Справа № 204/5537/16-ц
Провадження № 2/204/2206/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року представник позивача ОСОБА_4, який дії в інтересах - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою м. Дніпропетровськ вул. Дзеркальна, буд.37. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 01.07.2005 року він уклав шлюб з ОСОБА_2, після чого вона зі своїм сином ОСОБА_3 стали мешкати разом із ним у будинку №37 по вул..Дзеркальна в м. Дніпропетровську, який належить позивачу на праві приватної власності. Також, він дав згоду на реєстрацію відповідачів за вказаною адресою. Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинилися на початку 2009 року, тоді ж вони перестали жити разом та вести спільне господарство. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зібрали свої речі з його будинку та пішли. Після цього будь-який звязок між ними було припинено, їх місце проживання або місце знаходження йому не відомі. У травні 2014 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за його ініціативою, шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано. Таким чином, вважає, що відповідачі не проживають у вищевказаному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. За весь час не проживання відповідачі жодного разу не сплачували за комунальні послуги. Тому, він вважає, що порушуються його право власності на вказаний будинок у звязку із наявністю небажаної реєстрації місця проживання відповідачів у будинку, який є його власністю. Такі обставини обмежують його право власності на будинок, оскільки він не має можливості на власний розсуд використовувати житлову площу, безперешкодно відчужувати свою власність шляхом її продажу, передачі у заставу, в оренду, тощо. На підставі викладеного представник позивача був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заявув якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 липня 2005 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №014063, яке видано Красногвардійським відлом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 01 липня 2005 року. Прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінено на «Єлагіна» (а.с.16).

Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1 світланою Петрівною, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 01 липня 2005 року (а.с.17).

Позивач по справі ОСОБА_1 є власником домоволодіння № 37 по вул. Дзеркальна в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 вересня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2659, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с.15), а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7048615, виданого КП «ДМБТІ» 19 квітня 2005 року (а.с.14) .

Згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 13 вересня 2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21 травня 2008 року (а.с.35).

Відповідно до ОСОБА_4 складених головою квартального комітету ОСОБА_7 та підписаних ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 від 11 серпня 2016 року, від 12 серпня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з березня 2009 року, вказаний будинок не навідує, власних речей в квартирі (будинку) не має, будь-яких перешкод у користуванні вказаним будинком їй ніхто не чинить (а.с.19,22,24).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням №37 по вул..Дзеркальна у м. Дніпропетровську, оскільки не проживає там понад рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, будинком №37, по вулиці Дзеркальній у місті Дніпропетровську та вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 37 по вул. Дзеркальна в м. Дніпропетровську задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В ч.1 ст.11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 13 вересня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 з 31 січня 2012 року (а.с.36).

За таких обставин суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за іншою адресою, та жодним чином не порушує права позивача, а тому підстав для визнання його втративши право користування житловим приміщенням - будинком № 37 по вул. Дзеркальна в м. Дніпропетровську, не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком № 37, по вулиці Дзеркальній у місті Дніпропетровську.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 551,20 грн.(п`ятсот п`ятдесят одна гривня, 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез