РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/333/15-ц

Провадження № 2/643/104/16

10.02.2016 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Новаковій Т.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу, суд

ВСТАНОВИВ:

КП «Жовтневе трамвайне депо» 14.01.2015 року звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1С, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, вказавши в обґрунтування наступне.

15.08.2011 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнята на роботу у КП "Жовтневе трамвайне депо" водієм трамваю пасажирського 1 класу, табельний номер 7284, що підтверджується наказом про прийом на роботу № 291-ВК від 15.08.2014.

30.08.2012 року приблизно о 11 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи технічно-справним трамваєм Т-3, бортовий номер 302, що належить Позивачу, рухалась по пр.Московському зі сторони вул.Юріївської в напрямку вул. Богдана Хмельницького м.Харкова зі швидкістю 5-10 км/год. В районі буд.55 по пр.Московському, водій, перед початком руху, не переконавшись, що це буде безпечним, створила небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чим грубо порушила п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила наїзд на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка в той час перетинала проїжджу частину пр.Московського в м.Харкові з правої частини наліво по ходу руху трамвая, яка від отриманих ушкоджень загинула на місці пригоди. Вироком Московського районного суду м.Харкова від 27.12.2013 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2014 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з позивача стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15142,13 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн. крім того, позивач зазнав додаткових витрат у вигляді оплати суми виконавчого збору у розмірі 11514,21 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,00 грн.

Оскільки вказана шкода була заподіяна неправомірними діями ОСОБА_1, за що вона притягнута до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України, а робітник несе відповідальність за свої дії перед підприємством, право регресної вимоги до останнього переходить з часу виплати підприємством сум третім особам, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь КП "Жовтневе трамвайне депо" у порядку регресу 115142 грн. 13 коп., а також додаткові витрати, понесені позивачем, а саме оплату виконавчого збору й оплату витрат на проведення виконавчих дій суму у розмірі 11598 грн. 38 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 126740 грн. 51 коп.

В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі доручення, позовну заяву підтримав та посилаючись на вищевикладені обставини, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1, яка відбуває покарання в Орджонікідзевському виправному центрі управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№79), направила до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що із позовними вимогами вона не згодна, позов не визнає в повному обсязі. Відповідач вказала, що під час розгляду кримінальної справи стосовно неї, вона провину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнавала частково, із вироком суду першої інстанції та з ухвалою апеляційного суду Харківської області вона не згодна, в теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, має намір оскаржувати судові рішення в касаційному порядку, оскільки вважає занадто суворим призначене їй покарання. Крім того, відповідач вказала, що вважає неспіврозмірно великою суму, що стягнуто з цивільного відповідача та яку тепер позивач просить стягнути з неї, оскільки вона не має ніякої можливості виплатити вказану суму потерпілій в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та перебуванням в місцях позбавлення волі. В зв'язку із викладеним просила суд в задоволенні позову відмовити. Таку ж правову позицію відповідач висловила під час проведення попереднього судового засідання за її участі в режимі відео конференції.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, ознайомившись із письмовими запереченнями проти позову, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 27.12.2013 року, копія якого є в матеріалах цивільної справи, ОСОБА_1 засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки із позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на два роки. Тим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_3, на користь якої з цивільного відповідача - КП «Жовтневе трамвайне депо» стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15142,13 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн.

Ухвалою судової колегії судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 29.05.2014 року, копія якої є в матеріалах справи, вирок суду першої інстанції змінено, зменшено призначене ОСОБА_1 покарання до трьох років позбавлення волі. В іншій частині вирок московського районного суду м.Харкова залишено без змін.

Вирок Московського районного суду м.Харкова набрав законної сили 29.05.2014 року та його звернуто до виконання.

Згідно ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44123626 від 18.07.2014 року, яка є в матеріалах справи, вбачається що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №643/5117/13-к, виданого 19.06.2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з КП «Жовтневе трамвайне депо» на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків та моральної шкоди в розмірі 115142,13 грн., відкрито старшим державним виконавцем Мазій М.А.

З п.п. 2,3 резолютивної частини вказаної Постанови вбачається, що боржнику запропоновано добровільно виконати вирок суду у строк до 25.07.2014 року, при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк - виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Матеріали цивільної справи містять копію платіжного доручення №714 від 11.08.2014 року, згідно якого КП «Жовтневе трамвайне депо» перерахувало 115142,13 грн. на рахунок виконавчої служби, та копію платіжного доручення №733 від 12.08.2014 року про перерахування позивачем на рахунок виконавчої служби виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 11598,38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо законом не встановлено інший розмір.

Так, відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організація їх працівниками» від 29.12.1992 року №14, за вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.) відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства.

Як роз'яснено у підпункті 2 п. 8 Постанови №6 від 27 березня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами, з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлені межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.

Статтею 132 КЗпПУ передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середньомісячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві, зокрема, ст. 134 КЗпПУ.

Стаття 134 КЗпП України передбачає конкретні вичерпні випадки повної матеріальної відповідальності, тобто, коли працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, а саме коли…шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку…

За таких обставин позов в частині стягнення з ОСОБА_1 суми в розмірі 115142,13 грн. є доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Разом із тим, суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою виконавчого збору та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 11598,38 грн. оскільки це міра відповідальності комунального підприємства за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, яка не підлягає відшкодуванню працівником.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61,88, 209, 212,-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 132, 136, 237 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", суд -

ВИРІШИВ:

Позов КП «Жовтневе трамвайне депо» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь КП «Жовтневе трамвайне депо» (р/р №0101 в ПАТ «Альфа-банк» у м. Києві, МФО 300346, отримувач - КП «Жовтневе трамвайне депо» ) завдану матеріальну шкоду в розмірі 115142,13 (сто п'ятнадцять тисяч сто сорок дві грн.. 13 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя