У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4до Товариства власників квартир «Ініціатива», ОСОБА_5 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10 листопада 2012 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір довічного утримання, за умовами якого остання передала їй у власність квартиру АДРЕСА_1, а позивач зобов'язувалась забезпечувати ОСОБА_6 довічним утримання. Крім того, умовами договору було передбачено, що право власності переходить до набувача після державної реєстрації вказаного договору.

Посилаючись на те, що сторони договору мали намір посвідчити його нотаріально, проте ОСОБА_6 раптово померла, просила визнати дійсним договір довічного утримання та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20 травня 2013 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що сторонами договору довічного утримання не було дотримано його обов'язкової форми, а належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 ухилялася від нотаріального посвідчення спірного договору, позивачем не надано. Крім того, й не надано доказів, які б свідчили про те, що саме відповідачами порушуються, не визнаються чи оспорюються права позивача.

З огляду на вказані обставини апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року у справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

Ю.Г.Іваненко

О.В.Кафідова