Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 224 965,72 грн.

Позов мотивовано тим, що за умовами кредитного договору від

27 грудня 2007 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4, остання отримала кредит у розмірі

25 725 доларів США, на умовах визначених договором, строком повернення до 27 грудня 2022 року. Згідно договору кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2007 року. Неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на

18 листопада 2014 року склала 2 224 965,72 грн та добровільно сплачена не була.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від

22 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі

2 2249 65,72 грн та судовий збір у сумі 3 654 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди виходили з того, що ОСОБА_4 належним чином обов'язки, покладені на неї кредитним договором, не виконує, 29 липня 2014 року кредитором було надіслано повідомлення боржнику, яке не виконано, а відтак сума виниклої заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Доводи касаційної скарги відносно того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не мало права звертатися до неї з позовом, спростовуються змістом договором кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до якого в порядку ст. ст. 512, 514 ЦК України перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Той факт, що в 2009 році банк звертався до нотаріуса за виконавчим написом, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд урахував, що виконавчий напис, виданий 25 червня 2009 року було повернуто стягувачу без виконання, оскільки предмет іпотеки знято з торгів у зв'язку з відсутністю купівельного попиту.

Неявка в судове засідання відповідача, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, про що свідчить її особиста заява (а. с. 176), не позбавляла апеляційний суд можливості розглядати справу у її відсутності відповідно до норми ст. 305 ЦПК України.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук