Провадження № 4-с/369/2/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі: Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.09.2015 р., -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» подав скаргу на постанову державного виконавця, мотивуючи це тим, що 27.02.2014 на адресу відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції надійшов виконавчий лист № 369/2304/13-ц від 02.12.2013, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованості у розмірі 13420,26 грн. та судових витрат у розмірі 229,41 грн,, а всього до стягнення 13649,67 грн.

03.03.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42526499.

03.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42526499.

04.09.2015 р.державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» ВП № 42526499.

Оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.09.2015 та оригінал виконавчого листа заявником отримані 26.10.2015 р.

16.02.2015 заявник звернувся з заявою про надання ходу виконання виконавчого провадження № 42526499 до відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ. Проте відповідь не отримано.

24.06.2015 заявник звернувся до Управління державної виконавчої служби м. Києва зі скаргою на бездіяльність начальника відділу ДВС Києво- Святошинського РУЮ та державного виконавця відділу ДВС Києво- Святошинського РУЮ по ВП № 42526499.

У листі від 28.09.2015 № 54891-2-14/2.2 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надано відповідь на скаргу від 24.06.2015 р.

Відповідно до листа від 28.09.2015 за боржником зареєстровано право власності на ? частину гаражу № 9 за адресою: с.Петропавлівка Борщагівка, вул. Шкільна, 22а, та ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Земельні ділянки за боржником не зареєстровані, також відсутні відкриті рахунки в установах банку та джерела доходів.

Як зазначено у листі, 12.08.2015 на адресу заявнику надіслано пропозицію про авансування витрат на виготовлення технічних документів на нерухоме майно, належне боржнику.

Заявник вважає, що винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною та необгрунтованою, порушує права заявника, прийнята безпідставно, з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства заявник просив суд: постановити ухвалу, якою визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.09.2015 ВП № 42526499 неправомірною та скасувати її. 3обов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції усунути порушення та відновити виконавче провадження (ВП № 42526499) з виконання виконавчого листа № 369/2304/13-ц від 02.12.2013 виданого Києво-Святошинським районним судом Києвської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованості у розмірі 13420,26 грн. та судових витрат у розмірі 229,41 грн. Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції повідомити про виконання ухвали суд та заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

В судове засідання скаржник не зявився, до суду надав заяву де просив справу слухати у відсутність представника скаржника, скаргу підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Cуд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення скарги частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених у цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обовязки і права державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» , серед яких, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; накласти арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах; викликати громадян та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а у разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках передбачених законом; при виконанні судових рішень безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в уставленому порядку із залученням працівників внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке законом можливе звернути стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В редакції Закону України «Про виконавче провадження» станом на 23.06.2010 року встановлювалось що у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначає що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні в відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області знаходились на виконанні виконавчий лист № 369/2304/13-ц від 02.12.2013, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованості у розмірі 13420,26 грн. та судових витрат у розмірі 229,41 грн,, а всього до стягнення 13649,67 грн.

03.03.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42526499.

03.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42526499.

04.09.2015 р.державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» ВП № 42526499.

Ст. 383 ЦПК України передбачає що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскаржувану постанову та оригінал виконавчого листа стягувач за виконавчим провадженням отримав 26.10.2015 р.

Відповідно до листа від 28.09.2015 р. за № 54891-2-14/2.2 за боржником ОСОБА_1 зареєстровано право власності на ? частину гаражу № 9, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,с.Петропавлівська Борщагівка, вул. Шкільна, 22 а та на ? частину квартири, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, вул. Шкільна, 22 а, кв. 58.

Як вбачається з вищевказаного листа на адресу стягувача надіслано пропозицію про авансування витрат на виготовлення технічних документів на нерухоме майно належне боржнику. Проте даний лист заявник не отримував.

Тому суд, приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної постанови від 04.09.2015 року, та необхідності зобовязання державного виконавця державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області вчинити дії щодо скасування даної постанови, тим самим задовольнивши скаргу частково.

На підставі ст. 1, 11, 47 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 60, 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.09.2015 р.- задовольнити частково.

Визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчого провадження № 42526499 від 04 вересня 2015 року неправомірною.

Зобовязати державного виконавця державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київськй області вчинити дії щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчого провадження № 42526499 від 04 вересня 2015 року.

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів, починаючи з дня наступного після її проголошення.

Суддя: Д. Д. Усатов