УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів 24/1» до ОСОБА_6, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Державна служба інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів 24/1», треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Державна служба інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, про визнання недійсним авторського договору, за касаційною скаргою Бойченка АнатоліяВасильовича, який діє від імені Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів 24/1», на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 31 січня 2014 року, просила визнати частково недійсним та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2010 року (реєстровий номер 10-550), видане державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори КовальчукМ.В., в частині права на спадщину за законом на твір: «ІНФОРМАЦІЯ_2 » та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між ВГО «Гільдією кінорежисерів 24/1» та ОСОБА_9 було укладено авторський договір, відповідно до якого позивачу належить виключне право на використання твору. Після смерті ОСОБА_9 майнові права останнього на твір повинні були перейти ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1». Разом з тим під час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_9 нотаріусом були допущені порушення, які призвели до помилкового оформлення спадкового права на твір за донькою спадкодавця ОСОБА_6, що порушує права ВГО «Гільдії кінорежисерів 24/1».

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила суд визнати недійсним авторський договір № Д/1 на передачу виключного права на використання Твору від 07 березня 2003 року, укладений між ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1», ОСОБА_9 та ОСОБА_10

В мотивування вимог посилалася на те, що спірний авторський договір не містить положень щодо визначення твору, право на використання якого передається за договором, розміру та порядку виплати авторської винагороди, а щодо інших умов цього Договору, то враховуючи те, що підпис її батька, ОСОБА_9, міститься тільки на останній сторінці спірного договору, неможливо стверджувати, що він взагалі підписував спірний авторський договір саме на тих умовах, які викладені в ньому.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року первісний позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2010 року (реєстровий номер 10-550), видане державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Ковальчук М.В. в частині права ОСОБА_6 на спадщину за законом на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2». Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним авторський договір № Д/1 на передачу виключного права на використання Твору від 07 березня 2003 року, укладений між ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення районного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_9 не підписував оспорюваний договір, разом з тим ОСОБА_6 пропустила строк позовної давності для звернення до суду із позовом про визнання договору недійсним, а тому свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2010 року в частині права ОСОБА_6 на спадщину за законом на твір: «ІНФОРМАЦІЯ_2» підлягає скасуванню.

Скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_6 законно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2010 року (реєстровий номер 10- 550), видане державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Ковальчук М.В., оскільки авторський договір № Д/1 від 07 березня 2003 pоку є недійсним в силу того, що його не підписано ОСОБА_9

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що строк позовної давності для звернення ОСОБА_6 із позовом про визнання договору недійсним розпочався 25 квітня 2012 року, із даним позовом вона звернулася у квітні 2014 року, а тому строк позовної давності є не пропущеним.

Судами встановлено, що відповідно до авторського договору № Д/1 від 07 березня 2003 pоку автори (ОСОБА_9 та ОСОБА_10.) передали ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» на весь строк охорони авторського права виключне право на використання твору: «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також право забороняти або дозволяти використання твору.

Сторони обумовили, що термін «Твір», який використовується в цьому договорі означає - об'єкт авторського права, що являє собою ілюстрований літературний твір під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також твір образотворчого мистецтва (малюнки козаків), які є невід'ємною частиною анімаційних (мультиплікаційних) фільмів серії «ІНФОРМАЦІЯ_4» і прикладені до цього договору та є невід'ємною його частиною.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина. Державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2010 року на авторські права на твір на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 02 липня 2002 року про реєстрацію авторського права на твір: - «ІНФОРМАЦІЯ_2, автором яких є ОСОБА_9 та на підставі Свідоцтва № НОМЕР_2 від 29 листопада 2007 року про реєстрацію авторського права на твір - «ІНФОРМАЦІЯ_5» - автори: ОСОБА_11, ОСОБА_9, згідно з повідомленням, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки від 16 березня 2010 року, № 16-08/1439.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 січня 2013 року, встановлено, що відповідно до авторського договору № Д/1 від 07 березня 2003 року автори ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передали ВГО «Гільдії кінорежисерів 24/1» на весь строк охорони авторського права виключне право на використання твору, а також право забороняти або дозволяти використання твору «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також твір образотворчого мистецтва (малюнки козаків), які є невід'ємною частиною анімаційних (мультиплікаційних) фільмів серії «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Даним рішенням також встановлено, що оскільки ОСОБА_9 передав виключне право на використання твору «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також твір образотворчого мистецтва (малюнки козаків), які є невід'ємною частиною анімаційних (мультиплікаційних) фільмів серії «ІНФОРМАЦІЯ_4», які прикладені до цього договору ВГО «Гільдії кінорежисерів 24/1» на весь строк охорони авторського права, то відповідно після смерті ОСОБА_9 у ОСОБА_6 як спадкоємиці не могло виникнути право на спадкування майнових прав автора на цей твір, за наявності договорів, які не визнані недійсними.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Не надавши належної оцінки встановленим обставинам справи, апеляційний суд залишив поза увагою те, що позов заявлено безпосередньо до ВГО «Гільдії кінорежисерів 24/1», в той час як сторонами Авторського договору № Д/1 від 07 березня 2003 pоку є автори ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які передали ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» право на використання твору.

За вказаних обставин не може залишатись в силі й рішення суду першої інстанції, оскільки в порушення вимог ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті позовних вимог, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не роз'яснив сторонам права на звернення з клопотанням про залучення ОСОБА_10, або його правонаступників, саме в якості відповідача, а не третьою особою, оскільки без його участі вирішити спір не вбачається можливим.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_6 свої вимоги обґрунтовувала тим, що її батько спірний договір не підписував.

Разом з тим матеріали справи доказів на підтвердження цієї обставини не містять і ОСОБА_6 суду їх не подала.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Для встановлення обставин, на які вказує ОСОБА_6, судом першої інстанції було задоволено її клопотання і ухвалою від 17 липня 2014 року було призначено посмертну почеркознавчу експертизу, а представника ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» зобов'язано надати оригінал оспорюваного договору.

29 липня 2014 року від ВГО «Гільдія кінорежисерів 24/1» були надані пояснення про неможливість надати оригінал договору за підписом директора ОСОБА_12, так як оригінал договору надавався під час розгляду справи за № 2-37/12 Печерським районним судом м. Києва та із матеріалів справи вилучений не був.

Ухвалою апеляційного суду від 10 жовтня 2014 року зазначена вище справа була витребувана та оглянута в судовому засіданні, оригіналу оспорюваного договору матеріали справи № 2-37/12 не містять, хоча згідно із журналом судового засідання останній на п'яти аркушах, не пронумерований та не прошитий, був долучений до справи, відомості про повернення такого договору в матеріалах справи № 2-37/12 відсутні.

Разом з тим судом не було з'ясовано можливості витребування необхідних матеріалів для проведення посмертної почеркознавчої експертизи від інших осіб ,які були авторами спірного договору.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Допущені судами порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, тому рішення судів попередніх інстанцій на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Бойченка Анатолія Васильовича, який діє від імені Всеукраїнської громадської організації «Гільдія кінорежисерів 24/1», задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова