Справа № 523/8816/15-ц
Провадження №2/523/617/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 18 у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні, виселення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який вказав, що він є власником 5/6 частин, а відповідач 1/6 частини квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі. Так як Частка відповідача у праві спільної власності на квартиру є незначною, а спільне проживання неможливим, відповідач має інше житло, а тому припинення права власності на частку квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам, тому позивач просить припинити право ОСОБА_2 на /6 частину квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі з присудженням на її користь грошової компенсації вартості частки квартири.

В судовому засіданні позивач та його адвокат ОСОБА_3 вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач при розгляді справи посилалась на наявність у неї дитини інваліда, що перебуває на її утриманні та проживанні разом в однокімнатній квартирі, про наявність спору з приводу спадку після смерті матері та про готовність отримати кошти за належну їй частину квартири; просила відстрочити виконання рішення суду в частині виселення на 2 місяці, посилаючись на необхідність зібрання речей.

Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 належить 1/3 частина спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 21.03.2000р., виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради, 1/3 часина на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 29.07.2014р., виданого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3332 та 1/6 частина квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 29.07.2014р., виданого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3333.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.11.2014р. за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/6 частину квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі в порядку спадкування за законом.

Як вбачається з висновку експерта № 4908 від 30.10.2015р., проведеного на підставі відповідної ухвали суду, виділ 1/6 частини квартири чи її поділ відповідно до норм ДБН є неможливим; вартість 1/6 частини квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі складає 90 551 грн.

На підставі ухвали суду від 11.04.2016р. від 11.04.2016р. вказана сума позивачем на підставі квитанції № 14860416-1 від 16.05.2016р. була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до положень ст.317, ст.319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, який означає, що право власності є недоторканим, а власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно ). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

При цьому, крім вказаних спеціальних норм, необхідно враховувати і загальні засади цивільного законодавства (ст.3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Частиною першою статті 346 ЦК України передбачені випадки, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, зазначений перелік не є вичерпним і право власності може бути припинене і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15 травня 2013 року, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду іншої справи № 6-68цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 2 липня 2014 року про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

На підставі викладеного, з урахуванням позиції сторін по справі, суд дійшов до висновку частка відповідача незначною і не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною а спільне володіння і користування є неможливим, що не заперечувалось сторонами при розгляді справи, відповідач житлом забезпечена (АДРЕСА_1) та у звязку з хворобою дитини потребує грошей, тому суд доходить до висновку про те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди її інтересам співвласника та членам її сім'ї, тому позов має бути задоволений шляхом визнання за позивачем права власності на 1/6 частину квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі з виплатою відповідачу компенсації її ринкової вартості відповідно до висновку експерта.

Як похідні мають бути задоволені вимоги позивача про виселення колишнього власника з частки квартири на підставі ст. 316 ЦК України у звязку з втратою права власності, разом з тим відповідно до положень ст. 217 ЦПК України з урахуванням необхідності вчинення дій щодо звільнення приміщення від власних речей має бути задоволено клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду в частині її вистелення на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 217, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Припинити право ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі.

Виплатити ОСОБА_2, 01.09.1955р.н., з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Одеській області 90 551 (девяносто тисяч пятсот пятдесят одна) гривень вартості припиненої частки у майні, попередньо внесеної позивачем по справі ОСОБА_1, 26.02.1957р.н., відповідно до квитанції № 14860416-1 від 16.05.2016р.

Виселити ОСОБА_2 з квартири за № 44 в будинку 76 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Одесі.

Відстрочити виконання рішення суду в частині виселення ОСОБА_2 на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя