Справа № 159/3561/16-ц
Провадження № 2/159/1299/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з її колишнього чоловіка ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 700 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач проживає окремо, будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, домовленості з питань утримання дитини з відповідачем не досягнуто, останній не працює, тому просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 зменшила позовні вимоги та просила визначити аліменти на рівні 500 грн.

Відповідач ОСОБА_2 змінені позовні вимоги визнав та пояснив, що через травму ніг не має можливості працювати постійно, тому розмір аліментів більше 500 грн буде для нього непосильним до виконання.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, який підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 216150, виданого виконкомом Доротищенської сільської ради Ковельського району Волинської області, сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК).

Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст. 182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При цьому, обставини, визначені ст.182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, частинами першою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вік дитини, стан її здоровя, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, суд вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів на рівні заявлених позивачем 500 грн. ОСОБА_4 витрати є посильними для відповідача, оскільки він не має інших утриманців , є працездатною особою, а відсутність офіційних джерел доходів не звільняє батька від обовязку щодо утримання своєї дитини.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, які могли би вплинути на прийняття рішення про стягнення аліментів у меншому розмірі.

Суд зауважує, що розмір аліментів на утримання дитини визначається судом на весь час до досягнення дитиною повноліття, а тому не може бути розцінений як завеликий.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 21 вересня 2016 року.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 551,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 500 (пятсот) гривень щомісяця, починаючи з 21 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 500 грн. підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_4