АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «ВУСО», у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок страхового відшкодування 18 655, 19 грн., 750,00 грн. за послуги евакуатора, 600,00 грн. за послуги експерта, 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно уточнивши позовні вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок страхового відшкодування 10 397,81 грн., 750 грн. за послуги евакуатора, 600 грн. за послуги експерта, та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначав, що 04.07.2015 року о 19.05 на перехресті вул. Дюміна з проспектом Пролетарським у м. Бердянську водій автомобіля «Опель Вектра» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3, рухаючись на червоне світло світлофора, не надав дорогу автомобілю «Опель Корса» д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок чого сталося зіткнення та транспортним засобам завдані механічні ушкодження. Постановою Бердянського міського суду Запорізької області ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього було накладено стягнення. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ СК «ВУСО». Відповідно до звіту № 26 від 11.07.2015 року розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3, складає 19 655,16 грн., розмір франшизи становить 1 000 грн. Позивач зазначав, що відповідач повинен був йому сплатити 18 655, 16 грн. Позивач у передбачений законом строк звернувся до відповідача, однак до теперішнього часу страхове відшкодування не виплачено у повному обсязі. Враховуючи, що курс долара США та Євро по відношенню до гривні збільшився, вважає, що розмір відшкодування шкоди повинен становити 21697,81 грн. та за відрахуванням суми виплаченої відповідачем 11 300,00 грн., позивач вважав, що залишок страхового відшкодування, який має бути стягнутий на його користь становить 10 397,81 грн. Також вважав, що стягненню з відповідача підлягала вартість послуг евакуатора 750,00 грн., вартість послуг експерта 600,00 грн. Позивач вважав, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода у розмірі 5000 грн., яку і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2: в рахунок страхового відшкодування суму 7 236 (сім тисяч двісті тридцять шість) гривень 65 копійок; витрати пов'язані з складанням звіту консультативно-автоекспертим бюро в розмірі 600 (шістсот) гривень; витрати за послуги евакуатора в розмірі 750 (сімсот п'ятдесят) гривень; в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодилось ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що 04 липня 2015 року о 19.05 год. по вул. Дюміна в м. Бердянську водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Опель Вектра» д/н НОМЕР_1, виїхав на перехрестя з проспектом Пролетарський, на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Корса» д/н НОМЕР_2, який рухався по проспекту Пролетарський від залізничо-дорожнього вокзалу та виїхав на вказане перехрестя на зелений сигнал світлофора. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень (а.с.5).

Згідно полісу № АІ/0224964 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 6) на час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «Опель Вектра» д/н НОМЕР_1. (а.с.6).

Згідно із висновком відповідно до звіту № 26 від 11 липня 2015 року вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_2, становить 19 655, 16 грн. (а.с. 12-21).

Відповідно до платіжного доручення № 16689 від 24.12.2015 року на рахунок ОСОБА_2 від ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано в рахунок страхового відшкодування 11 418, 51 грн. (а.с. 70).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, або майну потерпілого.

Відповідно до вимог ст. ст. 33, 33-1, 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем належним чином було повідомлено відповідача про страховий випадок, що видно з повідомлення про настання страхового випадку(а.с.8-9,10).

Як убачається з протоколу огляду транспортного засобу від 09.07.2015 року та Звіту № 26 від 11.07.2015 року про встановлення матеріальної шкоди, нанесеної володільцю автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_3 які були складені суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 у присутності позивача (а.с.12-24). Вартість матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_3, внаслідок пошкоджень останнього при ДТП, складає 19 655 грн.16 коп. Зазгначений акт був використаний позивачем при подальшому визначенні завданої шкоди. Вартість послуг оцінювача склала 600 грн. 00 коп., відповідно до чека про сплату позивачем (а.с.11).

Окрім того, 24.07.2015 року ОСОБА_7, співробітником АК «Укравтоекспертиза», у присутності позивача, було оглянуто транспортний засіб «Опель Корса» д/н НОМЕР_3 та складено акт огляду колісного транспортного засобу (а.с.58).

