Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи Четверта Одеська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив „Центральний 22, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який вказав, що після смерті його матері залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Так як позивач за його твердженням є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, так як спадкодавець не здійснила реєстрацію свого права власності на цю квартиру, тому позивач просить визнати за ним право власності на АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом.

В судовому представник позивача ОСОБА_2 вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини; до останнього судового засідання не зявилась, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Представник Одеської міської ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

До суду надійшла заява представника ЖБК „Центральний 22 про визнання позову обґрунтованим та підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Четверта Одеська державна нотаріальна контора також звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відсутність їх представника.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши подані докази та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 до своєї смерті була членом ЖБК „Центральний 22 та нею був сплачений пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_3 повністю у 1992 році у січні місяці (а.с. 7, 57).

Разом з тим за життя ОСОБА_3 не встигла здійснити реєстрацію свого права власності на АДРЕСА_2 (а.с. 58, 59).

ОСОБА_3 померла 28.06.2014р. (а.с. 43зв.) та після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, що є сином спадкодавця (а.с. 43, 43зв.).

Постановою від 22.05.2015р. позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 51зв.-52).

За положеннями ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність", який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно ст. 384 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.

Як роз'яснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в

справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України.

Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_1, у відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» виникло у ОСОБА_3 з моменту повного внесення пайового внеску за квартиру.

У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця.

За положеннями до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, суд визнає, що позивач, будучи спадкоємцем за законом, після смерті своєї матері прийняв спадщину у вигляді спірної квартири, оскільки у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини. Однак, зважаючи, що правовстановлюючий документ на дане спадкове майно відсутній, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку.

Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладено суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 197, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності АДРЕСА_2, загальною площею 48,6.кв.м., з яких житлова площа 29,4 кв.м., кухня 6,6 кв.м., ванна кімната 2,7 кв.м., коридор 5,6; 2,0 кв.м., вбудована шафа 0,4 кв.м., балкон 0.9. кв.м. - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 28.06.2014р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя