АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1765/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПодороги В. М., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 та його представника - ОСОБА_9, які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що вона на даний час навчається у Київському Національному університеті харчових технологій та проживає в гуртожитку, за який сплачує її мати. Позивачка вказувала, що отримує стипендію, і інших доходів вона не має, а тому потребує матеріальної допомоги на період свого навчання.

ОСОБА_7 зазначає, що оскільки відповідач ОСОБА_6, який є її батьком, добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча таку можливість має, вона змушена була звернутися із даним позовом до Чорнобаївського районного суду Черкаської області та просила постановити судове рішення, яким стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини його заробітку /всіх видів доходу/ щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на весь період її навчання.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 січня 2015 року залучено до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_7 - задоволено частково.

Призначено стягувати із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2014 року і на весь період її навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_7 23-х річного віку.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість стягнення на користь позивачки ОСОБА_7 із ОСОБА_6 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує у зв»язку із цим матеріальної допомоги, в твердій грошовій сумі 350,00 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів відповідач може сплачувати на користь своєї дочки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 07 серпня 1996 року НОМЕР_1, відповідач ОСОБА_6 є батьком позивачки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 3532 від 29 жовтня 2014 року виданою виконкомом Чорнобаївської селищної ради, ОСОБА_7 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_8.(а.с.6).

Як вбачається із довідки №14-583 від 03 вересня 2014 року ОСОБА_7 є студенткою денної форми навчання факультету біотехнології та екологічного контролю Національного університету харчових технологій, термін якого становить по червень 2017 року (а.с.7).

Згідно довідки №04-24 від 12 лютого 2015 року виданої Національним університетом харчових технологій навчання позивачки ОСОБА_7 не є платним, остання отримує стипендію та проживає у гуртожитку за який платить 2900 грн. щороку (а.с.110).

Сімейним законодавством України обов'язок утримувати не лише неповнолітніх, але і повнолітніх дітей, що зокрема продовжують навчання, покладено на їх батьків (глава 16 СК України).

Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є потреба у зазначеній матеріальній допомозі саме у зв'язку з навчанням, та можливість її надання батьками.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При з'ясуванні матеріального становища платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є працездатною особою із задовільним станом здоров»я, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований приватним підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність, має заборгованість по кредиту.

Оскільки ОСОБА_6 має нерегулярний, мінливий дохід, суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 184 СК України підставно стягнув аліменти на користь позивачки саме в твердій грошовій сумі.

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що мати позивачки, яка залучена до розгляду даної справи в якості третьої особи, має можливість самостійно утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із них, мати позивачки - ОСОБА_8 працює бухгалтером філії-Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» , має невеликий постійний дохід, який не перевищує 1500 гривень на місяць, з якого сплачує дочці за проживання в гуртожитку та надає їй іншу посильну матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції вірно врахував, що окрім оплати за проживання в гуртожитку, ОСОБА_7 потребує надання матеріальної допомоги на інші цілі, оскільки їй необхідно купувати одяг, підручники, канцтовари, продукти харчування, оргтехніку та ін., необхідне для навчання.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що наявна в нього, як підприємця, сума заборгованості перед контрагентами, його фактичний фінансовий стан, збитковість підприємницької діяльності позбавляють його можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, оскільки такі посилання апелянта не підтверджені об'єктивними і переконливими доказами по справі.

Сукупність зібраних по справі доказів об'єктивно свідчить про те, що відповідач ОСОБА_6 може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі, встановленим судом першої інстанції, оскільки визначений судом розмір стягуваних аліментів в 350 гривень щомісячно не позбавляє відповідача всіх доходів і реально не впливає на фінансовий стан та можливість ОСОБА_6 сплачувати на користь повнолітньої дочки аліментів.

Інші доводи, наведені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :