АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за довіреністю - ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просили стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Договору кредиту від 23.10.2008 року у розмірі 248 431, 32 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 5 713 246, 87 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки Банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі Договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.. 38 Закону України "Про іпотеку", з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих ...документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу іпотеки, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 23.10.2007 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 був укладений Договір кредиту, відповідно до умов якого третя особа отримав у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту 98000, 00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,50% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23.10.2017 року. 29.07.2009 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду до Договору кредиту, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 105340, 21 доларів США, починаючи з 23.11.2008 року зі сплатою 15 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 22.10.2022 року, також був змінений графік погашення основного боргу.

Справа № 754/5495/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11283/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
23.11.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договорами кредиту від 23.11.2008 року між Банком та відповідачем був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО МироникО.В., відповідно до якого в іпотеку Банку передано квартиру АДРЕСА_1. Банк свої зобов'язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а позичальник умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 248431, 32 доларів США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Укрсоцбанк» подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування заявлених вимог, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не правильно прийшов до висновку про те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення з відповідним позовом.

Апелянта вважає, що суд першої інстанції не врахував, що банк протягом всього часу дії договору має право заявити вимогу про дострокове повернення частини кредиту з нарахованими процентами та стягнути сплачені до моменту звернення до суду із позовом щомісячні платежі в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Представник відповідача та третьої особи - ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності апелянта.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 23,10.2007 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 був укладений Договір кредиту, відповідно до умов якого третя особа отримав у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту 98000, 00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,50% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23.10.2017 року.

29.07.2009 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду до Договору кредиту, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 105340, 21 доларів США, починаючи з 23.11.2008 року зі сплатою 15 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 22.10.2022 року, також був змінений графік погашення основного боргу.

23.10.2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договорами кредиту від 23.10.2007 року між Банком та відповідачем був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., відповідно до якого в іпотеку Банку передано квартиру АДРЕСА_1.

Банк свої зобов'язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а позичальник умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 248 431, 32 доларів США.

Також судом встановлено, що 15.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Вказаний виконавчий напис був пред'явлений до виконання до Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, але постановою державного виконавця повернутий Банку у зв'язку із дією мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду звіт про оцінку предмету іпотеки та не заявив відповідного клопотання про призначення експертизи із визначення такої ціни, що позбавляє можливості суд встановити початкову ціну продажу.

Крім того, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, в розрізі того, що вона являється майновим поручителем, а не боржником.

Вивчивши матеріали справи, висновки яких дійшов суд першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно прийшов до висновку про те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення з відповідним показом, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог по суті з інших підстав, а тому не знайшов необхідності у застосуванні строків позовної давності.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що не має підстав для скасування чи зміни рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за довіреністю - ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді