справа № 166/1039/15-ц
провадження №2/166/1/16
РІШЕННЯ

іменем України

10 лютого 2016 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М.,

за участю секретаря Заєць Н.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

10 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом до ОСОБА_3, який обґрунтовує тим, що з 21 листопада 1998 року до 12 травня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У шлюбі за договором купівлі-продажу від 22.01.2003 придбали житловий будинок №1, що на вул.Заболоттівська в смт.Ратне, отримали земельну ділянку площею 1500 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і надвірних споруд, а також земельну ділянку площею 372 кв.м. для ведення особистого селянського господарства.

У 2012 році згідно із рішенням Ратнівської селищної ради від 30.03.12 спільно здійснили внутрішнє переобладнання житлового будинку.

Протягом 2014-2015 року відповідач поводиться неадекватно, був притягнутий до кримінальної відповідальності. З огляду на протиправну поведінку відповідача вона з дітьми проживає хоча і в одному будинку, однак окремо від ОСОБА_3

Просить провести поділ житлового будинку, господарських будівель та надвірних споруд, земельної ділянки для будівництва і обслуговування цих будівель та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визнавши за нею право власності на ? вказаних обєктів нерухомості.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Розглядаючи запропоновані експертом варіанти поділу будинку, просила виділити їй частину будинку, господарських будівель і споруд та частини обох ділянок як другому співвласнику.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, про розгляд справи у його відсутності чи відкладення провадження у справі не клопотав, заперечення проти позову не подав.

За таких обставин суд відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України зі згоди позивача постановляє заочне рішення у справі.

Позов підлягає до часткового задоволення.

Судом установлено, стверджено свідоцтвом про одруження І-ЕГ №018780 від 21.11.1998 та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.05.2008, що сторони з 21 листопада 1998 року по 12 травня 2008 року проживали у шлюбі.

За час перебування у шлюбі згідно із договором купівлі-продажу від 22 січня 2003 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок у смт.Ратне на вул.Заболоттівська, 1.

Відповідно до реєстраційного посвідчення ЮФ №08453, виданого Волинським обласним бюро технічної документації 12.02.2003, вказаний житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Рішенням виконкому Ратнівської селищної ради від 30.03.12 №70 ОСОБА_3 надано дозвіл на внутрішнє переобладнання житлового будинку за вказаною адресою.

За рішенням Ратнівської селищної ради від 24.11.2005 №19/2 ОСОБА_3 передано у власність дві земельні ділянки на вул.Заболоттівська, 1 у смт.Ратне, зокрема одна ділянка площею 1500 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, інша площею 372 кв.м. для ведення особистого селянського господарства, про що свідчать державні акти на право власності на земельну ділянку, відповідно, ВЛ №095912 від 27.12.2005 та ВЛ №095913 від 27.12.2005.

Згідно із ст..22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України) (чинного на час придбання спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст..28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Таким чином, придбаний у шлюбі з ОСОБА_1 ОСОБА_3 житловий будинок на вул.Заболоттівська, 1 у смт.Ратне є спільною сумісною власністю подружжя. За вимогою позивача з огляду на її твердження про неможливість спільного проживання будинок, надвірні споруди та господарські будівлі підлягають поділу між ними в рівних частках.

Відповідно до висновку експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ №8089-8090, 8104-8105 від 28.01.16 за результатами судової інженерно-технічної експертизи ринкова вартість будинковолодіння на вул.Заболоттівська, 1 у смт.Ратне становить 209762 грн., а поділ даного будинковолодіння в натурі можливий за єдиним варіантом.

Із показань допитаного у судовому засіданні експерта установлено, що відсутність інших варіантів поділу будинку зумовлена тим, що даний будинок споруджений у 1925 році й при поділі з метою уникнення руйнування необхідно дотримуватися щонайменших переобладнань. З цих же міркувань виходила експерт, залишаючи у власності позивача весь деревяний сарай та прибудову до нього.

Позивач наполягала на виділенні їй у власність приміщень будинку, відображених на схемі розподілу №1 як другому співвласнику. ОСОБА_1 у судовому засіданні зобовязалася власними силами змонтувати перегородку в приміщенні кухні-їдальні 3 з метою влаштування коридору для входу в кімнату 4, а також демонтувати перегородку між приміщеннями кухні-їдальні 3 та кімнати 5 з метою влаштування житлової кімнати площею не менше 15 кв.м.

Таким чином, суд, враховуючи прохання позивача та проживання із нею трьох дітей, виділяє їй у власність санвузол 6 площею 4,8 кв.м., кухню 7 площею 8, 2 кв.м., а також кімнату 5 площею 17,6 кв.м. (переобладнану з кімнати 5 та кухні-їдальні), а відповідачу - кімнату 4 площею 24,5 кв.м., кухню-їдальню площею 4,8 кв.м., а також прибудову (а) площею 11,6 кв.м.

