Справа № 372/4948/15-ц
Провадження № 2-190/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Болобана В.Г.,

при секретарі Рудніцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої у звязку із неналежним виконанням умов договору на користування індивідуальним сейфом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої у звязку із неналежним виконанням умов договору на користування індивідуальним сейфом, в якій зазначає, що 13 травня 2015 року між позивачем та Публічним акціонерного товариства «Банк Січ» було укладено договір на користування індивідуальним сейфом, відповідно до даного договору, банк надає, а наймач орендує індивідуальний сейф в депозитному сховищі банку для зберігання в ньому цінностей та документів. В подальшому позивачем було поміщено кошти у розмірі 46650 доларів США та 3250 євро до банківського сейфу ПАТ «Банк Січ» № 6. 22 липня 2015 року позивач виявив, що невстановлена особа таємно заволоділа належними йому грошовими коштами, після чого з місця скоєння злочину зникла. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача вартість матеріальних збитків та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав з наведених у ній підстав та просив задовольнити. Зазначив, що збирав гроші на відкриття свого бізнесу, саме тому позичив гроші у своєї матері та у її подруги. Загальний розмір коштів становив 46650 доларів США та 3250 євро, які він з метою збереження поклав до банківського сейфу у ПАТ «Банк Січ», а згодом виявив їх зникнення. Після чого звернувся із відповідною заявою до керівництва банку та правоохоронних органів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, подав відповідне заперечення, в якому зазначив, що дійсно, 13.05.2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 250 на користування індивідуальним сейфом (далі за текстом - Договір).

Після укладання ОСОБА_2, Відповідач передав Позивачу ключі від сейфу за актом приймання передачі, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання - передачі.

З аналізу положень укладеного між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 вбачається, що цей Договір відноситься до договору про надання індивідуального банківського сейфа, що не охороняється банком (ст. 971 ЦК України).

Згідно статті 971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду).

Ні в даному акті, ні протягом строку користування сейфом з травня 2015 року Позивач не вказував на наявні в нього претензії щодо недоліків отриманого в користування індивідуального сейфу. У звязку з чим, відповідач свої зобовязання щодо передачі позивачеві в користування індивідуального сейфу належної якості повністю виконав.

Тобто, за укладеним між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2, Позивач не є поклажодавцем, Відповідач не приймав від Позивача документи та цінності на зберігання за описом, а тільки надав Позивачу в тимчасове платне користування (оренду) конкретно визначений сейф в приміщенні сховища ПАТ «БАНК СІЧ».

Зі свого боку Відповідач не вважає, що порушив умови укладеного з Позивачем ОСОБА_2. Як вже зазначалось вище, Відповідач на підставі укладеного ОСОБА_2 з Позивачем та керуючись чинним законодавством і внутрішніми нормативним документами, опис цінностей, що зберігаються Позивачем в індивідуальному сейфі не здійснює та відповідно за вміст індивідуального сейфу відповідальності не несе, а відповідає тільки за зовнішню недоторканість сейфу та недопущення сторонніх осіб у депозитарне сховище та безпосередньо до індивідуальних сейфів у такому сховищі.

Відносно втрати цінностей з індивідуального сейфу, що орендується Позивачем на підставі ОСОБА_2, він одразу після виявлення цього факту звернувся із відповідною заявою до Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві. Заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зареєстровано у Журналі ЄО під № 43617 03.08.2015 року. На підставі заяви (повідомлення) Позивача органом досудового розслідування Дніпровським районним управлінням МВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР 03.08.2015 року за № 0000112, правова кваліфікація ч.5 ст. 185 КК України. Станом на сьогоднішній день досудове розслідування триває.

В судовому засіданні також були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 22.05.2015 року в приміщенні Банку Січ передала ОСОБА_1 гроші, а саме 10 000 доларів США. Ці гроші її попросили передати позивачу як оплату за земельну ділянку, яку в той самий день продавала його мати у м. Севастополь (АР Крим). Вона була представником покупця. Також зазначила, що вони знаходились в окремому приміщенні разом із ОСОБА_1, ОСОБА_4 (яка також передавала позивачу гроші) та її чоловіком. Після перерахунку грошей в кімнаті, перевірці грошей у касі банку позивач направився до депозитарію щоб покласти гроші у сейф. Зі слів свідка, окрім тих грошей, які передала безпосередньо вона, у позивача були 30 000 доларів США, які йому передала ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що знайома із родиною позивача. Мати позивача - її подруга. Вони звернулись до неї із проханням позичити гроші на майбутній бізнес позивача. Оскільки у свідка були гроші після продажу квартири вона погодилась передати 30 000 доларів США. Вона разом із позивачем та його мамою 13.05.2015 року відвідали ПАТ Банк Січ, де позивач уклав договір оренди банківського сейфу, куди згодом мав покласти на зберігання гроші. Після цього, вони знову зустрілись там вже 22.05.2015 року під час передачі грошей. Разом із позивачем вони перевірили гроші (30 000 доларів США) у касі банку та уклали між собою договір позики від 22.05.2015 року. Також зазначила, що окрім неї та її чоловіка присутнім була і ОСОБА_3, яка також передавала гроші позивачу.

