СЛОВ'ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 243/1450/16-ц 2/243/1049/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

04 квітня 2016 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуюча суддя Неженцева О.В.

при секретарі Дзюба М.О.

за участю представників позивачки ОСОБА_1

Дейниченко В.І.

представника третьої особи Тютюник О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб - Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради, Служби у справах дітей Слов?янської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 за участю третіх осіб - Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради, Служби у справах дітей Слов?янської міської ради про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з його ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки.

Позивачка ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомила.

У позовній заяві позивачкою зазначено про те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з травня 2001 р. до 24 квітня 2007 р., від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_6. З кінця 2006 року відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погіршилися, 24 квітня 2007 року шлюб розірвано. З 2014 року відповідач перестав цікавитися життям доньки, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, не вітає дитину з днями її народження, не купує для неї іграшок, одягу та взуття. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою, яка у повному обсязі займається її вихованням та утриманням. За весь час відповідач ніколи не ставив питання про своє бажання спілкування з дитиню, на участь у її вихованні та житті, матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини без поважних причин, на підставі положень статті 164 Сімейного кодексу України позивачка просила позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_6

Представники позивачки ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності № 1074 від 04.03.2016 р., та Дейниченко В.І., який діє на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 27.01.2016 р., доводи позивачки підтвердили, зазначивши, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не здійснює своїх батьківських обов?язків з її утримання, навіть не спілкується з нею. Окрім того, зазначили, що відповідач перебуває за межами території України, оскільки приймав участь у бойових діях у м.Слов?янську. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_5 про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 04.03.2016 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 16.03.2016 р. та 04.04.2016 р., з роз?ясненням положення ч.4 ст.169 ЦПК України. Але відповідач навмисно не з?являєсться до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відмітки на повернутих конвертах /а.с.51,57,58,60/.

Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.63/.

Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_5 недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.

Представник органу опіки та піклування Слов?янської міської ради - Тютюник О.С., яка діє на підставі довіреності № 29/01-198 від 02.03.2016 р., у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, не відвідує школу, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не підтримує зв?язку із дитиною.

Представник служби у справах дітей Соколова О.С. належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з?явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила прийняти рішення на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини /а.с.32/.

Вислухавши пояснення представників позивача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне.

ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Від шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/. Відповідно до копії актового запису про народження № 156 від 18.02.2004 року, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Підстава запису відомостей про батька - актовий запис про шлюб № 589 від 05.10.2002 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов?янську Слов?янського міськрайонного управління юстиції Донецької області /а.с.29-31/.

24 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов?янську Слов?янського міськрайонного управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 166 про розірвання шлюбу сіж ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 присвоєне прізвище «ОСОБА_4» /а.с.6/.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»( зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Згідно статті 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України « Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Як вбачається із довідки б/н від 03.02.2016 р., виданої Слов?янською міською радою, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом із донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_7 /а.с.38/.

Відповідно до висновка щодо прихильності неповнолітньої дитини до одного із батьків від 29 січня 2016 р., наданого завідувачем кафедри прикладної психології ДДПУ ОСОБА_10 на запит адвоката Дейниченко В.І., батьки дитини ОСОБА_6 розлучені, батька вона не бачила з травня 2014 року. Дитина проживає з бабусею та дідусем, оскільки мати вимушена працювати в іншому місті, навіть в іншій країні. Мати є для дитини найголовнішою людиною, і найбільший відсоток позитивних емоцій пов?язаний саме з нею. Біологічного батька дівчинка в бесіді згадує, на малюнках родини батька взагалі немає. Коли у неї запитують про нього, вона відповідає неохоче. Позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 визнано доцільним, оскільки дитина потребує перебування у позитивному мікрокліматі, який на даному етапі життя їй забезпечує мати, бабуся та дідусь /а.с.36/.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою родини учениці 6-Б класу ЗОШ № 15 м.Слов?янська ОСОБА_6 № 445 від 28.01.2016 р., наданої класним керівником, ОСОБА_6 навчається в ЗОШ № 15 з першого класу. Протягом чотирьох років навчання батько дитини приділяв достатньо уваги вихованню доньки, відвідував батьківські збори, забирав дівчинку зі школи, цікавився її успіхами. Після того, як ОСОБА_6 перейшла до п?ятого класу, ситуація змінилася. Батько перестав відвідувати школу. У класного керівника відсутні відомості щодо місця роботи та проживання ОСОБА_5 Вихованням дитини переважно займається бабуся, яка відвідує батьківські збори, приймає активну участь у заходах класу та школи /а.с.40/.

Відповідно до відомостей КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Слов?янська» № 01-27/54 від 19.02.2016 р., наданих на адвокатський запит, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_7, знаходиться під наглядом амбулаторії № 4 з 04.09.2012 р. На огляди в амбулаторію № 4 зверталась мати ОСОБА_4 та бабуся. Довідки по хворобі дитини на ім?я батьків не видавались /а.с.37/.

Як вбачається з довідки Відділу державної виконавчої служби № 5-315 від 06.02.2016 р., на виконанні у ВДВС Слов?янського МРУЮ перебуває виконавче провадження № 14741670 щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Загальна заборгованість по виплаті аліментів за період часу з 01.07.2010 р. по 01.02.2016 р. становить 32218,00 грн. /а.с.39/. Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 не виконує своїх батьківських обов?язків з утримання доньки ОСОБА_6.

Згідно з довідкою № 257 від 02.02.2016 р., наданою керівником мікрорайону «Сєвєрний», ОСОБА_5, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8, не проживав за адресою: АДРЕСА_7, не приймав участі у вихованні доньки та не надавав матеріальної допомоги на її утримання /а.с.41/.

Відповідно до інформації Слов?янського ВП Краматорського ВП ГУ НПУ в Донецькій області № Д-6аз від 08.02.2016 р., наданої на запит адвоката, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 01.01.2012 р. по 05.02.2016 р. одного разу був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного із порушенням публічного порядку. Інформації про притягнення вказаного громадянина до кримінальної відповідальності за вказаний період часу /а.с.35/.

Під час розгляду справи судом було зроблено ряд запитів для з?ясування наявності у ОСОБА_5 реальної можливості виконувати свої батьківські обов?язки та брати участь у вихованні дитини. Так, відповідно до відомостей КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м.Слов?янськ» № 392 від 29.02.2016 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на стаціонарному лікуванні не знаходився та на диспансерному обліку не перебуває /а.с.27/. Окрім того, відповідно до відомостей КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Слов?янська» № 2/34-16 від 26.02.2016 р. від 26.02.2016 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває у лікаря-нарколога під профілактичним наглядом, на стаціонарному лікуванні не знаходився /а.с.24/. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_5 об?єктивної можливості виконувати свої батьківські обов?язки відносно своєї неповнолітньої доньки.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей у вищевказаних документах та зазначені позивачкою обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої доньки з травня 2014 року.

Судом встановлено, що з травня 2014 р. відповідач ОСОБА_5 не піклувався про дитину, не брав участі в її утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Таким чином, він повністю самоусунувся без поважних причин від участі у житті своєї доньки.

Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради від 11 березня 2016 року № 29/01-226, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_11 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.53/.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу (з травня 2014 року) відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_6, без поважних причин не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про його винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до нього, як батька дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, звідси позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, - таким, що підлягає задоволенню.

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 якимось чином вплине на інтереси дитини, яка самостійно про батька не згадує, теплих почуттів до нього не показує, а навпаки про згадуванні про батька стан дитини напружений та тривожний.

Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Позивачка не вимагала компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і з розглядом даної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева