Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1307/15-ц
Провадження № 2/674/66/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку ст.197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 міської ради Хмельницької області

про визнання права власності на спадкове майно

(ціна позову 67300 грн.)

В С Т А Н О В И В :

07 вересня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 24 листопада 2011 року помер її батько ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, житлового будинку та грошових вкладів. Позивачка являється спадкоємицею майна померлого за законом і в установленому порядку прийняла спадщину, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але спадщину на житловий будинок та земельну ділянку під будинком не оформила із-за відсутності правовстановлюючих документів.

Згідно технічного паспорта будинок в с.Заставля Дунаєвецького району зареєстрований станом на 01 січня 1988 року в сільській раді на праві власності на ОСОБА_3. На той час, згідно діючого законодавства, факт реєстрації будинку в сільській раді був достатньою підставою для підтвердження права власності, але на сьогодні нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок вимагає витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Нотаріус згідно постанови від 28 липня 2015 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому за захистом змушена звернутися до суду і просить визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с.Заставля Дунаєвецького району Хмельницької області та на земельну ділянку під даним домоволодінням площею 0,20 га згідно державного акту серії ХМ №041969, кадастровий номер :02:007:0003, що належали померлому 24.11.2011 року, ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та додаткове обґрунтування позовних вимог, в яких зазначила, що право власності на будинок за померлим ОСОБА_3 не зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно і в свідоцтві про право на власність не зазначено адресу спадкового будинку, а відтак нотаріус з цих підстав не може видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно.

Представник відповідача ОСОБА_2 міська рада в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 листопада 2011 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

До маси спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, земельна ділянка площею 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: с.Заставля по вул.Робітничій, 8 Дунаєвецького району Хмельницької області.

Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка, як дочка померлого, є спадкоємицею за законом на майно ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, що підтверджується копіями свідоцтва про народження і одруження та копією спадкової справи №90/2012 зареєстрованої в Лисянській державній нотаріальній конторі Черкаської області 14.05.2012 року.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1083/02-31 від 28 липня 2015 року державний нотаріус Лисянськії державної нотаріальної контори Черкаської області не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, в с.Заставля Дунаєвецького району Хмельницької області та земельну ділянку, які залишилися після смерті ОСОБА_3, померлого 24.11.2011 року, на імя позивача в звязку з неподанням заявником ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на майно (свідоцтва про право на власність на житловий будинок, рішення про забудову, державний акт на земельну ділянку) померлого.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності( ст.392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 райради Хмельницької області 27 січня 1988 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 районної ради народних депутатів № 257 від 17 грудня 1987 року домоволодіння, яке складається з одного житлового будинку і розташоване в с.Заставля Дунаєвецького району дійсно належить ОСОБА_3. Дане домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності від 27.01.1988 року зареєстровано в Кам-Подільському міжміському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 і записано в реєстрову книгу за № 1-12 27 січня 1988 року.

Дані обставини також підтверджуються відповіддю Комунального підприємства ОСОБА_2 районної ради «Інвентарбюро» від 10 лютого 2016 р. № 12 з якої видно, що в с.Заставля Дунаєвецького району за ОСОБА_3 зареєстроване домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності від 27.01.1988 року.

Виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_3 регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції).

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування, а в даному випадку Комунальне підприємство ОСОБА_2 районної ради «Інвентарбюро» зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобовязаний прийняти таку довідку разом з іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що у спадкоємця є правовстановлюючі документи на житловий будинок, який належав померлому 24 листопада 2011 року ОСОБА_3, а саме свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом ОСОБА_2 райради Хмельницької області 27 січня 1988 року і яке є чинним, а тому у позивачки немає перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом .

Судом встановлено, що померлому ОСОБА_3 16 листопада 2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 041939, на підставі рішення сесії № 4 від 25 липня 2003 року Чаньківської сільської ради, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0,20 га,яка розташована в с.Заставля Дунаєвецького району, цільове призначення: для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку - 0,20 га. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі за № 25, кадастровий номер земельної ділянки :02:007:0003.

Те, що ОСОБА_3 є власником вищезазначеної земельної ділянки підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 11.02.2016 наданого відділом Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області.

Відповідно до частин 4,5 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки у позивачки є правовстановлюючі документи на житловий будинок та на земельну ділянку, які належали померлому 24.11.2011 року ОСОБА_3, і відсутність та ненадання їх нотаріусу були перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому заявлений позов є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.1225, 1261, 1268-1270 ЦК України ст. 125 ЗК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику у справах про спадкування», суд-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 67300 грн.) відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук