Справа № 452/3420/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"10" лютого 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кунцік О.С.

з участю секретаря Топорович Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, треті особи Управління Держгеокадастру у Самбіському районі, ОСОБА_3 сільська рада Самбірського району Львівської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації,

встановив :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на обставини викладені в позовній заяві та просить визнати незаконним розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 106 від 18.03.2002 року в частині передачі безоплатно їй у власність земельної ділянки, площею 0,4679 га.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №008183 від 20.03.2002 року, виданного їй на земельну ділянку площею 0,4679 га на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 106 від 18.03.2002 року на ії м'я та скасувати його державну реєстрацію.

29.12.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку ст. 31 ЦПК України та просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №008183 від 20.03.2002 року, виданим на її імя на земельну ділянку площею 0,4679 га на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації №106 від 18.03.2002 року та скасувати його державну реєстрацію.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Львівської області в судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення.

Представники третіх осіб Управління Держземагенства у ОСОБА_2 районі та ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області у судовому засіданні не заперечили проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що позивачка була членом сільськогосподарського кооперативу "Ралівський". Під час розпаювання земель у 1996 році за нею було визначено розмір земельної частки (паю) 1,43 умовних кадастрових гектарів та на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 21.08.1996 роки № 514 було видано сертифікат, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по ОСОБА_3 сільській раді Самбірського району Львівської області за № 550 від 08.05.1997 року.

Як було встановлено в судовому засіданні, 20.03.2002 року на підставі Розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації № 106 від 18.03.2002 року позивачці було видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,4679 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства.

Проте у розпорядженні голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 18.03.2002 року № 106 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної частки (паю) та безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок (паїв) громадянам ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства» ОСОБА_1 не значиться.

Згідно довідки виданої ОСОБА_4 виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області від 30.10.2015 року №2995, відомо, на земельній ділянці (пай) 0,3186 га рілля; 0,1493 га кормові, 0,9621 га рілля, що заборони та арешту не накладалося. Земельні ділянки не обмежені сервітутами та іншими обмеженнями у використанні, вільні від забудови.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме п. 16, 17 громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею Державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм Державних актів на право приватної власності на землю.

Виходячи зі змісту п. 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, позивачка мала право на виділення земельної ділянки відповідно до сертифікату площею 1,43 ум. кад. га.

Усупереч тому, у розпорядженні ОСОБА_2 райдержадміністрації № 106 від 18.03.2002 року "Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної частки (паїв) громадянам ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства була допущена помилка та не вказано ОСОБА_1 у списку громадян про передання у безоплатну приватну власність земельної ділянки громадянам ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області площею 222,23 га, які бажають отримати земельні частки (паї) в натурі згідно одержаного сертифікату та проекту відведення земельної ділянки у зазначених нижче розмірах з врахуванням раніше переданих земельних ділянок і якості грунтів - ОСОБА_3 сільською радою Самбірського району Львівської області.

У відповідності до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Частиною 2 захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З тих підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №008183 від 20.03.2002 року, виданим на імя ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,4679 га на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації №106 від 18.03.2002 року та скасувати його державну реєстрацію.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя