У Х В А Л А

14 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, Запорізького міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 215 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав постанови Вищого господарського суду України від 4 грудня 2008 року та 28 липня 2010 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову. При цьому суди виходили з того, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 просив визнати недійсними правовстановлюючі документи, відповідно до яких відповідач набув право власності на спірне нежитлове приміщення, мотивуючи це тим, що за рішенням суду прилюдні торги, на яких було реалізовано вказане нерухоме майно, визнано недійсними, після продажу спірного приміщення на прилюдних торгах, воно неодноразово відчужувалося. Проте, порушене право позивача підлягає захисту шляхом витребування майна від добросовісного набувача, вимога про скасування свідоцтва про право власності є похідною від вимоги про витребування спірного майна, однак позивач з такими позовними вимогами не звертався.

У наданій для порівняння постанові від 4 грудня 2008 року, прийнятій в справі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, Вищий господарський суд України зазначивши про те, що позов про визнання договору недійсним може пред'явити не тільки одна із сторін договору, а й будь-яка інша зацікавлена особа, права якої порушуються внаслідок укладення такого договору, та встановивши, що внаслідок укладення спірних договорів порушено права та інтереси позивача, як власника майна, яке є предметом таких договорів, погодився з судовим рішенням суду апеляційної інстанції про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

Постановою від 28 липня 2010 року, прийнятою в справі про визнання права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, Вищий господарський суд України скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, суд не перевірив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на спірне майно та визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу, укладених між відповідачами. При цьому зазначив про те, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій вона є, на підставі статті 215 ЦК України. Захист прав такої особи можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені статтею 387 ЦК України.

Судове рішення, про перегляд якого подано заяву, та надані для порівняння судові рішення суду касаційної інстанції постановлені в справах з різними предметами спорів, підставами позовів та з різним матеріально-правовим регулюванням правовідносин, а також в них встановлено різні фактичні обставини справ, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, Запорізького міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк