УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовомОСОБА_4 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, комунального підприємства «Виробниче житлово-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету, визнання права на постійне проживання та користування квартирою, зобов'язання видати ордер на житлове приміщення та зобов'язання укласти договір найму квартири, за касаційною скаргою виконавчого комітету Житомирської міської ради на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він разом із сім`єю у складі п'яти чоловік на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10 лютого 1994 року був переселений з аварійного будинку АДРЕСА_2 до квартири АДРЕСА_1. З 1994 року він разом із сім'єю постійно проживає в цій квартирі, сплачує житлово-комунальні послуги, здійснив капітальний ремонт. Іншого житла за ним або за членами його родини не зареєстровано. З 01 грудня 1998 року виконавчий комітет Житомирської міськради надав згоду на прописку позивача разом із сім'єю за вищевказаною адресою. У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до виконавчого комітету Житомирської міської ради із заявою про видачу ордера на спірну квартиру, однак йому було відмовлено у зв'язку із включенням цієї квартири до переліку квартир та кімнат, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян, та наявністю черги громадян, які потребують надання житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання. В подальшому, у вересні 2013 року позивач звернувся до міського голови із проханням розглянути на засіданні виконавчого комітету Житомирської міської ради та прийняти рішення про виключення квартири АДРЕСА_1 з переліку будинків, квартир, кімнат, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян, як помилково внесену та надати її в постійне користування, в чому йому було відмовлено. Як стверджує позивач, на теперішній час від нього вимагають укласти договір на тимчасове проживання в спірній квартирі, що є незаконним.

У зв'язку з наведеним, позивач просив суд: скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» в частині віднесення квартири АДРЕСА_1 до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян; визнати за ним та його родиною право на постійне проживання та користування квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати виконавчий комітет Житомирської міської ради видати йому ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати комунального підприємства «Виробниче житлово-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської радиукласти з ним договір найму житлової площі - квартири АДРЕСА_1.

Справа слухалася судами неодноразово.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03 листопада 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» в частині віднесення квартири АДРЕСА_1 до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі виконавчий комітет Житомирської міської ради просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 03 листопада 2015 року в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вбачається, що перевірка законності судових рішень судів попередніх інстанцій в частині відмови в позові ОСОБА_4, не є предметом касаційного розгляду в даному випадку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову ОСОБА_4 в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» в частині віднесення квартири АДРЕСА_1 до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що на момент прийняття даного рішення в спірній квартирі понад 14 років проживала сім'я позивача, яка була зареєстрована в ній у встановленому законом порядку зі згоди відповідача. Вказане житлове приміщення не було вільним ні юридично, ні фактично, а відтак не могло бути віднесене до фонду житла для тимчасового проживання, оскільки до фондів житла для тимчасового проживання можуть бути включені тільки вільні житлові приміщення, що передбачено нормами ст. ст. 132-1, 132-2 ЖК України та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 422 «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання».

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи жодним чином не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про незаконність рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» в частині віднесення квартири АДРЕСА_1 до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Житомирської міської ради відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 03 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» в частині віднесення квартири АДРЕСА_1 до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян, залишитибез змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.С.Ткачук

І.М. Фаловська