АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1486/16 Справа № 202/2709/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л. П. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору №CVGWSE00001436 від 30.11.2005року, відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000,0 грн., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.11.2007 року. Зобов'язання за вказаним вище договором було забезпечено договором поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Ацент-Банк». ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 29.11.2013 року, утворилась заборгованість у розмірі 108670,83 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 0,0 грн., заборгованість за відсотками - 21029,05 грн., заборгованість по комісії - 2700,0 грн., пеня у сумі 84941,78 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 98670,83 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,0 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1086,71 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 10000,0 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Так, відповідач ОСОБА_2 судову повістку про слухання справи 03.02.2016 року отримав 04.01.2016 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 82). ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 30.11.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CVGWSE00001436, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 15000,0 грн., строком по 30 листопада 2007 року, зі сплатою 24,0 % річних (а.с. 9-10).

Також, на аркуші справи міститься копія договору поруки №167, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» 20.10.2010 року в порядку забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №CVGWSE00001436 від 30.11.2005 року, відповідно до якого розмір відповідальності поручителя ПАТ «Акцент-Банк» перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 10000,0 грн.

Встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором №CVGWSE00001436 від 30.11.2005 року, станом на 29 листопада 2013 року, банком нарахована заборгованість в сумі 108670,83 грн., відповідно до якої заборгованість за тілом кредиту відсутня, сума заборгованості за відсотками за користування кредитом - 21029,05 грн., сума заборгованості по комісії - 2700,0 грн., розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту - 84941,78 грн. Викладене стверджується представленим банком детальним розрахунком заборгованості (а.с. 5 - 6, 91 - 95) та витягом з особового рахунку за кредитним договором, що долучений до матеріалів справи.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, де передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зокрема, роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 не ухилявся та сприяв виконанню своїх зобов'язань за кредитним договором, періодично погашав заборгованість; враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, - колегія дійшла висновку, що нарахований банком розмір пені повинен бути зменшений до достатнього та необхідного розміру - 20000,0 грн. Також, з відповідача ОСОБА_2 на користь банку підлягають стягненню прострочені відсотки за користування кредитом - 21029,05 грн. та прострочена комісія в розмірі 2700,0 грн., розмір яких підтверджується представленим банком детальним розрахунком на а.с. 91 - 95. Отже, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку складає 43729,05 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заборгованість за тілом кредиту відсутня у зв'язку із зміною, в інтересах клієнта, порядку погашення заборгованості, що підтверджується службовою запискою банку від 23.02.2010 року «Про корегування погашення заборгованості по клієнту ОСОБА_2.» (вказана записка долучена до матеріалів справи в судовому засіданні 03.02.2016 року), в якій зазначається, що суми погашення кредиту 1254,69 грн., 1000,0 грн., 6000,0 грн. направлено на погашення заборгованості в наступному порядку: прострочене тіло, прострочені відсотки, нараховані відсотки, тіло кредиту, прострочена комісія, нарахована комісія і пеня.

На викладені вище обставини місцевий суд уваги не звернув, що спричинило ухвалення незаконного рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія зауважує, що підстави для вирішення питання про застосування позовної давності, передбачені ч. 3 ст. 267 ЦК України, - відсутні.

Крім того, районний суд не звернув увагу на положення ч. 1 ст. 1 ГПК України, де закріплено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що провадження стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 437,29 грн.

Банком не представлено доказів на підтвердження факту оплати витрат на юридичну допомогу у сумі 3200,0 грн., тому вимога про стягнення на користь банку витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Провадження стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором №CVGWSE00001436 від 30.11.2005 року, станом на 29.10.2013 року, у сумі 43729 (сорок три тисячі сімсот двадцять дев'ять) грн. 05 коп., яка складається із заборгованості за відсотками у розмірі 21029,05 грн., заборгованості по комісії в розмірі 2700,0 грн., пені у сумі 20000,0 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в сумі 437 (чотириста тридцять сім) грн. 29 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді