Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Систем-Інвест», про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив визнати за ним майнові права на квартиру № 139, яка розташована на 10 поверсі у 2 під'їзді в будинку, що будується по АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі договору від 29 грудня 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест» (далі -ТОВ «Світ-Інвест») набуло у товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» (далі - ТОВ «Регіон-Інвест») майнові права на зазначену вище квартиру, оплативши 100 % їх вартості.

Відповідно до договору від 09 листопада 2006 року, укладеного між ТОВ «Світ-Інвест», публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - ПАТ «АКБ «Київ») та ним (ОСОБА_3), він набув у ТОВ «Світ-Інвест» майнові права на квартиру № 139 за вказаною вище квартирою, оплативши 100 % вартості у розмірі 162 415 грн 20 коп.

10 березня 2010 року було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого відповідач зобов'язався добудувати будинок, ввести його в експлуатацію та передати йому (позивачу) у власність вказану квартиру.

Запланований строк введення будинку в експлуатацію - 1 квартал 2013 року.

Посилаючись на те, що на теперішній час будинок в експлуатацію не введений, йому не передано майно у власність, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру № 139, загальною площею 45,88 кв. м, поверх 10, під'їзд 2 в будинку АДРЕСА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» (далі - ТОВ «Київщина-Капітал»), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що 29 грудня 2005 року між ТОВ «Регіон-Інвест», ТОВ «Світ-Інвест»» був укладений інвестиційний договір на будівництво квартири № 139, яка розташована на 10 поверсі у 2 під'їзді в будинку, що будується по АДРЕСА_1 відповідно до якого ТОВ «Світ-Інвест» за рахунок власних чи залучених коштів мало забезпечити інвестування будівництва квартири. Відповідно до зазначеного договору ТОВ «Світ-Інвест» набуло у ТОВ «Регіон-Інвест» майнові права на вказану квартиру, оплативши 100% їх вартості.

09 листопада 2006 року між ОСОБА_3, ТОВ «Світ-Інвест» та ПАТ «АКБ «Київ» був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно із яким позивач набув права вимоги, належної ТОВ «Світ-Інвест», і став стороною інвестиційного договору від 29 грудня 2005 року.

14 листопада 2006 року позивач сплатив 129 748 грн 64 коп. на рахунок ТОВ «Світ-Інвест», проінвестуваши загальну площу квартири № 139 на 10 поверсі у 2 під'їзді в будинку, що будується по АДРЕСА_1 а саме: 45,88 кв.м, тобто виконав зобов'язання в повному обсязі.

У зв'язку із заміною забудовника між позивачем та закритим акціонерним товариством Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» (далі - ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан»), ТОВ «Світ-Інвест», ТОВ «Регіон-Інвест» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відповідач мав добудувати будинок, ввести його в експлуатацію та передати у власність позивача вказану квартиру.

31 серпня 2006 року між ТОВ «Світ-Інвест» та ПАТ «АКБ «Київ» був укладений і нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно із яким ТОВ «Світ-Інвест» передало в іпотеку банку майнові права на об'єкти інвестування в об'єкті будівництва, зокрема і квартиру АДРЕСА_1

29 листопада 2006 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Світ-Інвест» укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 31 серпня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2422, в тому числі і в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1

У запланований строк - 1 квартал 2013 року будинок не введений в експлуатацію.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що внаслідок процедури ліквідації відповідача для задоволення вимог кредиторів шляхом продажу майна або окремої його частини позивач може позбутися своїх майнових прав, які охороняються законом але їм не захищені, у зв'язку із чим вважав за необхідне визнати за ним майнові права на об'єкт спорудження (інвестування).

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі зазначених вище угод від 29 грудня 2005 року та 09 листопада 2006 року ОСОБА_3 набув право вимоги від ТОВ «Регіон-Інвест» належного виконання обов'язку за інвестиційним договором і отримати у власність квартиру АДРЕСА_1

Згідно із п. 3.1 договору про право відступлення від 09 листопада 2006 року право вимоги за основним зобов'язанням переходить від первісного кредитора до нового кредитора після проведення останнім 100% оплати за даним договором. Відповідно до розділу 2 первісний кредитор протягом одного робочого дня після здійснення розрахунків новим кредитором згідно розділу 2 даного договору зобов'язаний передати новому кредитору оригінали документів, визначених в п.1.3 даного договору.

Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору після виконання умов п.3.1 даного договору новий кредитор та боржник вносять відповідні зміни до основного договору шляхом підписання додаткової угоди.

10 березня 2010 року між ОСОБА_3, ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» та ТОВ «Регіон Інвест» був укладений договір відступлення права вимоги (а. с. 17), за яким первісний кредитор та боржник дійшли згоди щодо неможливості виконання боржником інвестиційного договору від 29 грудня 2005 року та додаткових угод до нього (п.1.1 договору), первісний кредитор в односторонньому порядку розриває основний договір (п.1.2 договору) та стає кредитором боржника на суму, сплачену первісним кредитором боржнику відповідно до вимог основного договору, а саме 129 748 грн 64 коп. (п.1.3 договору).

Згідно із п.2.1 договору від 10 березня 2010 року новий кредитор приймає право вимоги.

Тобто, наведені вище умови укладених ОСОБА_3 договорів свідчать про те, що основний договір від 29 грудня 2005 року первісний кредитор ОСОБА_3 в односторонньому порядку розірвав і передав новому кредитору ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» право вимоги до боржника ТОВ «Регіон-Інвест» сплаченої ним суми 129 748 грн 64 коп.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не дослідив вищезазначених договорів та дійшов передчасного висновку про набуття позивачем майнових прав на об'єкт інвестування.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Крім того, на обґрунтування порушення своїх майнових прав позивач посилався на пропуск строку здачі об'єкта фінансування в експлуатацію та припущення відсутніх зловживань невідомих третіх осіб.

Проте суд першої інстанції не надав оцінки тому, що порушення строку введення об'єкта в експлуатацію може виступати лише підставою для притягнення інвестором забудовника до відповідальності, встановленої договором (сплати неустойки за прострочення виконання зобов'язань), однак жодним чином не свідчить про порушення, невизнання або оспорювання його існуючого майнового) права на об'єкти інвестування.

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вищевказане уваги не звернув, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, безпідставно не взяв до уваги та не перевірив у достатньому обсязі доводів апеляційної скарги, не врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постановах від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1502цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик