АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 653/5/14-ц Головуючий в І інстанції Хоменко В.Г.
Номер провадження 22-ц/791/202/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2011 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів, зазначаючи, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них 26 грудня 2002 року народилась дитина дочка ОСОБА_9.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_8 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням суду від 14 березня 2011 року, яке ухвалою від 06 грудня 2013 року скасовано за нововиявленими обставинами, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів задоволено.

Справа слухалася судом неодноразово.

Останнім рішенням суду від 02 жовтня 2015 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволено. Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючи від імені ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що суд допустив порушення норм процесуального законодавства щодо встановлення особи відповідача у спірних правовідносинах і необґрунтовано стягнув на користь позивачки аліменти з ОСОБА_6, батьківство якого не підтверджено належними доказами.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_10 доводи скарги не визнали, рішення суду просили залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 вересня 2002 року в Генічеському відділі реєстрації актів громадянського стану Херсонської області був зареєстрований шлюб між громадянином ОСОБА_11 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та громадянкою України ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено запис за № 91 (а.с. 3).

26 грудня 2002 року у ОСОБА_8 та ОСОБА_13 народилася дочка ОСОБА_9 (а.с. 4).

В 2010 році ОСОБА_8 прийняв громадянство України і 15 травня 2010 року Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області йому видано паспорт громадянина України, в якому зазначено прізвище ОСОБА_6, що відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про народження (а.с. 23).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 14 березня 2011 року, яке набрало законної сили, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 06.09.2002 року у Генічеському відділі РАГС Херсонської області, актовий запис № 91, розірвано (а.с. 67).

Після припинення сторонами сімейних відносин та після розірвання шлюбу донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з матірю і перебуває на її утриманні (а.с. 2,69).

Заперечуючи проти заявлених до нього вимог щодо утримання дочки, ОСОБА_6 посилається на різницю в його прізвищі, що зазначена в паспорті ОСОБА_6, та в свідоцтві про народження дитини щодо батька ОСОБА_8.

Однак, враховуючи, що імя, по батькові, місце і час народження ОСОБА_6 та особи, з якою ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_8) реєструвала шлюб та яка записана батьком народженої нею дитини (ОСОБА_8О.), збігаються, а у виданому на імя ОСОБА_6 паспорті стоїть штамп про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_12, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який вступив у зареєстрований шлюб з ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_8) С.Д. та є батьком малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однією і тією самою особою та вважає, що суд обґрунтовано, відповідно до положень діючого в Україні сімейного законодавства щодо обовязку батька утримувати дитину (ст. 180 СК) стягнув з нього аліменти, розмір яких відповідач не оспорює і не спростовує.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги з приводу того, що позов предявлений не до ОСОБА_6, а до іншої особи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи є достатньо документів, які свідчать про те, що ОСОБА_6 є батьком малолітньої ОСОБА_9, а помилка, допущена в його документах при реєстрації шлюбу та народження дитини не звільняє останнього від обовязку утримувати дитину та не покладає на позивачку обовязок доводити походження дитини від батька, з яким вона як мати перебувала у шлюбі.

Враховуючи, що в процесі вирішення спору зясувалися обставини щодо невідповідності однієї букви в прізвищі відповідача з даними виданого йому після реєстрації шлюбу та народження дитини паспорта, позивачка уточнила відомості щодо його особи.

При цьому підстави для заміни неналежного відповідача, як про це стверджує представник ОСОБА_6, відсутні, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Вказані обставини у спірних правовідносинах відсутні.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги і щодо часу, з якого присуджені аліменти на дитину.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Днем предявлення ОСОБА_7 позову про стягнення аліментів є 24 січня 2011 року, тому суд обґрунтовано визначив цю дату як початок для примусового стягнення аліментів.

Законодавство не передбачає виключення з часу, з якого присуджуються аліменти, час розгляду спору судом, а ч. 2 ст. 191 СК України, на яку посилається заявник в обґрунтування своїх заперечень, має на увазі стягнення аліментів за минулий час, тобто, - час до звернення до суду з позовом.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: П.Я. Ігнатенко

ОСОБА_3