Справа № 317/3941/15-ц
№/п 2/317/267/2016
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

16 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазова Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, перевіривши виконання вимог ст. ст. 151-153 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

12.02.2016 року позивач ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_3 подав заяву, в якій пославшись на ст. 151-152 ЦПК України та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: Запорізький район, Запорізька область, с. Лежине, вул. Привокзальна, 37, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Заяву обґрунтовано тим, що накладення арешту на нерухому майно, належне відповідачу по справі забезпечить реальне виконання рішення суду.

Крім того, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження будинку на користь третіх осіб, що відповідно призведе до неможливості виконати рішення суду.

У звязку з цим, заявник просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на житловий будинок, що належить відповідачу.

Суд, розглянувши заяву позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 за договором позики передав ОСОБА_2 грошові кошти на суму 64000,00 (шістдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплатила суму боргу за договором позики, тобто предметом спору є грошові кошти, а не нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Невжиття заходів забезпечення, в цьому випадку, не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також слід зазначити, що вартість будинку значно перевищує розмір позивних вимог, а відтак забезпечення позову не буде співмірним із заявленими вимогами.

Крім того, позивач має реальну, гарантовану можливість захистити свої права при вирішенні спору і без забезпечення позову.

За таких обставин в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р.В. Мінгазов