Справа № 758/7372/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Бабенко О.О. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Бабенко О.О. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Подання обґрунтовує тим, що 23 квітня 2012 року між позикодавцем ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_3, укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Макаренком В.М. за реєстраційним № 685.

30 липня 2015 року приватним нотаріусом Малим О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 221 301 грн. 70 коп., виконавче провадження по стягненню вказаної суми відкрито 11 вересня 2015 року.

У поданні зазначено, що 05.11.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб та згідно наявної інформації ОСОБА_6 має у власності квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль марки «GREAT WALL, PEGASUS», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Посилаючись на те, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, державний виконавець просить визначити частку майна боржника - ОСОБА_3 у майні, яким він спільно володіє з дружиною, для звернення стягнення з метою виконання виконавчого документу.

В судове засідання представник ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст.379 ч.2 ЦПК України його неявка не є перешкодою для розгляду подання.

Стягувач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник стягувача надав до суду пояснення, в який просив розглядати подання у його відсутність та у відсутність ОСОБА_2 Крім того, підтримав подання державного виконавця у повному обсязі та зазначив, що є всі передбачені законом підстави для виділення частки боржника у його спільному з дружиною майні для того, щоб державним виконавцем у встановленому законом порядку були прийняті необхідні заходи для звернення стягнення на нього та виконанню виконавчого напису нотаріуса по стягненню великої суми коштів на користь його довірителя, як стягувача у виконавчому провадженні (а.с. 80).

Представник боржника ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність та відмовити у задоволенні подання (а.с. 81-82, 101).

Вивчивши матеріали подання і додані до нього документи, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 11 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48707023 з примусового виконання виконавчого напису № 1641, виданого 30 липня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Малим О.С., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 221 301 грн. 70 коп. (а.с. 39).

На час розгляду подання ОСОБА_3 є боржником у вказаному виконавчому провадженні та виконавчий документ перебуває на виконанні у відділі ДВС Подільського РУЮ у м. Києві.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

За змістом ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Частиною 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У відповідності до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 379 ЦПК України.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Порушивши перед судом питання про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно зі своєю дружиною, державний виконавець посилався на те, що квартира АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль марки «GREAT WALL, PEGASUS», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 є спільним сумісний майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та їх частки є рівними.

При цьому, державним виконавцем не виконані приписи ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не проведено опис спільного з боржником майна і не накладено арешт на це майно.

Крім того, акт опису та документи, що підтверджують право власності на описане спільне майно не подані до суду разом з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності.

Зокрема, йдеться про застосування положень ст.ст. 355-357, 366, 370 ЦК України та ст. ст. 61, 73 СК України.

Статтею 73 СК України визначено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Як вбачається з матеріалів подання, доказів того, що договір позики між ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_3 був укладений в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби, суду не надано.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3 «Методичних рекомендацій щодо порядку підготовки та надіслання державним виконавцями до суду подань і заяв» (лист Міністерства юстиції України від 18.12.2006 р. № 25-1/899/7), у разі звернення з питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - у поданні має бути розрахована така частка, тоді, як подання, яке надійшло до суду не містить посилань на розмір частки боржника.

Також, суду не надано доказів того, що за ОСОБА_6 зареєстровано два транспортні засоби, а саме - автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль марки «GREAT WALL, PEGASUS», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу автомобілі НОМЕР_3 та «GREAT WALL, PEGASUS», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 зареєстровані за ОСОБА_7 ( а.с. 83-84).

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги подання є передчасними, так як без виконання всіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення коштів з ОСОБА_3 відсутні правові підстави для задоволення внесеного державним виконавцем подання.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Бабенко О.О. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяМ. О. Шаховніна