Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Іова О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на АДРЕСА_1. Інші спадкоємці (сини) відмовились від прийняття спадщини на користь матері. Позивач зверталась до нотаріальної контори з заявою на отримання спадщини, однак у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Тому просить суд визнати за нею право власності на АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі, справу просить слухати у відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.13). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на АДРЕСА_1, яка належала останньому на праві приватної власності (а.с.11).

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями за законом є: ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_4 (син). Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.14 ) та копією спадкової справи.

Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини на користь матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, 08 вересня 2015 року.

Постановою ПНКМНО Скульською Т.А. від 08 червня 2016 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий (а.с.12).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиця першої черги після померлого ОСОБА_2, оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця , що на момент смерті належало йому на праві власності, а тому встановивши факт належності спадкодавцю на праві власності спірної нерухомості, ураховуючи відсутність інших спадкоємців, суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємицею першої черги за законом право власності на АДРЕСА_1, при цьому судом ураховано, що визнання за позивачем права власності на квартиру є таким, що не порушує прав та законних інтересів третіх осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 131, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О. Яровенко