Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3424/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Степаненка О.М.

за участю секретаря - Чубенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги у позові вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору № СSНGGА00000085 від 13.09.2007 ОСОБА_4 13.09.2007 отримав кредит у розмірі 70400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.09 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.09.2017.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.09.2007 уклали договір іпотеки № СSНGGА00000085, згідно з яким вони надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 61,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, 18000. Майно належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1996.

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 15.02.2011 Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 61,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

В процесі реалізації свого права, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стало відомо про те, що 09.09.2010 та 19.01.2011 постановами Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було накладено арешти на квартиру та на все майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Натомість спірна квартира є предметом іпотечного договору. Наявність зареєстрованого обтяження на вказане майно перешкоджає банку реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому він звернувся до суду з зазначеним позовом.

Представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у позові в повному обсязі з підстав відсутності у банка права звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту; відсутность повноважень представників, які підписували позовну заяву, представляти інтереси позивача; відсутності у позивача права на звернення стягнення на квартиру через те, що він не є власником нерухомого майна; банк не звертався до державного виконавця з заявою про звільнення майна з-під арешту; не надання позивачем доказів на підтвердження обставин позову; відсутність у позивача заставної по іпотечному договору; пропуск позивачем строку позовної давності та інші.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Пояснили, що зареєстроване обтяження на підставі постанов державного виконавця від 09.09.2010 та 19.01.2011 про арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 перешкоджає реалізації прав банку як іпотекодержателя. Просили звільнити з-під арештів, накладених постановами Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, квартиру загальною площею 61,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, 18000 що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник Центрального ВДВС Черкаського МУЮ в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає вирішенню позовної заяви на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №СSНGGА00000085 від 13.09.2007 ОСОБА_4 13.09.2007 отримав кредит у розмірі 70400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.09 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.09.2017.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.09.2007 уклали договір іпотеки № СSНGGА00000085, згідно з яким вони надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 61,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, 18000. Майно належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1996.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.02.2011 у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимоги Банку задовлено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в розмірі 63605,19 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки на вищевказану квартиру з наданням права ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладати від імені ОСОБА_1, ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Також встановлено, що постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 09.09.2010 АА №967613 арештовано та заборонено відчуження ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1; постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 19.01.2011 б/н арештовано та заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1

Судом вважає, що на теперішній час позивач позбавлений можливості звернути стягнення на іпотечне майно - квартиру - у зв'язку з наявністю арештів та заборон на відчуження цього нерухомого майна так як спір виник внаслідок здійснення заставодержателем своїх прав на звернення стягнення на заставне майно і регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 статті 546 ЦК передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч.1 ст.575 ЦК іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Отже іпотекодержатель і заставодержатель є синонімічними поняттями у випадку, коли предметом застави є нерухоме майно.

Відповідно до ч.1,8 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на заставлене майно полягає у його реалізації в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».

Статтею 41 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Натомість, рішенням суду від 15.02.2011 визначено спосіб звернення стягнення на спірну квартиру шляхом надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені власників договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, тобто спосіб, передбачений ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Отже реалізація спірної квартири на прилюдних торгах є порушенням права позивача, як іпотекодержателя.

Відповідно до ч.6 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

На виконання ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» 13.09.2007 був укладений договір іпотеки вказаної квартири та зареєстровано обтяження квартири - заборона в зв'язку з укладанням договору іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Державним виконавцем накладений арешт на спірну квартиру 09.09.2010 та 19.01.2011, тобто пізніше, отже позивач має вищий пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок спірної квартири.

За таких обставин, суд вважає, що право позивача, як іпотекодержателя, на звернення стягнення на спірну квартиру у спосіб, передбачений ст.38 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджено рішенням суду є порушеним і підлягає захисту.

Способи захисту цивільних прав передбачені ст.16 ЦК, в якій, окрім конкретного переліку способів захисту зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З аналізу зазначеної норми закону в контексті положень ст.ст.317, 321, 391 ЦК вбачається, що право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна належить особі, яка має право власності на таке майно або право володіння ним. Натомість ст.396 ЦК передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Враховуючи, що позивач є іпотекодержателем спірної квартири, і має право на звернення стягнення на цю квартиру у спосіб, передбачений ст.38 ЗУ «Про іпотеку», то він є особою, яка має речове право на спірну квартиру, а отже його право підлягає захисту у спосіб, передбачений ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, частиною 5 статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині зняття арешту підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що постановою державного виконавця б/н від 19.01.2011 накладено арешт на всю спірну квартиру як на все майно, яке належить ОСОБА_1 при тій умові, що судом вже встановлено, що спірна квартира належить на праві спільної власності кільком особам - ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частинах. Отже накладена державним виконавцем заборона на відчуження майна ОСОБА_1 повинно було стосуватися лише її частки. За таких обставин звільненню з-під арешту підлягає не лише частка останньої, а вся квартира.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього.

Що стосується дотримання строків позовної давності, судом встановлено наступне.

Як зазначалось раніше судовим рішенням від 15.02.2011 визначений спосіб звернення стягнення на спірну квартиру шляхом надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені власників договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Тобто вказаним правом він може скористатись без обмежень у часі. Приймаючи до уваги, що вказаним правом позивач забажав скористатись в 2016 році, а про наявність арештів та заборон йому стало відомо із інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.03.2016, то строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК необхідно обраховувати не раніше ніж з 22.03.2016, а тому позивачем не пропущений трирічний строк для звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільно-процесуального кодекс України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Звільнити з під арешту та заборони відчуження ? частину квартири АДРЕСА_1, накладеного постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 09.09.2010 АА № 967613.

Звільнити з під арешту та заборони відчуження квартиру АДРЕСА_1, накладеного постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 19.01.2011 б/н.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.М.Степаненко