Номер провадження: 22-ц/785/1433/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15. 10. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

08. 05. 2015 р. Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13378,24 грн., що складається з 3735,24 грн. заборгованості за кредитом, 5935,19 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2594,6 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 613,25 грн. (процентна складова), і судового збору в розмірі 243,6 грн. тому, що 06. 02. 2008 р. відповідач уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк» (на теперішній час ПАТ КБ «Приватбанк») договір, за яким отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і банк виконав свої зобовязання за договором та надав кредит, а відповідач не надав банку своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15. 10. 2015 р. відмовлено у задоволенні зазначеного позову ПАТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування рішення суду як незаконного та необгрунтованого з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Зокрема, вказується, що за ст. 261 ч. 5 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання договору перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, і, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти і договір діє 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк за п. 9.12 Умов надання банківських послуг з посиланням на те, що за п. 9.3 Умов надання банківських послуг картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключеннями, передбаченими п. п. 9.6, 9.7 цих Умов, і з цього робиться висновок, що сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору до встановивши строк дії договору, що рівний строку картрахунку, що не заборонено ст. 259 ЦК України. Звертається увага, що відповідач до банку не надав письмової заяви про закриття картрахунку, у звязку з чим на підставі умов, передбачених Умовами, строк дії ОСОБА_4 відповідача було продовжено на такий же строк і на підставі продовження дії карти строк дії кредитного договору також було продовжено на строк дії карти. Посилається на те, що закінчення дії строку договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії, і вимоги про відшкодування збитків, зумовлених порушенням договору, про стягнення неустойки тощо, можуть бути предявлені незалежно від закінчення строку дії договору протягом встановлених для цих вимог строків позовної давності (ст. ст. 257, 258 ЦК України). Зазначає, що договір укладений між сторонами на необмежений період часу, тривають по сьогоднішній день і відповідач користується грошима банку і ухиляється від виконання своїх зобовязань, а правовідносини між сторонами працюють до повного погашення клієнтом кредиту. Вказується, що картка була перевипущена, оскільки по ній тривали погашення, останнє з яких відбулося 01. 09. 2011 р. в сумі 50,00 грн. (що вбачається із розрахунку заборгованості) у відповідності до умов кредитного договору та строк дії нової картки був до 12 місяця 2012 р. (додається, що доказ перевипуску додається до апеляційної скарги), а тому позовна давність починається з 12. 2012 р. та спливає 12. 2015 р., а позивач звернувся до суду 08. 05. 2015 р., тобто в межах позовної давності.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову ПАТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності і звернення відповідача з заявою про відмову у задоволенні позову у звязку із спливом строку позовної давності, а також вказав, що відповідно до п. 31 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення п. 7 частини 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у справі.

Проте з таким висновком суду в повному обсягу погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

За ст. 264 ч. 1 ЦК України перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» (на теперішній час ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 договором без номера від 06. 02. 2008 р., ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2800,00 грн. (а не як зазначено в позові в розмірі 4800 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з розрахунку 360 днів в рік і 06. 02. 2008 р. ОСОБА_3 отримав кредитну карту.

Указаний кредитний договір складається лише із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, на що вказується і в позовній заяві.

Як вказано в заяві позичальника ОСОБА_3 від 06. 02. 2008 р. щодо укладення кредитного договору і підписаного сторонами договору, строк дії договору дорівнює строку дії картки.

Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт надає право банку право у будь-який момент збільшити чи зменшити кредитний ліміт.

Пунктом 9. 12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання і якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу про закінчення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

За п. 9.7 Умов та правил надання банківських послуг при ненадходженні заробітної плати одержувача на картрахунок заробітної плати на протязі 6 місяців, пенсії або соціальних виплат на картрахунок пенсійної (соціальної) карти на протязі 6 місяців, строк дії відповідної карти не подовжується, а за п. 9.11 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом умов договорів, укладених з Банком, про надання кредитних коштів оплата документів на погашення простроченої заборгованості перед Банком проводиться першочергово, а потім перерахунок коштів на адресу третіх осіб.

Згідно з п. 3.1 Правил користування платіжною картою строк дії карти вказано на картці і карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця (п. 3.1.1), по закінченні строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії карти) не надійшла письмова заява про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг, виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при виконанні інших умов подовження, передбачених Договором (п. 3.1.3).

Відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною картою одержувач доручає банку списувати з будь-якого рахунку одержувача, відкритого в банку, зокрема, з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою погашення боргових зобовязань.

Відповідач порушував умови договору і не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість.

Банк не надав доказів ознайомлення позичальника ОСОБА_3 з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, оскільки вони ним не підписані.

У справі відсутні дані про фактичне отримання відповідачем від ПАТ «КБ «ПриватБанк» карти після закінчення дії карти, яку він отримав відповідно до договору 06. 02. 2008 р.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_3 ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду лише 08. 05. 2015 р.

