Справа № 466/7464/15-ц
УХВАЛА

іменем України

«22» грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві,

у с т а н о в и в :

03 вересня 2015року ОСОБА_1-А.М. звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ та просить визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області у виконавчому провадженні №44999011 в частині бездіяльності щодо реєстрації постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна неправомірними та визнати незаконною і скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №44999-11 від 30 червня 2015року, яка винесена головним державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2.

В обґрунтування скарги зіслалась на те, що Шевченківському відділі ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області є на виконанні виконавчий лист №2-503/09, виданий 04.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Маріани-Анжеліки 355 100,00 гривень

30 червня 2015 року державний виконавець Шевченківського відділу ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області виніс постанову у цьому виконавчому провадженні №44999011 про повернення виконавчого лита стягувачеві.

Вищевказану постанову вона отримала 31 серпня 2015 року рекомендованим листом.

Проте, ОСОБА_1-А.М. вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки державний виконавець повернув виконавчий лист, незважаючи на те що у боржника є об»єкти нерухомого майна: земельна ділянка в с. Угри Городоцького району Львівської області; об»єкт незавершеного будівництва в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області; квартиру АДРЕСА_1.

Окрім того, зазначає, що дії державного виконавця є незаконними в частині бездіяльності щодо реєстрації постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна.

Покликаючись на викладені в скарзі доводи, просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні 19 жовтня 2016 року представник заявника скарги ОСОБА_1 М-А.М. - ОСОБА_4 скаргу підтримав, зіславшись на викладені в ній обставини, уточнив, та просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Представник Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Баірова Н.М. в судовому засіданні 19 жовтня 2016 року проти скарги заперечила.

В судове засідання, яке було призначено на 22 грудня 2016 року о 16.30 год., учасники процесу не зявились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, та в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити розгляд справи у її відсутності.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника заявника скарги ОСОБА_4, представника Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області державного виконавця Баірової Н.М., зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями ст. 387 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова у справі № 2-503/09 видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Маріани-Анжеліки 355100,00гривень.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист можна повернути стягувачеві лише при умові, якщо у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Державний виконавець повернув виконавчий лист, незважаючи на те, що у боржника є обєкти нерухомого майна: земельна ділянка в с. Угри Городоцького району Львівської обрості; обєкт незавершеного будівництва в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області; квартира №32 в будинку №12 на вул. Грінченка у м. Львові.

При цьому, державний виконавець приховав від стягувача два обєкти. які є власністю боржника, оскільки в постанові зазначено лише земельну ділянку в с. Угри.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» у разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності з ч. 1, ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем, відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється начальником органу державної виконавчої служби, безпосередньо якому підпорядковуються державні виконавці.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1-А.М. є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Доводи представника Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 в заперечення скарги, на думку суду, є непереконливими, вони спростовуються зібраними у справі доказами, а тому такі доводи суд не може взяти в основу свого рішення і відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №44999-11 від 30 червня 2015 року, яка винесена головним державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_5