Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/6835/16-ц
Номер провадження2/711/2078/16
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя: Дунаєв С.О.
при секретарі: Нарадько Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3,
Відповідач позов не визнав та надав суду заперечення. В обґрунтування заперечень зазначив, що він здійснював реалізацію спірного автомобілю, який був знятий з реєстраційного обліку. Зазначений автомобіль він купив у ОСОБА_3 для перепродажу. Після досягнення домовленості з позивачем він отримав гроші та передав останньому автомобіль. Проте позивач не здійснив оформлення права власності та не зареєстрував зазначений автомобіль. Пізніше зясувалось, що останній власник автомобілю написав заяву про те, що в нього викрали цей автомобіль, у звязку з чим було розпочато кримінальне провадження по факту угону. Оскільки він є добросовісним набувачем автомобілю та належним чином виконав умови договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами, то ніякої шкоди позивачу не завдав, а тому просив відмовити у позові.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, пояснив, що позивач придбав у відповідача автомобіль за усною угодою, але не здійснив реєстрацію права власності в органах МРЕВ. У квітні автомобіль був вилучений у позивача правоохоронними органами, оскільки він перебував у розшуку. На теперішній час автомобіль вже кілька разів перепроданий і невідомо де перебуває. Відповідач не повертає позивачу гроші, тому вважає, що діями відповідача позивачу завдано шкоди. Просив задовольнити позов.
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зазначили, що відповідач ніякої шкоди позивачу не завдав, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Третя особа ОСОБА_3 в суді пояснив, що він придбав спірний автомобіль у ОСОБА_6 з метою його подальшого перепродажу. На момент придбання автомобіль був знятий з реєстраційного обліку. В подальшому він продав цей автомобіль відповідачу, а той позивачу. Ніяких шахрайських дій щодо позивача чи відповідача він не мав наміру вчинити. Правомірність його дій вже була предметом досудового розслідування і кримінальне провадження було закрито. Вважає, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідка ОСОБА_7, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007р.в., номер кузова НОМЕР_1, (далі спірний автомобіль) належав ОСОБА_4. 18.02.2014р. зазначений автомобіль був знятий з реєстраційного обліку для реалізації. Зазначені обставини підтверджуються реєстраційною карткою /а.с.43/.
Позивач не здійснив реєстрацію свого права власності на спірний автомобіль.
На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2014р. спірний автомобіль був переданий слідчим Галченку Д.М., що підтверджується відповідним листом слідчого від 03.01.2015р. /а.с.73/.
В подальшому спірний автомобіль був відчужений ОСОБА_8 на користь інших фізичних осіб, що підтверджується реєстраційною карткою автомобілю /а.с.44/, відповідно до якої 27.06.2014р. автомобіль був знятий з реєстраційного обліку новим власником ОСОБА_9.
На теперішній час місце перебування автомобілю сторонам невідоме.
Тож спір між сторонами виник з договірних правовідносин, що регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК) та іншими нормативно-правовими актами.
Цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності і змагальності (ст.ст.10, 11 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК).
Підставою своїх вимог позивач зазначив неправомірне заволодіння відповідачем його грошима і просить застосувати наслідки неналежного виконання відповідачем, як стороною договору, свого зобовязання.
Разом з тим, відповідно до положень ст.3 ЦК цивільні правовідносини регулюються на засадах свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності. Зміст принципу свободи договору розкривається у статті 6 ЦК, якою передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, і сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Відповідно до положень ст.ст.526, 629 ЦК умови договору є обовязковими для сторін, а зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до таких умов.
Статтею 204 ЦК передбачено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як встановлено судом відповідач був добросовісним набувачем спірного автомобілю і здійснив його продаж позивачу на підставі укладеного сторонами договору купівлі-продажу від 24.02.2014р., дійсність якого сторони не заперечують. Оскільки позивач передав відповідачу кошти, а той передав позивачу автомобіль, то умови договору були виконані сторонами 24.02.2014р. належним чином. На момент укладання сторонами договору купівлі-продажу обставин, які б свідчили про неправомірність дій відповідача, повязаних з укладанням такого договору, судом не встановлено.
Представник позивача підтвердив той факт, що на момент укладання договору, позивачем перевірялися відомості щодо спірного автомобілю про перебування його у розшуку чи в угоні і таких обставин не було виявлено. Отже доводи позивача про неправомірність дій відповідача при продажі спірного автомобілю є необґрунтованими.
Таким чином, суд дійшов висновку, що 24.02.2014р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобілю, умови якого виконані його сторонами належним чином, а відтак підстави для настання відповідальності відповідача за неналежне виконання зобовязання відсутні.
За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів за неналежне виконання умов договору є необґрунтованими.
Щодо доводів представника позивача про завдання шкоди позивачу внаслідок того, що автомобіль вибув з його володіння, то суд зауважує, що відповідно до ст.386 ЦК держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Судом встановлено, що придбаний позивачем автомобіль був вилучений в нього правоохоронними органами. Тож вибуття з володіння позивача належного йому автомобілю свідчить про завдання шкоди його інтересам.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені статтями 1166, 1167 ЦК. Аналіз змісту зазначених норм свідчить, що фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Як встановлено судом передумовою вибуття спірного автомобілю з володіння позивача не була протиправна поведінка відповідача, а отже на нього не може бути покладено цивільну відповідальність за завдану позивачу шкоду.
Враховуючи, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і підстав, викладених у позовній заяві, та надає оцінку правомірності вимог позивача до конкретного відповідача, то позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: ОСОБА_10