Справа № 199/2296/16-ц
13.12.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого Якименко Л.Г.
при секретарі Борулько М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначив, що 22.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 17.02.2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 8897,86 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7877,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1019,96 грн.
Позивачу стало відомо, що 17.02.2015 року ОСОБА_2 померла, тому позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, у звязку із чим було відкрито спадкову справу після померлої 17.02.2015 року ОСОБА_2 та повідомлено, що свідоцтва про прийняття спадщини після ОСОБА_2 не видавалось, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.
Позивач зазначив, що оскільки відповідно до даних паспорта позичальника, ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1, який проживав разом із спадкодавцем, та вважається таким що прийняв спадщину, тому просив суд стягнути заборгованість за кредитом від 22.07.2008 року у сумі 8897,86 гривень зі спадкоємця ОСОБА_1.
Представник позивача в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомляв, про день слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 17.02.2015 року згідно з наданим позивачем розрахунком прострочена заборгованість за кредитним договором становить 8897,86 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7877,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1019,96 грн.
Позичальник ОСОБА_2 померла 17.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.02.2015 року, актовий запис №328.
На підставі претензії кредитора від 22.04.2015 року, направленої до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, було відкрито спадкову справу №424/2015, однак оскільки ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спірні правовідносини передбачають правонаступництво, оскільки до спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, які відповідно до вимог ст.1292 ЦК України, не відносяться до прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини.
Виходячи з вимог чинного законодавства, отримання свідоцтва про право на спадщину є правом спадкоємця, а у разі, якщо до спадщини входить нерухоме майно, то отримання свідоцтва про право на спадщину - це обовязок спадкоємця. Приймаючи до уваги, що відповідно до даних спадкової справи після померлої 17.02.2015 року ОСОБА_2 із заявою про відмову від спадщини або із заявою про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, що свідчить про відсутність спадкоємців, що прийняли спадщину, тому суд вважає відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитних коштів з ОСОБА_1, правонаступництво якого в суді не доведено.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 551, 627, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникли з кредитних правовідносин», суд,-
Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: