Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Терра Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 09 липня 2015 року в якості правонаступника позивача ПАТ «Терра Банк» у даній справі залучено ПАТ «Кристалбанк».

В позовній заяві зазначає, що 10.12.2013 р. між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № PL-39/02, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на умовах овердрафту з лімітом в межах 50000 грн., терміном до 10.12.2014 р., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 25 % річних. В подальшому термін повернення кредиту продовжений згідно п. 2.3 кредитного договору у звязку з направленням відповідачу повідомлення від 20.11.2014 р. про відмову від продовження строку користування кредиту. Обумовлених кредитним договором зобовязань відповідач не дотримався, зокрема, не повернув кредит в термін, обумовлений договором, та не сплатив нараховані проценти. Станом на 12.12.2014 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57288.15 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 50000 грн.; проценти нараховані за користування кредитом 1541.1 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 4936.54 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 298.02 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 76.71 грн.; 3 % річних та втрати від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою процентів 305.99 грн.; 25 % та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 129.78 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту № PL-39/02 від 10.12.2013 р. в розмірі 57288.15 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до поданого до суду 12.03.2015 р. відзиву на позовну заяву відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та зазначив, що кредитний договір про встановлення овердрафту № PL-39/02 від 10.12.2013 р. встановлював грошовий овердрафт на отриману у ПАТ «Терра Банк» картку «Visa Platinum». За отримання даної банківської картки та користування нею протягом двох років ним була сплачена комісія в сумі 2000 грн. Обовязковим бонусом при отриманні зазначеної картки було встановлення овердрафту в сумі пятдесят тисяч гривень з пільговим (безвідсотковим) строком користування кредитними коштами протягом 45 календарних днів. Він погодився на отримання картки «Visa Platinum» і сплатив відповідну комісію виключно по причині оголошеної банком можливості користування овердрафтом на пільгових умовах. Згідно довідки від 11.03.2015 р. за № 58/11-292 виданої Управлінням СБУ в Закарпатській області, він проходить військову службу з 30.07.1998 р. Аналогічну довідку він предявляв в Ужгородське відділення № 39 ПАТ «Терра Банк» в серпні 2014 року. Посилаючись на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указ Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» вказує, що з 18.03.2014 р. позивач не мав нараховувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобовязань перед підприємствами та проценти за користування кредитом. В той же час, як вбачається з позовної заяви, і відсотки і штрафні санкції включені до його заборгованості перед позивачем. Згідно кредитного договору строк повернення кредитних коштів грудень 2015 року. Станом на дату подання позову строк повернення кредитних коштів не настав, а заборгованості по відсоткам та штрафним санкціям відсутня в силу дії п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, у позивача відсутні підстави для дострокового припинення дії кредитного договору та вимог про повернення кредитних коштів, відсотків і пені.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № PL-39/02, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на умовах овердрафту з лімітом в розмірі 50000 грн. на строк кредитування до 10 грудня 2014 року, зі сплатою 25 % річних за користування кредитом. Відповідно до пункту 2.3.1 кредитного договору період кредитування продовжується на наступні 12 календарних місяців, на умовах, визначених цим договором у разі, якщо банк не направить позичальнику письмове повідомлення про відмову від продовження строку (періоду) кредитування за пять робочих днів до дати остаточного повернення кредитних коштів. Згідно пункту 2.3.2 сторони з укладенням цього договору, відповідно до ст. 212 ЦК України дійшли згоди, що у разі настання обставин, зазначених в пункті 2.3.1 цього договору, датою остаточного повернення кредиту є 10 грудня 2015 року. В пункті 2.3.3 сторони обумовили між собою, що у випадку направлення банком позичальнику повідомлення про відмову в продовженні строку (періоду) кредитування датою остаточного повернення кредитних коштів є 10 грудня 2014 року (а.с. 3-8).

