УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Іваненко Ю.Г., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про поновлення на роботі, за касаційною скаргою Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, вимоги якого уточнила та збільшила в ході розгляду справи, просила скасувати наказ про звільнення її з роботи, поновити її на посаді начальника відділення поштового зв'язку; стягнути 5224 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 14 липня по 14 жовтня 2015 року.

Мотивувала вимоги тим, що позивач з 31 грудня 2014 року працювала начальником відділення поштового зв'язку центру поштового зв'язку № 6 Черкаської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Наказом в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» № 3030-к від 14 липня 2015 року ОСОБА_4 було звільнено з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою довіри.

Позивач зазначила, що 1 липня 2015 року ревізія виявила у Смілянському ЦПЗ недостачу в сумі 51400 грн. Під диктовку осіб, які здійснювали перевірку, ОСОБА_4 написала пояснення про те, що видала з каси колишній працівниці ЦПЗ ОСОБА_5 4000 грн і 12500 грн. ОСОБА_4 пояснила, що 31 грудня 2014 року під час вступу на посаду начальника ЦПЗ позивач виявила недостачу 214000 грн, про що повідомила безпосереднього керівника. Ця нестача виникла з вини попереднього начальника ЦПЗ ОСОБА_5 і частково була погашена нею в 2015 році. Вказувала, що договір про повну матеріальну відповідальність під час переведення на посаду начальника ЦПЗ з нею не укладали, з посадовими обов'язками начальника ЦПЗ не ознайомили.

Позивач вважає, що оскільки в наказі про звільнення не зазначено, фактичної причини іі звільнення, тому вказаний наказ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим звернулась з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року, позов задоволено. Визнано незаконним наказ в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» № 3030-к від 14 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи, поновлено позивача на роботі на посаді начальника відділення поштового зв'язку центру поштового зв'язку № 6 Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Стягнуто з Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на користь ОСОБА_4 5224 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 31 грудня 2014 року № 5576-к ОСОБА_4 в центрі поштового зв'язку № 6 було переведено з посади оператора поштового зв'язку 1 класу (категорія персоналу технічні службовці) на посаду начальника відділення поштового зв'язку (категорія персоналу керівники). 1 липня 2015 року ревізія виявила по місцю роботи ОСОБА_4 недостачу в сумі 51400 грн. Наказом в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 14 липня 2015 року № 3030-к позивача звільнено з цієї посади, на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України - у зв'язку з втратою довіри.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов, виходив із того, що звільнення з підстав втрати довіри було застосовано адміністрацією до ОСОБА_4 як до особи, яка безпосереднього обслуговувала грошові та товарні цінності, однак остання не є такою і тому звільнення є незаконним. У зв'язку із чим, керуючись положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому обґрунтовано відхилив, посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 на посаді начальника ЦПЗ несла повну матеріальну відповідальність згідно з договором від 3 травня 2013 року, підписаним нею під час роботи на посаді оператора поштового зв'язку, оскільки зі змісту даного договору, не вбачається обов'язку позивача щодо безпосереднього обслуговування грошових або матеріальних цінностей.

Відповідно до вимог договору від 3 травня 2013 року, працівник, який обіймає посаду (найменування посади) або виконує роботу (найменування роботи), безпосередньо пов'язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження довірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей, і у зв'язку з цим зобов'язується: а) дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання збитку; б) вчасно повідомляти адміністрації підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати та подавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; г) брати участь в інвентаризації матеріальних цінностей, довірених йому.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збиток завдано не з його провини.

Судом апеляційної інстанції вірно зауважено, що відповідачем не надано постанови чи вироку суду, якими встановлено факт вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень.

Висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з роз'ясненнями викладеними у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року (із змінами і доповненнями).

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
Ю.Г. Іваненко
І.М. Фаловська