АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1641/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/49/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 13 листопада 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на дії державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13.11.2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її такою, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при постановленні ухвали судом не враховано вимоги ст.ст.33, 54 ЗУ "Про іпотеку", згідно яких звернення стягнення на іпотечне майно здійснюється на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса, а на час проведення опису та накладення арешту на квартиру ні судового рішення про звернення стягнення на заставлене майно, яке б набрало законної сили, ні виконавчого напису нотаріуса про задоволення вимог іпотекодержателя ПАТ "Універсал Банк" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - описану квартиру не існувало, в зв'язку з чим вважає, що у ДВС не було підстав для звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки, для задоволення вимог ПАТ "Універсал Банк" не пов'язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Також вважає, що судом безпідставно не враховано вимоги ст 379 ЦПК України, оскільки описане майно (квартира) є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в той час як арешт на всю квартиру накладено державним виконавцем лише за виконавчим листом про стягнення коштів одного з подружжя (ОСОБА_1) без визначення його частки у майні, що є спільною сумісною власністю. Також ухвала суду є необгрунтованою в частині відхилення доводів її скарги що стосуються перебування описаного майна в заставі АКБ "Форум".

У поданих апеляційному суду письмових запереченнях Перший відділ ДВС апеляційної скарги не визнав, вважаючи оскаржувану ухвалу законною й такою, що скасуванню не підлягає. Звертає увагу на те, що доводи, наведені апелянтом, не відповідають дійсним обставинам справи. В запереченні зазначає, що на виконанні відділу ДВС знаходиться два (а не один, як стверджує скаржник) виконавчих документа про стягнення з ОСОБА_1 і про її чоловіка ОСОБА_2 солідарно в користь ПАТ "Універсал банк" заборгованості за кредитним договором. Згідно Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про стягнення заборгованості повинно виконуватися за рахунок усього майна боржника. Крім цього банк, з врахуванням вимог ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" письмово повідомив ДВС про наявність договору іпотеки й просив рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором першочергово виконувати за рахунок проведення стягнення на квартиру. ОСОБА_1 не надано жодного доказу про те, що рухоме майно набуте під час шлюбу. Крім цього, звертає увагу на відсутність рішення суду про звільнення описаної квартири з-під арешту з підстав, що вона належить іншим особам, а не боржникам за виконавчими провадженнями.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони у судове засіданні не з'явилися і про причини неявки суд не повідомили, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд обґрунтовував свої висновки тим, що дії державного виконавця по опису та накладенню арешту на майно є правомірними, проведеними у відповідності до закону, а ОСОБА_1 не представлено доказів про належність описаного майна іншим особам, в тому числі до спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він зроблений відповідно до вимог закону, на підставі наявних у справі доказів.

На виконанні у Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції знаходяться виконавчі провадження №№ 46019076, 46018967 щодо примусового виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським міськрайонним судом 15 травня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості за кредитним договором № 080-2008-2018 від 11 червня 2008 року у розмірі 86943,89 доларів США, що складає 694942,51 грн., а також судового збору на суму 3654 гривні(а.с.146-147).

19.01.2015 року державним виконавцем у зазначених виконавчих провадженнях винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та надано боржникам строк до 25.01.2015 року для добровільного виконання судового рішення (а.с.148-149).

Зазначені постанови про відкриття виконавчих проваджень було надіслано боржникам на адресу, зазначену у виконавчих листах рекомендованою кореспонденцією (а.с.161-162).

З метою перевірки майнового стану боржників державним виконавцем надіслано запити до АВС-Реєстр, Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Головного управління Держземагенства у Тернопільській області, УДАІ УМВС України в Тернопільській області, інспекції державного технічного нагляду щодо надання інформації про наявність майна та поточних рахунків, що зареєстровані за ОСОБА_1, ОСОБА_3

За ОСОБА_1 у приватній власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_2 в м.Тернопіль із типом обтяження іпотека на підставі договору іпотеки від 11.06.2008 року, іпотекодержатель ВАТ "Унверсал банк" (а.с.150-153).

05.02.2015 року державним виконавцем першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ОСОБА_3, які надіслані боржникам супровідними листами від 05.02.2015 року № 471206/34/4 та № 471606/34/04. Крім цього, 05.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржників.

30.07.2015 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 надіслано вимогу № 3105006-34/-04 щодо примусового виконання рішення суду, яке призначене на 16-00 год. 06 серпня 2015 року.