20 листопада 2014 року банком відповідачу направлено письмове повідомлення про відмову від продовження строку користування кредиту (а.с. 27, 28).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Перехідний Банк «Кристалбанк» є правонаступником ПАТ «Терра Банк». 14 квітня 2015 року здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів ПАТ «Перехідний Банк «Кристалбанк» на ПАТ «Кристалбанк».

Згідно умов акту приймання-передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» від 22 грудня 2014 року, право вимоги за зобовязанням, яке виникло на підставі кредитного договору про встановлення овердрафту № PL/39/02 від 10 грудня 2013 року ПАТ «Терра Банк», як первісний кредитор, відступило ПАТ «Перехідний Банк «Кристалбанк».

Підстави заміни кредитора у зобовязанні встановлені ст. 512 ЦК України, згідно з якою кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом; кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. При цьому законом передбачена можливість передачі права вимоги кредитора в рамках цивільно-правових договорів, а також використання майнових прав як забезпечення виконання зобов'язань. Відповідно до приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 5.3, 5.4, 5.5 кредитного договору про встановлення овердрафту № PL-39/02 від 10 грудня 2013 року встановлено, що за непогашення та/або несвоєчасне погашення суми овердрафту та/або процентів банк має право стягувати пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення. У випадку прострочення позичальником виконання зобовязання по поверненню банку суми заборгованості за цим договором він зобовязаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу. У випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним овердрафту (його частини) або виконання не в повному обсязі платежів по погашенню нарахованих процентів, банк має право стягувати з позичальника проценти в розмірі 25 % річних від простроченої суми згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в порядку обчислення та сплати пені відповідно до п. 3.11 цього договору (додатково до процентів).

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав і відповідно до розрахунку наданого позивачем станом на 12 грудня 2014 року його заборгованість перед банком за кредитним договором становить 57288.15 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 50000 грн.; проценти нараховані за користування кредитом 1541.1 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 4936.54 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 298.02 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 76.71 грн.; 3 % річних та втрати від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою процентів 305.99 грн.; 25 % та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 129.78 грн. (а.с. 26). Правильність такого розрахунку відповідачем фактично не оспорюється та такий не спростований.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту № PL-39/02 від 10 грудня 2013 року в розмірі 57288.15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача у його відзиві на позовну заяву не заслуговують на увагу, оскільки суперечать обставинам справи та спростовуються її матеріалами.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» банк на мав права з 18 березня 2014 року нараховувати йому штрафні санкції, пеню за невиконання зобовязань та проценти за користування кредитом є безпідставними та відхиляються судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Однак, для цього потрібно отримати посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до статті 3 цього Закону його дія поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Відомостей щодо застосування норм п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до позичальника матеріали справи не містять. Натомість, у матеріалах справи є надана відповідачем довідка видана Управлінням СБУ в Закарпатській області від 11.03.2015 р. за № 58/11-292, з якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу в Управління СБУ в Закарпатській області з 30 липня 1998 року (а.с. 53). При цьому матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 мобілізований для проходження військової служби, є учасником бойових дій.

Таким чином, доводи відповідача не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, аналізом судом встановлених обставин справи і дослідження поданих доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній станом на день подання позову) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Оскільки зазначений позов був поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі, повязаній із здійсненням ліквідації банку (в рамках проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком), то він поданий без сплати судового збору.

В ході розгляду справи в якості правонаступника позивача ПАТ «Терра Банк» у справу залучено ПАТ «Кристалбанк». Тому судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 572.88 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ПАТ «Кристалбанк» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту № PL-39/02 від 10 грудня 2013 року в розмірі 57288 (пятдесят сім тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 15 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 50000 грн.; проценти нараховані за користування кредитом 1541.1 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 4936.54 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 298.02 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 76.71 грн.; 3 % річних та втрати від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою процентів 305.99 грн.; 25 % та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 129.78 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до спеціального фонду Державного бюджету України 572 (пятсот сімдесят дві) гривні 88 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.