Справа №490/5386/16-ц 20.09.2016 20.09.2016 20.09.2016
Справа № 490/5386/16-ц
Провадження № 22ц/784/2084/16 Головуюча в першій інстанції Мамаєва О.В.
Категорія 54 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2016 року по справі за позовом
ОСОБА_1
до

публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»
(далі ПАТ «Миколаївобленерго»)
про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:
25 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ПАТ «Миколаїобленерго» про поновлення строку для звернення до суду з позовом, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що з 03 квітня 2013 року він працював на посаді електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередачі 3 розряду служби повітряних ліній бригади з ремонту та експлуатації повітряних ліній електропередачі № 4 філії м. Миколаєва ПАТ «Миколаївобленерго». 12 травня 2015 року його було звільнено з займаної посади у зв`язку із призовом на військову службу, на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на вказане та порушення відповідачем вимог ст. 119 КЗпП України, ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2016 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом, поновлено його на вищезазначеній посаді та стягнуто з ПАТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 63 227 грн. 01 коп. Також стягнуто з ПАТ «Миколаївобленерго» на користь держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Миколаївобленерго» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідачем порушені вимоги чинного трудового законодавства при звільненні позивача. Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогами закону.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач наказом № 518-к від 03 квітня 2013 року був прийнятий на посаду електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередачі 3 розряду служби повітряних ліній бригади з ремонту та експлуатації повітряних ліній електропередачі № 4 філії м. Миколаєва ПАТ «Миколаївобленерго» (а.с. 6).

Згідно повістки військового комісара Центрально-Миколаївського об`єднаного райвійськкомату (далі - військовий комісаріат), ОСОБА_1 був призваний на військову службу та зобов`язаний був з`явитись 13 травня 2015 року до райвійськкомату (а.с. 8, 9).

В зв`язку з призовом на військову службу його було звільнено з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України наказом № 811-к від 12 травня 2015 року (призов працівника на військову службу).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 14 травня 2015 року та 05 травня 2016 року, на підставі Указу Президента України № 122/2016 від 29 березня 2016 року демобілізований в запас (а.с. 38).

Особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

Відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту та підприємств, установ й організацій покладається на відповідних керівників. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України 15 січня 2015 року, та набравши законної сили 20 січня 2015 року, оголошено проведення часткової мобілізації, в тому числі на території Миколаївської області.

Законом України від 27 березня 2014 року № 1169- VIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» (набрав чинності з 01 квітня 2014 року) внесено зміни до КЗпП України, законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, підприємств, організацій, установ на функціонування в умовах особливого періоду.

Таким чином, згідно чинного українського законодавства, після оголошення Президентом мобілізації, в Україні наступає особливий період.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України (в редакції на травень 2015 року), за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З 11 червня 2015 року ч. 3 ст. 119 КЗпП України діє у новій редакції, а саме слова «призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» замінено словами «призваними на строкову військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період». При цьому, слова «військова служба» охоплюють слова «строкова військова служба», тобто законодавцем дано більш розширене тлумачення поняття «військова служба».

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275 -VII поширено дію частин другої і третьої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частини третьої статті 119 КЗпП України в редакції цього Закону на громадян України, які були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».

Таким чином, працівники, які були звільнені з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період мають бути поновлені роботодавцем на роботі у зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VII.

Позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що 10 травня 2016 року (тобто за 2 дні до закінчення одного року) звернувся до відповідача з питанням щодо виходу на своє робоче місце, але отримав відмову.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції проти цього не заперечувала.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо поновлення позивача на роботі є обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

Також є обґрунтованим висновок суду і щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 63 227 грн. 01 коп.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач був призваний на строкову службу, а тому за ним не зберігається місце роботи, є помилковими та ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права не заслуговують на увагу та спростовуються вищезазначеним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук
Судді: В.В. Коломієць

В.І. Темнікова