Справа № 490/9668/16-ц
н/п 2/490/3481/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

05 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньої заробітної плати за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 4301,99 грн. середньої заробітної плати за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі та 3361,00 грн. компенсації за невикористані відпустки, посилаючись на вимоги Закону України «Про державну службу».

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2016 року виизнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу реформування державної власності та інформатики Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника відділу реформування державної власності та інформатики Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12 831 грн. 21 коп. та моральну шкоду у розмірі 300 грн., стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на користь держави судовий збір у розмірі 1 653 грн. 60 коп.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2016 року в частині стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 12831 грн. 21 коп. - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволені цих позовних вимог.В іншій частині постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім тих випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Статтею 11 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1 зазначеного Закону, Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через Регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності. При чому, Регіональні відділення та представництва Фонду державного майна України є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Регіональні відділення та представництва діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.

Таким чином, робота у регіональних відділеннях ФДМУ, пов'язана із безпосереднім виконанням функцій держави, є публічною службою, та регулюється положеннями трудового законодавства із особливостями, встановленими Законом України «Про державну службу».

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини, пов'язані із забезпеченням трудових прав працівників, у тому числі при проведенні реорганізації на підприємстві, в установі, організації, регулюються трудовим законодавством України, зокрема Кодексом законів про працю України, а також законодавством, яке регулює порядок проходження державними службовцями публічної служби.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити позивачу у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И ЛА :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньої заробітної плати за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Роз'яснити позивача, що даний спір підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_2