Справа № 183/4363/15
№ 2/183/221/16
04 березня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Юрєвої Т.І.,
секретаря Гончарової С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 16.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNP0AE00000309.
Згідно умов кредитного договору, Позивач зобовязався надати Відповідачу кредитні кошти у сумі 17 277,77 доларів США строком погашення до 16.02.2012 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми погашеної в строк заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. І ст.1054 Цивільного кодексу України, по кредитному договору банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Позивач за даним Договором зобовязання виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
Таким чином, у порушенні вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача (банку) достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Станом на 28.05.2015 року заборгованість відповідача за вказаним кредитними зобовязаннями становить 36 363,65 доларів США, яка складається з наступного:
-9 149,56 доларів США заборгованість за кредитом;
-11 529,05 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом;
-579,35доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;
-15 105,69 доларів пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;
Розрахунок суми заборгованості доданий до матеріалів справи.
Отже, враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 363,65 доларів США, що за курсом 21,04 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2015 року складає 765 091,20 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654 грн.
В судовому засіданні представник позивача не зявився, просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, згодний на заочний розгляд справи.
Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлена належним чином.
Суд вважає, розглянути справу за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які містяться у справі, відповідно до ст. 224 КПК України.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Додані до позову документи свідчать про договірні відносини сторін.
Встановлено, що 16.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNP0AE00000309.
Згідно умов кредитного договору, Позивач зобовязався надати Відповідачу кредитні кошти у сумі 17 277,77 доларів США строком погашення до 16.02.2012 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми погашеної в строк заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. І ст.1054 Цивільного кодексу України, по кредитному договору банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Позивач за даним Договором зобовязання виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умові договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до умов кредитного договору ( п.7.1 Договору) Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу Банку на строк з 16.12.2007 року по 16.02.2012 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 20 741,10 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля - 17 100,00 доларів США, в сумі 171,00 доларів США комісія за надання фінансового інструменту, а також у розмірі 34 ( 6,77 доларів США) грн.. для сплати за реєстрацію Предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а у розмірі 3463,33 доларів США на сплату страхових платежів.
Додатковою Угодою №1 від 05.03.2008 року до Кредитного договору № DNP0AE00000309 від 16.02.2007 року: сторони домовились укласти пункт 34,2 договору застави в наступній редакції:
-Погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку:
-Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячним й платіж) у сумі 427,02 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам винагороди.
Дана додаткова угода набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань за договором застави.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача (банку) достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору, Відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати погашення кредиту, згідно Графіку погашення кредитної заборгованості та погашати щомісячно проценти за фактичне користування кредитними коштами.
Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
Строк дії договору закінчився 16.02.2012 року.
Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.
У відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення,що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій,посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.
У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогою кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником платежами відповідно до Графіку, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту ( місяця дня) невиконання позичальником кожного з цих зобовязань.
Аналізуючи умови договору, який був укладений між сторонами, суд прийшов до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом , повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Згідно розрахунку заборгованості, що наданий відповідачем в матеріалах справи, вбачається, що погашення відсотків за кредитом 22 квітня 2010 року.
З розрахунку вбачається, що 20.01.2014 року відповідачем здійснений платіж на суму 5 280,87 грн., який зарахований на погашення заборгованості пені.
Згідно акту прийому автомобіля від 07.10.2010 року ОСОБА_1, який допустив прострочку кредиту по кредитному договору № DNP0AE00000309 від 16.02.2007 року, згідно договору застави здав «Приватбанку» залоговий автомобіль на реалізацію по ринкової ціні і отримані гроші від реалізації направити на погашення заборгованості.
Банк прийняв в на себе зобовязання щодо реалізації залогового автомобіля, але тільки у січні 2014 року він від реалізації автомобіля отримав суму від продажу автомобіля і зарахував її в рахунок погашення заборгованості за пеню.
Суд вважає, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку.
Банк звернувся до суду з позовом у липні 2015 року, а заборгованість по кредиту виникла у 2010 році, тому позивач звернувся до суду з позовом зі спливом строку позовної давності.
Тому дії банку, повязані з внесенням платежу 20.01.2014 року не відносяться до дій Позичальника, тому вважати, що відповідач зробив дії, які свідчать про перебіг строку позовної давності підстав не має.
Сплив позовної давності, про застосування якого просить відповідач, є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України.
Таким чином, позивачем було пропущено позовну давність по всім щомісячним платежам.
Враховуючі вищевказане, суд вважає у позові Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстав для стягнення на користь позивача судового збору не має.
На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 525, 526, 543, 554, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88, 213, 215 ЦПК України, суд, -
У позові Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Дніпропетровської через Новомосковський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Т.І. Юрєва