У подальшому, за направленням СК «ВУСО» - ТОВ «Експерт», у особі спеціаліста в галузі інженерно-транспортних технологій ОСОБА_4 (свідоцтво про кваліфікацію судового експерта №1036 від 29.09.2006 року зі строком дії до 28.09.2012 року) (а.с.65-66) було здійснено розрахунок вартості №41215 відновлювального ремонту від 04 грудня 2015 року (а.с.59-64). Згідно до висновку якого, вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_2, на момент дійсного дослідження складає - 14902,21 грн.

Відновлювальний ремонт автомобіля позивачем не проведено і до теперішнього часу.

Крім того, у суді апеляційної інстанції було встановлено, що позивач первісно звертався до відповідача вчасно, впродовж 30 денного строку - 06.07.2015 року (а.с.8-9,10), однак останнім було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки страхувальник ОСОБА_3 чи його представник не звертались з письмовим повідомленням до ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с.25).

У подальшому, після отримання відповідачем висновку вартості відновлювального ремонту від 04.12.2015 року - 24 грудня 2015 року, останнім, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, було перераховано ОСОБА_2 - 11 418,51 грн., згідно платіжного доручення №16689 (а.с.70).

Відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» не погоджується з розміром доплати страхового відшкодування у розмірі 7 236,65 грн. та посилається на ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої потерпілим відшкодовується оцінена шкода.

Крім того, ПрАТ «СК «ВУСО» посилається на те, що відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» оцінка матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням майна проводиться виключно уповноваженими особами (оцінювачі, експерти) та відображається у відповідних звітах (висновках). Акти виконаних робіт, замовлення-наряди, інші не можуть визначати оцінену шкоду.

Також, ПрАТ «СК «ВУСО» зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано звіт наданий ПрАТ «СК «ВУСО» та безпідставно прийнято за основу звіт наданий Позивачем.

Відповідно до статті 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності -суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Крім того, відповідно абз. 2 п. 5.1 розділу V «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, фонду Державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092: «Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки».

Таким чином, у випадку обстеження автомобіля та подальше складення звіту повинне бути проведено експертом, при тому однією й тою самою особою.

Однак, як було встановлено колегією, огляд автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_3було проведено 24.07.2015 року ОСОБА_7, співробітником АК «Укравтоекспертиза»,а не експертом (оцінювачем) ТОВ «Експерт» (за направленням СК «ВУСО»)ОСОБА_4., яким у подальшому було складено розрахунок вартості №41215 відновлювального ремонту від 04 грудня 2015 року (а.с.59-64).

Тобто, автомобіль «Опель Корса» д/н НОМЕР_3не було оглянуто тією ж особою, що згодом склала звіт - сертифікованим оцінювачем.

А отже, розрахунок вартості №41215 відновлювального ремонту від 04 грудня 2015 року (а.с.59-64) не є складеним у відповідності до вимог законодавства, відтак не є належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної Позивачу шкоди. Натомість, наданий Позивачем Звіт № 26 від 11.07.2015 року про встановлення матеріальної шкоди, нанесеної володільцю автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_3 було складено незалежним оцінювачем автотранспортних засобів ОСОБА_6 (а.с.23-24) після огляду автомобіля здійсненого особисто незалежним оцінювачем автотранспортних засобів ОСОБА_6, як сертифікованим оцінювачем та у присутності позивача, тобто у повній відповідності до вимог абз. 2 п. 5.1 розділу V «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затвердженої Наказом Мінюсту України, фонду Держмайна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 та ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно оцінив докази, відхилив розрахунок вартості №41215 відновлювального ремонту від 04 грудня 2015 року наданий ПрАТ «СК«ВУСО» та визнав вірним висновок звіту № 26 від 11.07.2015 року, що підтверджує вартість відновлювального ремонту - 19655,16 грн.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності стороною позивача розміру вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу - 19655,16 грн.

