АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магди Світлани Григорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження управі виїзду за межі України .

При цьому посилался на те , що у провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з 15 серпня 2014 року знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 876 500грн. боргу та судові витрати в сумі 3 654 грн.

Однак , боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків у виконавчому провадженні , оскільки з 14 серпня 2015 року боржник жодних дій спрямованих на виконання рішення суду не вчинив.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов'язань за виконавчим листом № 757/3529/14-ц, виданого 15 серпня 2014 року Печерським районним судом м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця, оскільки судом порушені норми процесуального права.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду , але в судове засідання головний державний виконавець Магда С.Г. та представник відділу не з'явилися і причину неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених у ній, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те , що боржник ухиляється від виконання обов'язку встановленого рішення суду та повернення боргу, з цією метою він у 2010 році і подарував своїй дочці належну йому частину квартири АДРЕСА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. №606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження»", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 5 876 500 гривень та судові витрати в сумі 3654 гривень.

15 серпня 2014 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 757/3529/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 876 500 грн. боргу та судові витрати в сумі 3 654 грн. ( а.с.111).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ( далі -Відділ державної виконавчої служби) № ВП 45650159 від 03.12.2014 року на підставі зазначеного листа відкрито виконавче провадження (а.с.62, 113).

Копія постанови рекомендованою кореспонденцією 03.12.2014 направлена на адресу ОСОБА_1, але повернулася до Відділу державної виконавчої служби 10.01.2015 року з поміткою оператора зв'язку із " закінченням терміну зберігання"( а.с. 116).

12.12.2014 державним виконавцем повторно рекомендованою кореспонденцією направлено ОСОБА_1 виклик державного виконавця, в якому пропонувалося боржнику з'явитися до виконавчої служби на 19.12.2014 з 09.00 до 12.00 .

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у м. Києві № ВП 45650159 від 03.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1(а.с. 118).

У зв'язку з тим , що боржник на виклики до державного виконавця не з'являється та з метою огляду і накладення арешту на майно , яке належить боржнику державний виконавець здійснив вихід за адресою : АДРЕСА_1, але накласти арешт на майно не виявилося можливим , у зв'язку з відсутністю боржника та членів його сім'ї.

Державним виконавцем також встановлено зі слів сусідів , що боржник за цією адресою проживає разом зі своїми дітьми.( а.с. 131).

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням справами Національної академії наук України від 01 липня 1996 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних долях( а.с. 139).

28 травня 2010 року ОСОБА_1 передав безоплатно у власність своєї дочки ОСОБА_6 належну йому ј частину квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 139 зв.).

За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України , які надані на запит головного державного виконавця Коваленко С. 19.01.2015 та 03.04.2015 перетинав кордон України( а.с. 145, 150).

29 квітня 2015 року державним виконавцем складено акт про те , що ОСОБА_1 вручено копії постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлено про наслідки невиконання рішення суду, у зв'язку з чим ОСОБА_1 написав розписку, що зобов'язується повернути борг до 15 травня 2015 року ( а.с. 147 зв., 145)

18.09.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 винесено постанову про залучення працівників органів МВС України для участі у виконавчому провадженні зі змісту якої вбачається , що боржник в строк встановлений державним виконавцем не виконав рішення суду , не з'являється за викликом державного виконавця , про що складено відповідний акт, ухиляється від отримання кореспонденції, адресованої відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та не забезпечив державному виконавцю доступ до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту рухомого майна, яке належить боржнику на праві власності, а тому державний виконавець постановив здійснити примусовий привід ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві 25.09.2015 з 09.00 до 12.00 ( а.с. 157).

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 є власником компанії "TRANS D &P LTD, яка знаходиться в Англії, що підтверджується роздруківкою з сайту https: beta.companieshouse.gov.uk/company/07548160 і її директором, а тому в Україні , виходячи з інформації отриманої від ОСОБА_1 , його в Україні нічого не тримає.

Проаналізувавши зібрані у справі докази , суд дійшов обґрунтованого висновку , що боржник ОСОБА_1 вчиняє дії , які полягають у навмисному невиконанні ним обов'язків покладених на нього судовим рішенням, що свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язань і наявність достатніх підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що боржник не ухилявся від виконання обов'язків, покладених на нього рішення суду є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Виходячи з наведеного , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: