Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування її з чужого володіння, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Васильківський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (далі - ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України») з позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просив визнати незаконним і скасувати рішення селищної ради від 16 березня 2010 року № 886-35-V в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 2 га, яка розташована по вул. Підприємницькій у смт Глеваха Васильківського району Київської області; визнати недійсним державний акт на право власності на цю земельну ділянку, виданий ОСОБА_4, скасувати його державну реєстрацію, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Головного управління Держземагентства у Київській області вказану земельну ділянку та визнати відсутнім право власності ОСОБА_3 на неї.

Позов обґрунтовано тим, що ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» 20 травня 2002 року видано державний акт на право постійного користування землею. У подальшому, спірним рішенням Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області було передано у приватну власність ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку та видано державний акт на право власності на неї. Згодом ОСОБА_4 було відчужено цю земельну ділянку ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 24 липня 2014 року. Прокурор вважає, що вилучення цієї земельної ділянки відбулося з порушенням закону, зокрема статей 84, 149 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», а також порушує права належного землекористувача.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 16 березня 2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, виданий ОСОБА_4 та витребувано вказану земельну ділянку у ОСОБА_3 на користь ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України». Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині розподілу судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзіпредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що саме ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» є належним користувачем спірної земельної ділянки, а надання її ОСОБА_4 відбулося з порушенням закону, зокрема статей 84, 116, 149 ЗК України, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», та без згоди її постійного користувача.

Вказані висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» 20 травня 2002 року було видано державний акт на право постійного користування землею.

Рішенням Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 16 березня 2010 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2 га та видано державний акт на неї.

24 липня 2014 року вказану земельну ділянку ОСОБА_4 було відчужено ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

З листа Управління Держземагентства у Васильківському районі від 05 січня 2015 року вбачається, що земельні ділянки із кадастровими номерами, які зазначені в додатку до цього листа, мають перетин із земельними ділянками ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», серед яких є і спірна ділянка.

З листа НАН України від 24 лютого 2015 року вбачається, що земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 розташована на території ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» і згоди на їх вилучення зі складу земель підприємство не надавало.

З графічного зображення (викопіювання) із зазначенням місць взаємного розташування земельної ділянки ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» та земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1, наданого Головним управлінням Держземагенства у Київській області, вбачається, що спірна земельна ділянка має перетин із земельною ділянкою наданою ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (а.с. 98-99).

За змістом статей 92, 95 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до норм статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку про скасування спірного рішення селищної ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку разом із витребуванням її з незаконного володіння.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд вірно застосував норми ст. 88 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанцій, а при їх дослідженні та встановленні місцевим судом у нескасованій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції у нескасованій частині та апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2015 року в нескасованій рішенням апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року частині та рішення апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В.Умнова

І.М. Фаловська