У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СавченкоВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно, обґрунтовуючи його тим, що, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, 16 квітня 2007 року вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 у селищі міського типу Біловодську Луганської області, у зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана ним за кошти, які належали особисто йому.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 01 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 30 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано особистою власністю ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 у селищі міського типу Біловодську Луганської області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, касаційна скарга ОСОБА_2містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у разі пропущення встановленого законом строку на касаційне оскарження з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, вважаю за можливе поновити цей строк.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01 липня 2015 року № 612цс15.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що 17 квітня 2007 року ОСОБА_3 відчужив квартиру АДРЕСА_2 у селищі міського типу Біловодську Луганської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності та за кошти, отримані від продажу вказаної квартири, він придбав спірну квартиру.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та були предметом перевірки під час розгляду судами попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Луганської області від 30 червня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.О. Савченко