Як убачається з матеріалів справи, апелянтом не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи на спростування висновків спеціаліста зі сторони позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як доказ висновок спеціаліста, оскільки, він був отриманий у передбаченому порядку ліцензованим у законному порядку суб»єктом оціночної діяльності. Звіт розрахунок вартості №41215 відновлювального ремонту від 04 грудня 2015 року, здійснений суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_4, що був наданий відповідачем, не спростував висновків Звіту № 26 від 11.07.2015 року про встановлення матеріальної шкоди, нанесеної володільцю автомобіля «Опель Корса» д/н НОМЕР_3, здійснених незалежним оцінювачем автотранспортних засобів ОСОБА_6 Відповідачем переконливих аргументів чи доказів на спростування вказаного висновку до суду не надано, вказаний висновок узгоджується з іншими матеріалами справи і не протирічить їм.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до приписів ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку,страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме: з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди,заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно із ст. 36.6. Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Також, колегія суддів зазначає, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п 9.1. ст..9 Закону «Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, п. 9.2. ст..9 Закону «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого».

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегією встановлено, що розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу складає 19655,16 грн., згідно висновку спеціаліста. Однак, пунктом 4 Полісу №АІ/0224964 , який є договором страхування було визначено обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 50 000 грн. на одного потерпілого та визначено суму франшизи у 1 000 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів ввжає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача в рахунок страхового відшкодування суми в розмірі 7 236,65 грн., а саме з розрахунку : 18655,16 грн. ( 19655,16-1000=18655,16 - вартість матеріальної шкоди згідно звіту № 26 від 11.07.2015 року за відрахуванням франшизи (1000грн.) - 11 937, 46 грн. (сума сплачена відповідачем в рахунок страхового відшкодування) = 7 236,65 грн.

Витрати на евакуацію транспортного засобу склали згідно доказів, що містяться в матеріалах справи, 750 грн. (Акт виконаних робіт №017 від 04.07.2015 року, квитанція № 017 від 04.07.2015 року (а.с.28-30), а тому підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок страхового відшкодування суми в розмірі 7 236,65 грн. та витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 750 грн.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо неврахування податку на додану вартість у розмірі 20% на змінені деталі, колегія суддів вважає безпідставним та таким, що підлягає відхиленню з тих підстав, що на теперішній час автомобіль позивача не відремонтовано, а податок на додану вартість передбачає чи є ремонтне підприємство яке буде відновлювати транспортний засіб платником ПДВ.

Щодо стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає наступне. Відповідно до вимог ст.. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю. Згідно ст.. 23.1 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода пов»язана з лікуванням потерпілого;шкода пов»язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода пов»язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; шкода пов»язана зі смертю потерпілого.

Як убачається з полісу № АІ/0224964 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 6) на час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «Опель Вектра» д/н НОМЕР_1. (а.с.6). Пунктом 4 Полісу №АІ/0224964 , який є договором страхування, було визначено обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 50 000 грн. на одного потерпілого та визначено суму франшизи у 1 000 грн. Крім того, визначено обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю у розмірі 100 000 грн. Інших страхових обов»язків не встановлено.

Позивачем не надано доказів отримання саме внаслідок ДТП шкоди здоров»ю чи життю, також відсутні докази здійснення відповідачем на користь позивача страхових виплат за шкоду заподіяну життю і здоров»ю, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Оскільки інший порядок визначення страхової виплати у відшкодування моральної шкоди Законом не передбачено, колегія суддів вважає, що зазначені позовні вимоги саме до відповідача задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача з відповідача витрат пов»язаних зі складанням звіту консультативно-автоекспертим бюро у розмірі 600 (шістсот) гривень,як безпідставні саме до визначеного позивачем відповідача.

Крім того, витрати пов»язані із розглядом справи - є у відповідності до вимог ст..79 ЦПК України судовими витратами розподіл яких відбувається за правилами ст..88 ЦПК України, а тому окремо не підлягають стягненню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі і дане рішення позивачем не оскаржено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов»язаних зі складанням звіту консультативно-автоекспертим бюро у розмірі 600 (шістсот) гривень та мтягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одна тисяча) гривень підлягає скасуванню та у скасованій частині ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

У іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або його зміні, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, у зазначеній частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року в частині стягнення витрат пов»язаних зі складанням звіту консультативно-автоекспертим бюро у розмірі 600 (шістсот) гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одна тисяча) гривень - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - ОСОБА_3 про стягнення витрат пов»язаних зі складанням звіту консультативно-автоекспертим бюро та суми в рахунок відшкодування моральної шкодизавданої внаслідок ДТП.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року у іншій частині вимог - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко