Ухвала іменем україни
05 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїАсі Назимівни, зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «БанкПетрокоммерц Україна», боржник: ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. щодо звернення стягнення на майно у виконавчому провадженні ВП № 26751228 під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-3722/2010, виданого 20 травня 2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року у справі № 2- 3722/10, до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Мотивувала тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року з неї та ОСОБА_5 солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06 жовтня 2009 року становила 5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна 45 864 986,86 грн. На виконання вказаного рішення суду, 20 травня 2011 року було видано виконавчий лист № 2-3722/2010 та відкрито виконавче провадження. 06 лютого 2013 року Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України, у виконавчому провадженні ВП № 2675128 про стягнення з ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» суми боргу за споживчим кредитом, наданому її чоловіку - ОСОБА_5 в іноземній валюті, на 1/2 квартири було накладено арешт й заборону на її відчуження. 30 червня 2015 року ОСОБА_2 було отримано рекомендований лист, яким було повідомлено заявника про призначення виконавчих дій щодо опису й арешту майна боржника.

Заявник вважає, що здійснення головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Рагімовою А.Н. виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 26751228 щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_2 протиправними, оскільки на вказане вище нерухоме майно поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вважає, що при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки), не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права) ОСОБА_2, зокрема, не може бути звернуте стягнення на 1/2 частини квартири останньої. Тому стягнення на підставі виконавчого листа № 2-3722/2010 від 20 травня 2011 року, виданого на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року у справі № 2-3722/10, має бути зупинене до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Заявник, не погоджуючись з даною ухвалою суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу. При цьому, у касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Оскільки зі змісту касаційної скарги та матеріалів, доданих до неї вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, то він підлягає поновленню.

Разом з тим, дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Місцевий суд, відмовляючи у задоволенні скарги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки під час виконавчого провадження з публічних торгів реалізовано майно (дві чотирьохкімнатні квартири № 31 та № 33 буд. АДРЕСА_1), надане як забезпечення кредиту ОСОБА_2 в іноземній валюті, при чому площа кожної з реалізованих перевищує 140 мІ, що не відповідає умовам передбаченим п. 1 ч. 1 Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_2

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості ухвали місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку, про відсутність правових підстав для скасування ухвали місцевого суду. При цьому зазначив, що реалізація майна, переданого в іпотеку за кредитом ОСОБА_2 та належного на праві власності ОСОБА_5, не дає підстав вважати порушеними права ОСОБА_2 за відсутності належних і допустимих доказів про використання нею реалізованих квартир, як місця постійного проживання та відсутності іншого нерухомого жилого майна.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного питання судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїАсі Назимівни, зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «БанкПетрокоммерц Україна», боржник: ОСОБА_5.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова