АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4258/15-ц 22-ц/774/1165/К/16
Справа № 210/4258/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1165/К/16 Вікторович Н.Ю. Категорія - 27 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Маслової К.В.

за участі: представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Прокопчук Ольги Юріївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2015 року Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 20 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти загальною сумою 90 000,00 доларів CШA з розрахунку 13% річних за користування кредитом на строк з 20 квітня 2007 року по 19 квітня 2018 рік. В частині надання кредитних коштів, ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов'язання виконав.

Виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором було забезпечено порукою відповідно до укладеного Договору поруки №0П від 20 квітня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, згідно з яким поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати за невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 20 квітня 2007 року.

Керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового Кредитора.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08 квітня 2015 року №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконала, про що неодноразово повідомлялась в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 03 серпня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 5 781 890,39 грн., з яких: тіло кредиту - 2 658 206,76 грн.; відсотки - 1 606 347,46 грн.; пеня - 1 421 573,41 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 70 155,87 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 25 606,89 грн. Враховуючи зазначене, Банк набуває право на стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 781 890,39 грн.

На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 20 квітня 2007 року у розмірі 5 781 890,39 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 20 квітня 2007 року у розмірі 5 781 890,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави по 1 827 грн., з кожної окремо, в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Ухвалою суду від 12 січня 2016 року заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд безпідставно дійшов висновку те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Банком були виконані зобов'язання по наданню ОСОБА_2 коштів, оскільки в матеріалах справи відсутній ордер або платіжне доручення на видачу готівки.

Також судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором та в матеріалах справи відсутня довідка НБУ про офіційний курс долара на момент ухвалення рішення.

Позов пред'явлено з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_3 фактично не приймала участі в укладенні договору поруки, заперечує проти його підписання.

Крім того, справу розглянуто з порушенням норм ЦПК України, за відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені тільки про одне судове засідання, на яке не могли з'явитись.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (а.с.28-29) був укладений Кредитний договір №0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти загальною сумою 90 000,00 доларів CШA з розрахунку 13% річних за користування кредитом на строк з 20 квітня 2007 року по 19 квітня 2018 рік (а.с.6-14, 15-18, 20-24).

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с.42-43) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.19, 32, 39-41).

Виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки №0П від 20 квітня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 (а.с.30-31), згідно з яким Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 20 квітня 2007 року (а.с.25-26, 27). Умовами Договору поруки передбачається, що поручитель зобов'язується солідарно з позичальником відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору (а.с.34-38). Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 03 серпня 2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 5 781 890,39 грн., з яких: тіло кредиту - 2 658 206,76 грн.; відсотки - 1 606 347,46 грн.; пеня - 1 421 573,41 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 70 155,87 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 25 606,89 грн. (а.с.33).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» суд першої інстанції виходив з того, щоненалежне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача визначеної останнім суми заборгованості.

Колегія суддів не може погодитись такими з висновками суду виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків обставинам справи та порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З матеріалів справи вбачається, що представнику позивача ПАТ «Дельта Банк» у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції були роз'яснені його процесуальні права та обов'язки, у тому числі і обов'язок з надання доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу свої позовних вимог, але в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України, представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги в якості кредитора до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Копію виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (а.с.39-40), яка міститься в матеріалах справи, колегія суддів не може вважати належним, допустимим та достатнім доказом, в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, на підтвердження переходу права вимоги до позивача за кредитним договором №0 від 20 квітня 2007 року та за договором поруки №0П від 20 квітня 2007 року, оскільки зазначена вказана копія є лише витягом з договору, що позбавляє суд можливості в повному обсязі ознайомитись з його умовами для встановлення правовідносин, що склались між сторонами. Крім того, копія виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 08 грудня 2011 року, яка надана представником позивача, не засвідчена належним чином, а оригінал даного договору до суду надано не було.

Наданий ПАТ «Дельта Банк» витяг з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) (а.с.41) також не можна вважати належним та допустимим доказом по даній справі, так як він не містить підписів сторін договору купівлі-продажу прав вимоги, засвідчений лише представником ПАТ «Дельта Банк», а оригінал додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року до суду не надано, що не дає можливості колегії суддів перевірити достовірність даних викладених у витязі з додатку №1.

Крім того, із наданої копії витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) не можливо встановити складові заборгованості за кредитним договором, не можливо встановити грошову одиницю, на яку позивачем набуто право вимоги за кредитом, оскільки загальний розмір за вказаним витягом заборгованості встановлено 90000 доларів США, проте вказано і фактичний розмір невиконаного зобов'язання у гривневому еквіваленті - 1245875 грн. 57 коп.

На викладені обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про те, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги в якості кредитора за кредитним договором №0 від 20 квітня 2007 року та за договором поруки №0П від 20 квітня 2007 року, тому колегія суддів вважає, що знаходять своє підтвердження доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що представником позивача ПАТ «Дельта Банк» не доведено факту переходу від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за спірними кредитним договором та договором поруки до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не доведено розміру прав вимоги, колегія суддів приходить до висновку, що правових відстав для стягнення з відповідачів заборгованості за даним кредитним договором не має, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв'язку з недоведеністю обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи і неправильним застосуванням судом норми матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: