Справа № 149/3503/15-ц
Провадження №2/149/84/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2016 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Клімика К. О.

при секретарі Гавлович Л. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмільника цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області про зобов'язати здійснити призначення та виплату страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника спричинену професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, відповідно до якого просить зобов'язати відповідача здійснити призначення та виплату страхових виплат, у зв'язку зі смертю годувальника, ОСОБА_2, спричинену професійним захворюванням, посилаючись на те, що листом від 16 вересня 2015 року № 01-98 відповідач по справі відмовив їй в призначенні одноразової допомоги.

Відмова Відповідачем мотивована наступним, «Згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, страхування страхові виплати провадяться особам, які мають право на виплати у звязку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. Виходячи з цього право на виплати у звязку зі смертю годувальника настало 22 січня 2015 року, з дня встановлення причинного звязку смерті з раніше одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.». Зазначену відмову позивач вважає незаконною та дії відповідача протиправними, оскільки суперечать законодавству України. Її чоловік помер 29 грудня 2014 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII на який у своїй відмові посилається відповідач. Враховуючи те, що даний Закон не має зворотньої сили, у її випадку відповідачеві слід керуватись Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, який діяв до 1 січня 2015 року. Відповідно до вказаного закону право на страхові виплати настає з моменту смерті її чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а тому вона вважає, що відмова відповідача є неправомірною і просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на письмові заперечення надані до початку розгляду справи. Відповідно до вказаних письмових заперечень відповідач позовні вимоги не визнає повністю посилаючись на те, що відповідно до п. 8 ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, у разі, якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров"я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, при підьвердженні відповідним медичним закладом причинного зв"язку смерті потерпілого з одержанним каліцтвом або іншим ушкодженням - одноразова допомога сім"ї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Згідно п. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII страхові виплати провадяться особам, які мають право на виплату у зв"язку зі смертю годувальника - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. 22 січня 2015 року було встановлено причинний зв"язок зі смертю годувальника (ОСОБА_2В.) з раніше одержаним професійним захворюванням, тобто з цього часу у позивачки настало право на отримання виплати, а тому одноразова допомога в даному випадку не виплачується.

Суд, заслухавши покази сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного:

Відповідно до акту розслідувань професійного захворювання (отруєння) від 24 вересня 2002 року встановлено факт професійного захворювання на виробництві ОСОБА_2 та причинно-наслідковий зв'язок останнього з умовами праці.

ОСОБА_2 помер 29 грудня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-АМ №310392 (актовий запис №01 від 05.01.2015 року). Однак, після проведення судово-медичної експертизи встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням, що підтверджується актом № 1 від 22 січня 2015 року визначення причинного звязку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом.

На підставі зазначеного акту, позивачу видано Вінницьким обласним Центром медико-соціальної експертизи (Вінницька обласна МСЕК №1) довідку про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 22 січня 2015 року із зазначенням дати смерті - 29 грудня 2014 року.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 № 77-УІ11 (далі - Закон № 77), яким викладено у новій редакції Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХІV (далі - Закон № 1 105), і який з 01.01.2015 має назву Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На день смерті ОСОБА_2, який помер 29 грудня 2014 року, діяв Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105- ХІV.

Так, статтею 1 п. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105 "субєкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сімї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик".

Відповідно до п. 13 ст. 1 Закону № 1105 "страхові ризики: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - обставини, внаслідок яких може статися нещасний випадок або професійне захворювання; за соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності - обставина, внаслідок якої застрахована особа або члени її сімї можуть тимчасово втратити засоби існування та потребувати матеріального забезпечення або надання соціальних послуг згідно з цим Законом".

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону № 1105 "страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сімї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг".

До професійного захворювання відповідно до п. 7 ст. 1 Закону № 1105 належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою (ст. 14 Закону № 1 105).

Відповідно до ст. 58 Конституції України "Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи". Таким чином дія Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII на виниклі у позивачки правовідносини не розповсюджується, а слід керуватись нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105- ХІV.

Право на страхові виплати у разі смерті потерпілого врегульовано статтею 41 Закону № 1105. Відтак, право на страхові виплати у позивачки настало з моменту смерті ОСОБА_2 (з 29.12.2014 року), що являється юридичним фактом, підтвердженим правовстановлюючим документом - свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №310392 за актовим записом №01 від 05.01.2015 року, а довідка Вінницької обласної МСЕК №1 від 22.01.2015 року констатувала лише звязок смерті і професійним захворюванням на підставі акту № 1 від 22.01,2015 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213, 215, 235, 294 ЦПК України, ст. ст. 10, 42, 47 Закону України "Про загальнообов"язкове державне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов"язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області здійснити призначення та виплату страхових виплат ОСОБА_1, у зв"язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 спричинену професійним захворюванням.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Клімик К.О.