Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Білоцерківського нотаріального округу Київської області - Дуднік ІринаВолодимирівна про визнання довіреності недійсною за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати недійсною довіреність, видану 5 квітня 2013 року ОСОБА_5, яка посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., на підставі якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бути її представниками в усіх державних та недержавних установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, у всіх судах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», включаючи стадії апеляційного і касаційного провадження та виконання рішень, перегляду рішення, ухвали, постанови за нововиявленими та винятковими обставинами, вести цивільні, господарські, адміністративні та кримінальні справи на судовому слідстві та суді.

Позов мотивувала тим, що відповідно до ст. 215 ЦК України для того, щоб правочин мав юридичну силу, він повинен відповідати встановленим ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України умовам дійсності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З тексту оспорюваної довіреності вбачається, що особа ОСОБА_5 була встановлена за паспортом. Проте, нотаріус не міг встановити особу ОСОБА_5 за паспортом, оскільки такий у неї відсутній. Доказом того, що особа ОСОБА_5 не встановлювалась нотаріусом Дуднік І.В. є те, що копія паспорта не долучалась до примірника довіреності, що залишився у справах нотаріуса. Крім цього, ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району» з діагнозом: параноїдна шизофренія, приступоподібно-прогредієнтний перебіг, виражений емоційно-вольовий дефект. Також, нотаріус не встановила дійсні наміри ОСОБА_5 шляхом встановлення однакового розуміння ОСОБА_5 значення, умов правочину та його правових наслідків. У порушення п.5 гл.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у реєстр№1 для реєстрації нотаріальних дій нотаріусом Дуднік І.В. на 2013 рік саме після підписання документа та проставлення на ньому печатки не було внесено запис №893 про вчинення нею 5 квітня 2013 року нотаріальної дії - посвідчення довіреності від імені ОСОБА_5, яка страждає на психічне захворювання та не було зазначено номер та дату видачі їй паспорта й найменування установи, яка видала паспорт ОСОБА_5 Крім цього, в порушення норм закону, нотаріус не зареєструвала в Єдиному реєстрі довіреностей довіреність ОСОБА_5, а тому така не створює юридично значимих наслідків, оскільки є недійсною.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди прийшли до правильного висновку про те, що виданою ОСОБА_5 довіреністю, посвідченою

5 квітня 2013 року в нотаріальному порядку, остання уповноважила представляти її інтереси в усіх судових процесах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не порушено законних прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_4

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2015року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від

5 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук