Cправа № 127/6033/16-ц
Провадження № 2/127/2941/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 березня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву Міського комунального підприємства «Вінницязеленбуд» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

МКП «Зеленбуд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 5, 6 ч.1 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, посилається одночасно на ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, які визначають підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. При цьому, позовна заява не містить зазначення обставин неправомірності дій відповідача, як фізичної особи, з яких саме і випливає спричинення шкоди, а також доказів щодо цього.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п.п. 3, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналогічне розяснення щодо обставин та підстав відповідальності за завдану майнову шкоду джерелом підвищеної небезпеки міститься в п. 2, 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Як вбачається з позовної заяви позивач вказує на завдання матеріальної шкоди в результаті розміщення наметів. Разом з цим, зазначаючи вказану обставину, позивачем не наведено обставин та не зазначено по ним доказів, що характеризують джерело підвищеної небезпеки, володіння ним відповідачем та завдання шкоди в результаті таких дій. Не містить позовна заява зазначення обставин для звільнення від такого доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Міського комунального підприємства «Вінницязеленбуд» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: