АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNU0GK00001136, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 40000,0 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевою датою повернення кредиту 12.04.2014 року. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 25.10.2013 року, утворилась заборгованість у розмірі 121260,61 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом - 37013,14 дол. США, заборгованість за відсотками - 32558,49 дол. США, заборгованість по комісії -5044,39 дол. США, пеня - 46644,59 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 квітня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно загальною площею 33,60 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1. Тому позивач просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на будинок загальною площею 33,60 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом його продажу з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою, а також висилити відповідача та інших осіб, які проживають та/або зареєстровані в цьому будинку; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Заочним рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року позовні вимоги банку задоволені частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNU0GK00001136 від 12.04.2007 року в розмірі121260,61 дол. США, звернуто стягнення, згідно іпотечного договору №DNU0GK00001136 від 12.04.2007 року, на предмет іпотеки - будинок загальною площею 33,60 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною, яка встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 3441,0 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою; висилити відповідача та інших осіб, які проживають та/або зареєстровані в житловому будинку по АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачем надано суду копію кредитного договору №DNU0GK00001136, укладеного 12.04.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 40000,0 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевою датою повернення кредиту 12.04.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 12 квітня 2007 року у письмовій нотаріальній формі між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки нежитлової будівлі, згідно якого відповідач надала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: в літ. А-3 на 1 поверсі в прим. 2 поз. 9 площею 33,6 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15 - 17).

Крім того, у п. 7.3 кредитного договору №DNU0GK00001136 вказано, що предметом іпотеки є «парикмахерська, що знаходиться в АДРЕСА_1

Позивачем надано розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором, згідно якого, станом на 25.10.2013 рік наявна заборгованість у розмірі 121260,61 дол. США (а.с. 5 - 8).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», з відповідними змінами та доповненнями, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що банк просить суд звернути стягнення на будинок загальною площею 33,60 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1 та висилити осіб, що проживають або зареєстровані у ньому, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вказане нерухоме майно не є предметом іпотеки.

З наведених вище доказів вбачається, що предметом іпотеки є нежитлове приміщення, що розташоване в літ. А-3 на 1 поверсі в прим. 2 поз. 9 площею 33,6 кв.м. , що знаходиться у будинку АДРЕСА_2а.с. 15 - 17). Позовна вимога про звернення стягнення саме на вказане майно - позивачем не заявлена.

Згідно листа №20 від 16.09.2015 року голови квартального комітету Амур-Нижньодніпровського району АДРЕСА_1 знаходиться трьохповерхова адміністративна будівля, в якій розташовані компанія «ІНФОРМАЦІЯ_1», ательє з пошиття одягу «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 81).

Колегія наголошує, що виселення фізичних осіб із нежитлового приміщення не передбачене ні нормами діючого законодавства, ні умовами вказаних вище договорів.

Наведене свідчить про неповне з»ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність у оскаржуваному рішенні обставин, що мають значення для справи, які районний суд вважав встановленими, невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Отже, колегія дійшла висновку, що при розгляді даної справи, згідно вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді