Провадження № 4-с/752/14/16
У Х В А Л А

Іменем України

04.02.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких Олексія Олександровича, стягував ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких О.О., відповідно до якої просив суд визнати протиправними дії головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких О.О. у ВП № 48446134, які пов»язані з розрахунком заборгованості № 1369/3 від 29.10.2015 р. та винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.10.2015 р., визнати протиправним і не чинним розрахунок заборгованості № 1369/3 від 29.10.2015 р. у виконавчому провадженні № 48446134, визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.10.2015 р. у ВП № 48446134.

Скарга обгрунтована тим, що на виконанні у ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві знаходиться виконавчий лист, виданий на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.02.2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

04.11.2015 р. він отримав поштове відправлення, в якому містився розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 48446134, відповідно до якого станом на 01.10.2015 р. визначена заборгованість зі сплати аліментів в сумі 58288,66 гривень, постанова головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких О.О. від 29.10.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми стягнення.

Заявник вважає зазначені дії державного виконавця неправомірними в частині нарахування заборгованості та накладення арешту на майно, оскільки при проведенні розрахунку заборгованості державним виконавцем взта за основу середня заробітна плата по м.Києву, як непрацюючому боржнику, хоча в заяві про відкриття виконавчого провадження була зазначена інформація про місце роботи, надана декларація про майно, доходи, витрати і зобов»язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1, повідомлення про початок проходження перевірки, де також містились відомості про його місце роботи..

Заявник посилається на те, що будь-яка заборгованість по сплаті аліментам у нього відсутня, оскільки на підставі його заяви за місцем постійної роботи з нього вираховують аліменти при нарахування заробітної плати.

Крім того, заявник посилається на те, що постанова про накладення арешту на майно боржника, яка винесена на підставі заяви стягувача, є протиправною і підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладення арешту на майно боржника на момент винесення постанови не було.

В ході судового розгляду заявник та його представник підтримали вимоги за скаргою та доводи, викладені в ній, і просили суд задовольнити скаргу, зазначаючи на неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості, невірно визначений розмір заборгованості по оплаті аліментів, а також неправомірність дій щодо накладення арешту на майно та заборони на його відчуження.

Представник стягувача заперечувала проти задоволення скарги, обґрунтовуючи тим, що дії державного виконавця при визначенні розміру заборгованості аліментів були правомірними, оскільки зазначена заборгованість нараховувалась на підставі матеріалів, наявних у виконавчому провадженні, а у разі, якщо боржник не погоджується з нею, він може подати відповідні документи про розмір своїх доходів і відповідну заяву про перерахунок заборгованості. Крім того, представник стягувача зазначила, що скаржник сплачує аліменти лише з своєї заробітної плати, однак він має інші доходи, про що зазначено в його декларації, а тому дії державного виконавця в частині розрахунку заборгованості по сплаті аліментів і накладенні арешту на майно боржника є правомірними.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва був виданий виконавчий лист № 752/3776/14-ц на підставі рішення суду від 18.02.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.03.2014 р. і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

13.08.2015 р. представником стягувача була подана заява про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного виконавчого листа, до якої додано копію декларації про доходи ОСОБА_1 за 2014 рік та копія повідомлення про початок проходження перевірки в ДПІ в Печреському районі ГУ ДВС у м.Києві.

14.08.2015 р. ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві було відкрито виконавче провадження № 48446134 на підставі виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м.Києва у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Як встановлено судом, державним виконавцем був здійснений запит на адресу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві про доходи боржника за період з 19.03.2014 р. по день надання відповіді.

23.10.2015 р. представник стягувача звернулась з заявою до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві про накладення арешту на майно боржника в зв»язку з наявною заборгованістю по аліментам за 19 місяців.

29.10.2015 р. державним виконавцем ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких О.О. було проведено розрахунок заборгованості по аліментах, про що складено довідка № 1368/3, відповідно до якої розмір заборгованості по аліментам станом на 01.10.2015 р., починаючи з березня 2014 року становить 58288,66 гривень.

Того ж дня, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника в межах суми звернення стягнення в розмірі 58288,66 гривень, що є заборгованістю по сплаті аліментів.

Як вбачається з тексту постанови, вона винесена на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи

майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня

після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим

установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та

органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Суд приймає до уваги положення ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню

стягнення на майно боржника.

Оскільки, як зазначалось вище, на момент винесення постанови державним виконавцем про арешт майна боржника у ОСОБА_1 була наявна заборгованість, починаючи з березня 2014 р., дії державного виконавця в частині накладення арешту на майно боржника в межах суми звернення стягнення відповідали вимогам закону, а отже були правомірними.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості станом на 01.10.2015 р., починаючи з березня 2014 р.

При розрахунку заборгованості державний виконавець взяв за основу при визначенні доходу боржника середню заробітну плату по м.Києву.

Відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Оскільки, як встановлено судом, в матеріалах виконавчого провадження на момент здійснення розрахунку у державного виконавця були відсутні відомості про отримання боржником доходи з 19.03.2014 р., дії державного виконавця в частині визначення розміру щомісячного доходу ОСОБА_1 на рівні середньомісячної заробітної плати по м.Києву є правомірними.

Зазначені обставини не позбавляють боржника права звернутись до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві з заявою про перерахунок заборгованості, надавши відповідні документи про свої доходи і джерела їх отримання..

У своїй скарзі боржник не погоджується з розрахунком заборгованості проведеним державним виконавцем.

Однак, в силу положень ст.195 СК України у разі спору щодо розміру заборгованості за аліментами, він вирішується судом, в порядку позовного провадження, а отже скаржник не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 213-215, 383-386 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві Диких Олексія Олександровича, стягував ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Суддя