При поділі надвірних будівель і господарських споруд суд на підставі висновку експерта виділяє у власність позивачу деревяний сарай Б-1 площею 34,40 кв.м., сарай б площею 8,20 кв.м., а також 0,5 частини огорожі. Відповідачу підлягає виділенню убиральня (У) та 0,5 частини огорожі. Крім цього, із пояснень позивача вбачається, що біля будинку споруджено літню кухню гараж, яку остання бажає залишити за відповідачем. Враховуючи із показань експерта самочинність побудови даного приміщення, у звязку з чим воно не було відображено у висновку, тому суд дане приміщення до поділу не включає.

Відтак, з урахуванням виділених сторонам будівель та споруд, фактична частка житлового будинку, надвірних та господарських споруд позивача становить 51 % вартістю 107009 грн, відповідача 49% вартістю 102753 грн.

При цьому, до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає 4256 грн грошової компенсації за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння.

Вирішуючи питання про поділ належних ОСОБА_3 земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 116, 118 ЗК України 2001 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і ст.ст.60, 61 СК України, які були чинними на час приватизації ОСОБА_3 спірних земельних ділянок, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, згідно з ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими обєктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Така правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 № 6-2цс15.

Відтак, оскільки для обслуговування будинку на вул.Заболоттівська, 1 у смт.Ратне ОСОБА_3 виділена у власність земельна ділянка, то в позивача та відповідача, за кожним із яких визнається право власності на частину будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування цих частин будинку.

Схемою розподілу земельної ділянки №2 висновку експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ №8089-8090, 8104-8105 від 28.01.16. передбачено варіант розподілу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку й господарських будівель та надвірних споруд. Враховуючи виділення позивачу приміщень у будинку як другому співвласнику, тому останній підлягає виділу й передбачена схемою частина ділянки для другого співвласника площею 750 кв.м. вартістю 94522,50 грн. Інша частина земельної ділянки площею 750 кв.м. (як першому співвласнику) такої ж вартості із вказаним цільовим призначенням залишається у власності відповідача.

Судом установлено, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований та яка необхідна для його обслуговування.

Однак такий принцип не діє щодо земельних ділянок, які не повязані з житловим будинком, зокрема ділянок для ведення особистого селянського господарства, незважаючи на те, що така ділянка знаходиться за однією адресою, що й будинок.

Враховуючи, що ОСОБА_3 набув ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 372 кв.м. у приватну власність шляхом приватизації, відтак в силу ст..ст.116, 118 ЗК України така ділянка розподілу між подружжям не підлягає.

За встановлених обставин суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ цієї земельної ділянки. Згідно із висновком експерта вартість цієї ділянки становить 23442 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги (95% на суму 201531,50 грн), суд відповідно до ст..88 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат.

Так, частково до стягнення із відповідача підлягає сплачений позивачем і документально підтверджений судовий збір у розмірі 2026 грн (2132,53 грн*95%/100%), а також витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3271,80 грн (3444 грн*95%/100%), загалом на суму 5297,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст. 60, 61, 63, 70 СК України, ст..120 ЗК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Виділити у приватну власність ОСОБА_1 за адресою вул.Заболоттівська, 1 у смт.Ратне Волинської області :

1.частину житлового будинку площею 30,7 кв.м., а саме кімнату 5 площею 17,6 кв.м., санвузол 6 площею 4,8 кв.м., кухню 7 площею 8, 2 кв.м.,

2.сарай Б-1 площею 34,40 кв.м.,

3.сарай б площею 8,20 кв.м.,

4.0,5 частини огорожі,

всього фактична частка житлового будинку, надвірних та господарських споруд становить 51 %,

5.а також частину земельної ділянки площею 750 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, надвірних і господарських споруд, як другому співвласнику, згідно із схемою розподілу земельної ділянки (додаток 2), що міститься у висновку експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ №8089-8090, 8104-8105 від 28.01.16.

Виділити у приватну власність ОСОБА_4 за адресою вул.Заболоттівська, 1 у смт.Ратне Волинської області :

1.частину житлового будинку площею 29,3 кв.м, а саме кімнату 4 площею 24,5 кв.м., кухню-їдальню площею 4,8 кв.м., а також прибудову (а) площею 11,6 кв.м., всього приміщень площею 40,9 кв.м,

2.0,5 частини огорожі,

3.убиральню (У),

всього фактична частка житлового будинку, надвірних та господарських споруд становить 49 %,

4.частину земельної ділянки площею 750 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, надвірних і господарських споруд, як першому співвласнику, згідно із схемою розподілу земельної ділянки (додаток 2), що міститься у висновку експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ №8089-8090, 8104-8105 від 28.01.16.

Зобов`язати ОСОБА_1:

-змонтувати перегородку в приміщенні кухні-їдальні 3 з метою влаштування коридору для входу в кімнату 4,

-демонтувати перегородку між приміщеннями кухні-їдальні 3 та кімнати 5 з метою влаштування житлової кімнати площею не менше 15 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_3 приміщення коридору 1 переобладнати в кухню.

Зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 влаштувати автономні інженерні мережі й виготовити робочу документацію по влаштуванню індивідуальних інженерних мереж та погодити її у встановленому законом порядку з відповідними службами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4256 (чотири тисячі двісті пятдесят шість) гривень грошової компенсації за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5297 (пять тисяч двісті девяносто сім) гривень судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг в 10 - денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ратнівським районним судом за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_5