на підставі належної оцінки акта державного виконавця від 19 червня 2014 року та рапорту ст. лейтенанта міліції Лебедєва С.С. від 17 червня 2014 року. Таким чином, правові норми, закріплені у вказаному Законі застосовано аналогічно із ухвалою суду касаційної інстанції від 18 червня 2015 року, про перегляд якої просить заявник.

До того ж, як і ухвала суду касаційної інстанції від 21 жовтня 2015 року, що надана заявником як приклад, так і ухвала, про перегляд якої подано заяву, постановлені на підставі наявних у справах доказів, які були досліджені судами попередніх інстанцій.

Порівняння змісту вказаного для прикладу судового рішення зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, які діють у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового приміщення за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Н.П. Лященко