Відповідачем ОСОБА_3 заявлено вимогу про застосування позовної давності до ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі.

Вказані фактичні обставини у справі сторонами не спростовані та підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 11 ч. ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує пояснення представника банку про відсутність у банку можливості надати додаткові докази у справі у звязку з наданням суду наявних доказів під час розгляду справи та виходить з наявних доказів у справі.

Матеріалами даної справи, в тому числі змістом позову банку, апеляційної скарги банку і змістом самого наданого банком договору від 06. 02. 2008 р., укладеного між сторонами, встановлено, що предметом укладеного між сторонами вищевказаного договору від 06. 02. 2008 р. в цей день був кредитний ліміт у розмірі 2800,00 грн. з відповідними умовами, а не як зазначено в позові в розмірі 4800 грн. з іншими умовами, у звязку з чим предмет позову не співпадає з предметом договорних відносин між сторонами за документами, що надані банком і, що є підставою для відмови у задоволенні позову банку.

Крім того, за матеріалами справи строк дії наявного у справі договору складає 1 рік і встановлено відсутність доказів про фактичне отримання відповідачем ОСОБА_3 від банку картки після лютого 2009 р.

Свій висновок апеляційний суд також основує, зокрема, і на положеннях заяви позичальника ОСОБА_3 від 06. 02. 2008 р. щодо укладення кредитного договору і підписаній сторонами, що строк дії договору дорівнює строку дії картки, а також відсутністю доказів ознайомлення позичальника ОСОБА_3 з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, оскільки вони ним не підписані.

Вказане спростовує довідку представника банку, надану в порядку ст. 303 ЦПК України апеляційному суду, з посиланням на дані змісту договору від 06. 02. 2008 р. і компютерну програму банку, що строк дії картки - 2 роки до лютого 2010 р. з подальшим перевипуском з дією до грудня 2012 р.

Враховуючи відсутність за матеріалами справи даних про наявність узгодженого сторонами у встановленому порядку збільшеного строку позовної давності за укладеним між сторонами договором суд виходить з загальних правил щодо строку і перебігу загальної та спеціальної позовної давності і того, що строком закінчення зазначеного кредитного договору є 06. 02. 2009 р.

Позивачем не надано доказів вчинення особисто саме відповідачем дій по погашенню спірного кредиту за межами строку дії договору між сторонами, в тому числі щодо надходження в рахунок погашення кредиту останніх 50 грн. 01. 09. 2011 р., про що вказується в апеляційній скарзі, за наявності можливості банку врахувати будь-які кошти ОСОБА_3 в рахунок кредитної заборгованості.

Апеляційний суд враховує, що ці обставини не зазначені і в позовній заяві банку до ОСОБА_3 у даній справі в обґрунтування позову.

Тобто, позивачем не надано і у справі відсутні докази вчинення відповідачем дії, що свідчить про визнання саме ОСОБА_3 свого боргу за вищевказаним договором від 06. 02. 2008 р. після закінчення 06. 02. 2009 р. строку його дії.

За таких обставин, оскільки позов у даній справі заявлено лише 08. 05. 2015 р. апеляційний суд вважає правильним і висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі до ухвалення рішення, що є підставою для відмови у позові за ч. 4 ст. 267 ЦК України.

При цьому, приймається до уваги і те, що навіть за наявності посилань в апеляційній скарзі на погашення кредиту по картці 01. 09. 2011 р., що само по собі у даному випадку не є доказом вчинення відповідачем дії, що свідчить про визнання ним боргу, у даному випадку у будь-якому разі має місце сплив позовної давності з урахуванням подання позову у справі лише 08. 05. 2015 р.

Вищенаведене, особливо з урахуванням невідповідності змісту позову щодо договору між сторонами та змістом самого договору і відсутності доказів про фактичне отримання відповідачем ОСОБА_3 нової картки після закінчення строку дії картки, отриманої ним 06 . 02. 2008 р. та відсутності доказів ознайомлення позичальника ОСОБА_3 з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, оскільки вони ним не підписані, спростовує доводи апеляційної скарги з приводу скасування рішення суду, в тому числі щодо пролонгації дії договору.

Одночасно апеляційний суд з урахуванням положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20. 11. 2013 р. у справі № 6-126цс13 приходить до висновку, що посилання суду першої інстанції в рішенні на пункт 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин та підлягає вилученню з мотивувальної частини рішення суду, оскільки указана частина статті 11 Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Аналізуючи обставини справи з урахуванням наведених правових положень у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно по суті відмовив у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіз викладенням цього у резолютивній частині рішення, але мотивувальна частина рішення підлягає зміні з урахуванням вищевикладених обставин.

З урахуванням зазначених обставин на підставі вимог ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог і відповідно до вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає зміні в мотивувальній частині з ухваленням нового рішення з підстав викладених вище, а в іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Змінити мотивувальну частину рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15. 10. 2015 р. з підстав, викладених у даному рішенні апеляційного суду, а в іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15. 10. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_5

ОСОБА_6