У х в а л а

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні заяву судді Маляренка Артема Васильовича про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду із зазначеним позовом, на обґрунтовування якого вказали, що ОСОБА_7, який є чоловіком та батьком позивачів, в порядку спадкування за заповітом належала Ѕ частини будинку АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 належну йому Ѕ частини спірного будинку в рівних частинах по 1/6 частини кожному успадкували позивачі та батько − ОСОБА_8

09 липня 1991 року ОСОБА_8 подарував успадковану ним 1/6 частини будинку ОСОБА_6 Проте на час укладення договору дарування будинок був значно поліпшений та добудований ОСОБА_4 після отримання його у спадщину: збільшена його загальна площа до 70,2 кв. м, а жила - до 48 кв. м, перебудовані глинобитні стіни ракушняком, обкладено будинок цеглою, повністю перероблено верх будинку та перекрито дах шифером, замінені вікна, двері та підлога.

Оскільки ОСОБА_6 у спірному будинку ніколи не проживала, в його перебудові та переобладнанні ніякої участі не брала, приміщень, які прийняв у спадок ОСОБА_8, на даний час не існує, в грошовому еквіваленті частка успадкованого ОСОБА_8 майна станом на день його смерті є незначною, на підставі ст. 365 ЦК України просили суд припинити право власності ОСОБА_6 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від від 24 листопада 2010 року, позов задоволено. Припинено право власності ОСОБА_6 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2011 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2010 року залишено без змін.

У вересні 2011 року Фастівською міжрайонною прокуратурою Київської області в інтересах ОСОБА_6 було подано заяву про перегляд рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами з посиланням на істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі собі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2013 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2010 року за наслідками його перегляду у зв'язку із нововиявленими обставинами скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2014 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким припинено право власності ОСОБА_6 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_1, виплативши їй грошову компенсацію в розмірі 21 135 грн, які внесено позивачкою на депозитний рахунок суду, та визнано право власності на цю частину будинку за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у рівних частинах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну ОСОБА_6 частково задоволено. Рішення Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2014 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_4, задоволено частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з виплатою компенсації у розмірі 21 135 грн залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Під час попереднього судового засідання суддя Маляренко А.В. заявив про самовідвід у зв'язку з тим, що він брав участь у розгляді даної справи як суддя-доповідач під час перегляду в касаційному порядку рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2014 року, із скасуванням рішення апеляційного суду та направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, висловлював свою правову позицію щодо спірного питання.

У зв'язку із вищевказаним, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді та забезпечення об'єктивності розгляду вказаної справи, заявлений суддею Маляренком А.В. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 20, 23 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Заяву судді Маляренка Артема Васильовича про самовідвід задовольнити.

Передати справу на визначення судді для розгляду справи, у порядку встановленому ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко