АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/605/15-ц Головуючий в І інстанції: Скорик С.А.
Номер провадження 22ц - 791/185/2016 Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Бугрика В.В.

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.

секретаря Прушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 27 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: виконком Комсомольської районної у м. Херсоні ради в особі органу опіки та піклування про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним та витребування квартири з чужого незаконного володіння, а також зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи: виконком Комсомольської районної у м. Херсоні раді в особі органу опіки та піклування, відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Комсомольського РВ УМВС України в Херсонській області про усунені перешкод в користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Фондом державного майна м. Херсона від 19.01.2005 р. та договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. від 04.04.2011р. За вищевказаною адресою зареєстрована та постійно проживає малолітня сестра власника квартири - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4. Факт реєстрації малолітньої особи підтверджується довідкою № 020 «А» від 28.01.2015 р., виданої ДП АТ житлово - експлуатаційним управлінням «Будмеханизація» станом на 28.01.2015 р. Також у вищевказаній квартирі зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_2 (власник квартири), ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які є батьками власника квартири. 18.10.2012 р. власниця квартири ОСОБА_2, шляхом видачі нотаріально посвідченої довіреності з правом передовіри повноважень третім особам, уповноважила своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 управляти та розпоряджатися незалежно один від одного усім належним їй рухомим та нерухомим майном. 26.11.2014 р., ОСОБА_4, діючи на підставі вищевказаної довіреності від імені ОСОБА_2, уповноважив ОСОБА_6 управляти та розпоряджатися усім належним ОСОБА_2 рухомим та нерухомим майном, видавши довіреність, яку посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В.

У подальшому, ОСОБА_6, діючи від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклав договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_6 з ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О. 06.01.2015 р. В цей же день, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування вищевказаної квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О.

Оскільки на момент укладання договору купівлі - продажу квартири в цій квартирі проживала, як член сім'ї власника та була зареєстрована малолітня ОСОБА_3, а згоди органу опіки та піклування на укладання цього договору не було, посилаючись на ч. 4 ст. 29 ЦК України, ст. 56 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. 1 ЗУ «Про попередження насильства в сім'ї», ст. 17, ст. 18 ЗУ « Про охорону дитинства», ст. 12 ЗУ «Про основу соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч. 7 ст. 7 СК України, ст. 3 Конвенцію про права дитини, лист Міністерства Юстиції України від 25.07.2006р. № 19-50-556 «щодо отримання згоди органів опіки та піклування», ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 203 ЦК України, ст. 215 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, ст. 330 ЦК України, просили суд визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 06.01.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 5; витребувати з чужого незаконного володіння, а саме від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_7., визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_7, судові витрати покласти на відповідачів.

Враховуючи те, що реєстрація позивачів перешкоджає власнику квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_7 в користуванні вищевказаною квартирою, він звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив суд позбавити права користування цією квартирою ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_9

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, а в задоволені зустрічного позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності від 19.01.2005 р., яке видане Фондом комунального майна м. Херсона, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_10, на праві приватної, спільної сумісної власності, про що є відповідна реєстрація в ХДБТІ, відповідно до витягу 29502586 від 31.03.2011р. У подальшому, а саме 04.04.2011р. ОСОБА_8 подарувала належну їй 1/2 частину вищевказаної квартири ОСОБА_2, що посвідчено приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Палієнко У.О.

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 18.10.2012 р. ОСОБА_2, уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які діють як разом так і окремо один від одного, управляти та розпоряджатися усім належним їй, як рухомим так і нерухомим майном, шляхом укладання цивільно - правових договорів, у тому ж числі договорів купівлі - продажу, як рухомого так і нерухомого майна, за ціною та на власний розсуд. У подальшому, а саме 26.11.2014 р. ОСОБА_4, який діє від імені та інтересах ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_6 управляти та розпоряджатися усім належним його довірителю, як рухомим так і нерухомим майном, шляхом укладання цивільно - правових договорів, у тому числі договорів купівлі - продажу, як рухомого так і нерухомого майна, належного його довірителю, що посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В.

Використовуючи вищевказані повноваження, надані йому ОСОБА_4, 06.01.2015 р. ОСОБА_6 укладає з ОСОБА_5 договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_9 власником якої є ОСОБА_2 В цей же день, ОСОБА_5, як новий власник вищевказаної квартири, укладає з ОСОБА_6 договір дарування цієї квартири, про що свідчить договір дарування від 06.01.2015 р., який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О.

05.02.2015 р. ОСОБА_6, як новий власник квартири АДРЕСА_9 продає квартиру ОСОБА_7, про що укладається договір купівлі - продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О. та який є останнім власником вищевказаної квартири.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що на момент укладання договору купівлі продажу спірної квартири, а саме 06.01.2015 р. між ОСОБА_6, який діє в межах повноважень наданих йому ОСОБА_4 та в інтересах ОСОБА_2, яка є власником цієї квартири, та ОСОБА_5, права малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є сестрою власниці квартири, на користування квартирою АДРЕСА_10 порушені не були, так як дитина фактично нею не користувалася, як і її батьки та власник цієї квартири.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем проживання її батьків, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місце проживання (Постанова Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-396цс15). ОСОБА_3 проживає разом з батьками в чотирикімнатної квартирі АДРЕСА_5, власником якої є її батько ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності від 23.11.2010 року (а.с.173 т.1), що і підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_4 Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того, чи мають право на користування ним інші особи, зокрема неповнолітні, якщо власник не є їхнім батьком або ж особою, яка його замінює. З урахуванням того, що ОСОБА_2 не була матір'ю ОСОБА_3, або особою, яка її замінює, то вона могла розпоряджатися належною їй на праві власності квартирою без попереднього дозволу органу опіки та піклування на проведення його відчуження. Крім того, позивач не надав суду належних доказів того, що на час укладання договору купівлі продажу (06.01.2015 р.) неповнолітня ОСОБА_3 разом з батьками проживала у спірній квартирі АДРЕСА_10 і потім вони були примусово виселені.

Оскільки колишній власник вищевказаної квартири ОСОБА_2, через уповноважену ним особу, здійснив відчуження квартири на користь іншої особи, позбавивши таким чином себе та членів своєї сім'ї права на користування цією квартирою, колегія суддів погоджується з висновком про обґрунтованість позовних вимог, щодо осіб які втратили право користування зазначеним вище житловим примушенням.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що житлові права малолітньої особи в даному випадку не порушені і нотаріус при посвідченні договору відчуження спірної квартири мав право не витребувати згоду органів опіки і піклування для такого посвідчення.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому нема жодних підстав для його скасування чи змінення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути прийняті до уваги, як значимі, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 27 жовтня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бугрик

Судді: Г.Є.Лісова

Г.В.Семиженко