17.10.2016 Єдиний унікальний номер 205/2070/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.03.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало бабі позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті домоволодіння успадкував її син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4 Спадкоємцями за законом в рівних частках були дружина - ОСОБА_5 та діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_6, які отримали свідоцтво про право на спадщину. Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначені свідоцтва не зареєстрували в ДБТІ. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного домоволодіння. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 була його мати ОСОБА_5, яка належним чином прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на час його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_5, оскільки у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що спадкодавець за життя не здійснила реєстрацію права власності.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У своїй заяві до суду позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У запереченнях від 18.04.2016 року представник посилалася на те, що реєстрація права власності на момент виникнення правовідносин була обов'язковою, а, отже, спірний будинок не ввійшов до складу спадщини. Просила відмовити в задоволенні позову.

До суду надійшло повідомлення Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 на підставі договору забудови, виданого 30.08.1953 року райжилуправлінням Ленінської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, посвідченого 01.09.1953 року Другою ДДНК за реєстром № 2-5206.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем після її смерті був ОСОБА_4, який спадкове майно прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

На підставі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 548 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на спірне домоволодіння, яке в рівних частках успадкували дружина ОСОБА_5, діти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.09.1998 року державним нотаріусом Другої ДДНК ОСОБА_7 (а.с. 11). Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за життя не зареєстрували свідоцтво в ДБТІ.

Позивач здійснив державну реєстрацію 1/3 частини спірного домоволодіння на підставі свідоцтва, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2015 року № 46488327 (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті була мати ОСОБА_5, яка належним чином прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на час його смерті (а.с. 20, 24-30).

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5 (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1: 1/3 (належала на підставі свідоцтва від 19.09.1998 року) + 1/3 (успадкована після смерті ОСОБА_6.) = 2/3. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті був син ОСОБА_1, який належним чином прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 20, 52-69).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2013 року» від 01.02.2014 року роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_9 станом на 04.11.2015 року домоволодіння АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 75,1 кв.м., житловою 40,0 кв.м., літньої кухні літ. Б площею 16,6 кв.м., сараю літ. В площею 5,1 кв.м., гаражу літ. Г площею 23,7 кв.м., вбиральні літ. Д площею 1,0 кв.м., № 1-4, І - споруди, вимощення (а.с. 12-18).

Відповідно до розпорядження Дніпропетровського міського голови від 26.11.2015 року № 897-р АДРЕСА_1 (а.с. 86-91).

З огляду на те, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року,ніхто крім позивача не звертався, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 529, 548-549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 15-16, 182, 392, 1218, 1261, 1269-1270 ЦК України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 75,1 кв.м., житловою 40,0 кв.м., літньої кухні літ. Б площею 16,6 кв.м., сараю літ. В площею 5,1 кв.м., гаражу літ. Г площею 23,7 кв.м., вбиральні літ. Д площею 1,0 кв.м., № 1-4, І - споруди, вимощення, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова