Справа № 495/6472/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

09 лютого 2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_4 сільської ради до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про відшкодування втрат та стягнення плати за фактичне використання земельної ділянки у розмірі 15688 грн. 53 коп.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 сільська рада звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про відшкодування втрат та стягнення плати за фактичне використання земельної ділянки у розмірі 15688 грн. 53 коп..

15 грудня 2015 року представник ОСОБА_4 сільської ради надав до суду уточнену позовну заяву про зобовязання укласти договір про відшкодування втрат та стягнення плати за фактичне використання земельної ділянки у розмірі 19396 грн. 20 коп., посилаючись на те, що бюджетний 2015 рік вже завершується, а жодного платежу від відповідачки ОСОБА_2 за користування землею у 2015 році не надходило, тому за період користування землею з 2013 року по 2015 рік включно, сума складає 19396 грн. 20 коп..

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та пояснив, що рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 22.08.2012 року №382-VІ відповідачці ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,23 га., яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради, в межах населеного пункту, в с.Бритівка, провулок Дачний 1, на умовах довгострокової оренди строком на 49 років, для обслуговування будівлі гаражів, які належать відповідачці на праві приватної власності. 22.03.2012 року між ОСОБА_4 сільською радою та відповідачем було укладено Угоду про добровільне внесення плати за користування земельною ділянкою до місцевого бюджету ОСОБА_4 сільської ради Білгород-Дністровського району до укладення договору оренди земельної ділянки. Підставою для укладення даної угоди стало рішення ОСОБА_4 сільської ради від 23.03.2011 року №60-VІ та те, що земельна ділянка займана нерухомим майно відповідачки перебуває у комунальній власності ОСОБА_4 сільської ради та є одним із основних джерел надходжень до місцевого бюджету села. Тому з метою недопущення бюджетних втрат добровільно між сторонами було укладено цю Угоду, згідно угоди відповідачка, як власник нерухомого майна є платником, а позивач - одержувачем плати за землю.

Відповідачка свої зобовязання до цього часу не виконує, плату за землю не вносить та офіційно відмовляється від укладення угоди та займає та користується землею, за період користування землею з 2013 року по 2015 рік включно, сума складає 19396 грн. 20 коп..

В судовому засіданні відповідачка та представник відповідачки уточнені позовні вимоги не визнали, вважають їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статтей 122-124 ЗК України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель державної або комунальної власності відповідних територіальних громад на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Представник позивача ОСОБА_4 сільської ради в позові посилається на те, що спірна земельна ділянка, загальною площею 0,23 га., яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради, в межах населеного пункту, в с.Бритівка, провулок Дачний 1 перебуває у комунальній власності ОСОБА_4 сільської ради.

Але, на вказані твердження представником позивача ОСОБА_4 сільської ради не надано жодного належного доказу, що спірна ділянка дійсно належить до земель комунальної власності ОСОБА_4 сільської ради.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вимога ОСОБА_4 сільської ради про укладання будь-яких угод щодо оренди спірної ділянки є безпідставною та протизаконною, оскільки порушує норми ст.93 ЗК України, де вказано, що орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи, а ОСОБА_4 сільська рада не є а ні власником цієї ділянки, а ні уповноваженою особою, оскільки згідно довідки 6-Зем власником земельної ділянки є СВК ім.Кутузова.

В звязку з цим вимога про сплату «орендної плати» та, нібито, завдану шкоду бюджету ОСОБА_4 сільської ради є нікчемною.

З позовної заяви представника позивача ОСОБА_4 сільської ради вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 зобовязувалась протягом шести місяців завершити розробку та погодження землевпорядної документації, але відповідачка зволікає з поданням на затвердження проекту відведення земельної ділянки.

В матеріалах цивільної справи є довідка фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, з якої вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: провулок Дачний1, с.Бритівка, Білгород-Дністровський район, Одеська область знаходиться в роботі.

Нарахування ОСОБА_4 сільською радою, орендної плати та суми заборгованості, суперечить нормам Податкового кодексу України та чинного законодавства.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2 ст.288 Податкового кодексу), а договір оренди між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 не був укладений.

Плата за землю обчислюється виходячи з бази оподаткування, якою є (п.271.1 ст.271, п.275.1. ст.275) нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, встановленого відповідно до ст.289 Податкового кодексу, а не на власний розсуд позивача.

Суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 сільської ради до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про відшкодування втрат та стягнення плати за фактичне використання земельної ділянки у розмірі 15688 грн. 53 коп. не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_4 сільської ради до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про відшкодування втрат та стягнення плати за фактичне використання земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

.