Свідок ОСОБА_5 станом на 22.05.2015 року працював начальником Лівобережного відділення ПАТ Банк Січ. Пояснив, що був знайомий із позивачем раніше. Позивач знав про місце роботи свідка, саме тому і звернувся за допомогою. Свідок запропонував позивачу послугу банку у вигляді надання в оренду банківського сейфу, про що із позивачем був укладений відповідний договір. 22.05.2015 року свідок перебував на своєму робочому місці, надав позивачу та іншим особам, які були разом із ним, окрему кімнату. Він бачив, що позивач перевіряв та перераховував певну суму грошей в касі банку, після чого свідок провів його до депозитарію банку, де і залишив останнього на певний час. Також зазначив, що відкрити банківський сейф без клієнта банку неможливо, сторонніх осіб у приміщенні депозитарію банку не було, а факт зникнення грошей та цінностей (в тому числі і позивача) на даний момент є предметом розслідування правоохоронних органів.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 13.05.2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «БАНК СІЧ» було укладено договір на користування індивідуальним сейфом № 6, відповідно до п. 1.1. даного договору, банк надає, а наймач орендує індивідуальний сейф № 6 в депозитному сховищі банку для зберігання в ньому цінностей та документів на строк з 13 травня 2015 року до 12 червня 2015 року.

Відповідно до п. 2.4.4 договору банк зобовязаний забезпечити неможливість відкриття сейфа без участі наймача , крім випадків, передбачених в п. 2.3.4 договору.

Крім того, п. 5.2 договору зазначено, що банк не несе відповідальності за вміст сейфа наймача, а також по зобовязаннях наймача перед третіми особами.

13.07.2015 року ОСОБА_1 уклав договір № 250/02 про внесення змін до договору № 250 на користування індивідуальним сейфом від 15.07.2015 року відповідно до умов якого вказаний договір було пролонговано до 13.08. 2015 року включно.

22.05.2015 року ОСОБА_1 отримав від своєї матері, ОСОБА_6, кошти у розмірі 16 650 (шістнадцять тисяч шістсот пятдесят) доларів США та 3 250 (три тисячі двісті пятдесят) євро, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про отримання грошових коштів від 22.05.2015 року.

22.05.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: м. Севастополь, с. Орлине, вул. Тенісна, буд. 45, з кадастровим номером № 91:01:036002:3, категорія земель землі населених пунктів, згідно кадастровому паспорту земельної ділянки № 91/12/14-21901 від 23 грудня 2014 року. Як зясувалось в судовому засіданні, гроші за вказану земельну ділянку (а саме 10 000 доларів США) позивачу передала 22.05.2015 року свідок ОСОБА_3

22.05.2015 року позивач також в приміщенні банку уклав договір позики з ОСОБА_4, відповідно до якого остання передала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, які вони разом перерахували та перевірили у касі банку.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 28.07.2015 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке містяться у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0010944 від 22 липня 2015 року за ознаками складу злочину передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22, збитками є : 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить робити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин , якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно вимог ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 626 ЦК України, договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 627 Цивільного Кодексу України, згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та доцільності.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

Відповідно до п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Під час судового розгляду було встановлено, що позивач добровільно уклав із відповідачем договір на користування індивідуальним сейфом. Протягом строку користування сейфом з травня 2015 року Позивач не вказував на наявні в нього претензії щодо недоліків отриманого в користування індивідуального сейфу. У звязку з чим, Позивач свої зобовязання щодо передачі Позивачеві в користування індивідуального сейфу належної якості повністю виконав.

Відповідач на підставі укладеного ОСОБА_2 з Позивачем та керуючись чинним законодавством і внутрішніми нормативним документами, опис цінностей, що зберігаються Позивачем в індивідуальному сейфі не здійснює та відповідно за вміст індивідуального сейфу відповідальності не несе (п. 5.2 договору), а відповідає тільки за зовнішню недоторканість сейфу та недопущення сторонніх осіб у депозитарне сховище та безпосередньо до індивідуальних сейфів у такому сховищі.

Відносно втрати цінностей з індивідуального сейфу, що орендується Позивачем на підставі ОСОБА_2, він одразу після виявлення цього факту звернувся із відповідною заявою до Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві. Заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зареєстровано у Журналі ЄО під № 43617 03.08.2015 року. На підставі заяви (повідомлення) Позивача органом досудового розслідування Дніпровським районним управлінням МВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР 03.08.2015 року за № 0000112, правова кваліфікація ч.5 ст. 185 КК України. Станом на сьогоднішній день досудове розслідування триває.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем належним чином виконані його зобовязання за договором на користування індивідуальним сейфом, факт проникнення до приміщення депозитарію банку сторонніх осіб (що могло б свідчити про неналежне виконання умов договору) так само як і наявність вини конкретних осіб (співробітників банку) на даний час є предметом досудового розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Таким чином, посилання сторони позивача на неналежне виконання умов договору та порушення прав позивача як споживача послуг (в розумінні Закону України Про захист прав споживачів) не знайшли свого підтвердження, так само як і нанесення моральної шкоди позивачу.

Керуючись ст.ст. 15, 59, 60, 61, 174, 208, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 22, 993, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої у звязку із неналежним виконанням умов договору на користування індивідуальним сейфом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_8