Виходом державного виконавця 06.08.2015 року за місцем виконання виконавчих листів у м.Тернопіль по вул.Карпенка 12б/3 встановлено, що перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим через не відкриття дверей мешканцями зазначеної квартири.

Згідно актів опису й арешту майна від 09.09.2015 року, складеним державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції описане нерухоме майно, а саме двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_1, а також рухоме майно, а саме телевізор марки «Еlectron», морозильна камера марки «Аtlant», міні-хлібопекарня «LG», мікрохвильова піч «ALASKA», пральна машина «BOSH», телевізор марки «SAMSUNG» (а.с.132-135).

У відповідності до ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 31 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.23 своєї постанови від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі ст.52 Закону "Про виконавче провадження" у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наведений у додатку до Закону про виконавче провадження перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (ч.5 ст.52 Закону "Про виконавче провадження"). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Проте відмову державного виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнано в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що цією вимогою не порушено інтересів стягувача й не ускладнено виконання рішення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог ст.63 Закону "Про виконавче провадження", крім звернення стягнення на предмет іпотеки.

Встановивши відсутність порушень ЗУ "Про виконавче провадження" у діях державного виконавця при виконанні рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь ПАТ "Універсал банк" заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом при постановленні ухвали вимог ст.ст.33, 54 ЗУ "Про іпотеку" з підстав, що на час опису та арешту майна були відсутні як рішення суду про звернення стягнення предмет іпотеки - квартиру, так і виконавчий напис нотаріуса, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ЗУ "Про виконавче провадження" при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості передбачає проведення стягнення такої за рахунок усього майна боржника, й з врахуванням відсутності у боржників коштів на рахунках в банку та інших установах, на які звертається першочергове стягнення, відсутності необхідної кількості рухомого майна для погашення боргу за виконавчими листами, а також з врахуванням того, що стягувачем у справі про стягнення заборгованості й іпотекодержателем за договором іпотеки від 11.06.2008 року є ПАТ "Універсал банк", якому відомо про звернення стягнення на майно - квартиру, а договір іпотеки укладався для забезпечення саме цієї заборгованості, що стягнута рішенням суду, опис та арешт квартири в ході виконання рішення суду про стягнення заборгованості жодним чином не порушуватиме прав ні стягувача, ні боржників, а навпаки сприятиме своєчасному виконанню рішення суду.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом при постановленні ухвали вимог ст.379 ЦПК України, яка передбачає виділення частки співвласника у майні для виконання рішення суду про звернення стягнення на майно одного з співвласників колегія суддів вважає безпідставними, оскільки боржниками у виконавчому провадженні є як скаржник ОСОБА_1, так і її чоловік ОСОБА_3, і виконання рішення суду передбачає солідарне стягнення заборгованості з обох боржників, у зв'язку з чим виділення часток кожного із співвласників у спільному майні подружжя правового значення для виконання рішення суду про стягнення заборгованості за рахунок наявного у боржників майна - квартири не має жодного правового значення. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, що описане майно є об'єктом права спільної сумісної власності.

Такими, що спростовуються матеріалами справи є й доводи апеляційної скарги, що виконання рішення суду проводиться лише за виконавчим листом, боржником у якому є ОСОБА_1, оскільки як встановлено в ході розгляду справи судом на виконанні Першого відділу ДВС знаходиться два виконавчих провадження про солідарне стягнення в користь ПАТ "Універсал банк" заборгованості за кредитним договором, боржниками у яких є як ОСОБА_1, так і її чоловік ОСОБА_3

Доводи скаржника ОСОБА_1 щодо неправомірності дій державного виконавця в частині опису та арешту рухомого майна: телевізора "Електрон", морозильної камери "Атлант", мініхлібопічки "LG", Мікрохвильової печі "Аляска", пральної машини "BOSH", телевізора "SAMSUNG" з підстав, що дане майно перебуває в заставі банку АКБ "Форум" колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі договір застави переліченого майна від 0008 від 09.07.2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи скаржником (а.с.128-129), за відсутності даних що кредит банку АКБ "Форум" на день винесення постанови про арешт цього майна, не повернуто, на думку колегії суддів, не може бути підставою для скасування відповідної постанови державного виконавця від 09.09.2015 року. Крім цього, у випадку порушення даною постановою прав і законних інтересів АКБ "Форум", останній не позбавлений права звернення до суду за їх захистом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвала постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.312 Цивільно-процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4; 315 ч.ч.1,2; 317 ч.1, 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільно-процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 13 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б.Щавурська

Судді : Н.Є.Фащевська

М.В.Ходоровський