Справа № 236/114/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мірошниченко О.В.

за участю секретаря Плаксіної Є.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області про встановлення факту смерті в певний час,

В С Т А Н О В И В:

20.01.2016 до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся заявник ОСОБА_2 з заявою про встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_3, обгрунтувавши свої вимоги тим, що 03.06.2015 року у м. Донецьку помер його батько. Заявник отримав на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 лікарське свідоцтво про смерть № 168 від 04.06.2015, видане ДОКТМО та свідоцтво про смерть серії 1-НО № 832361, видане відділом державної реєстрації актів цивільного Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Заявник ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. 28.12.2015 представник ОСОБА_2, ОСОБА_1, звернувся до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_3, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми, у зв'язку з цим заявник ОСОБА_2 був змушений звернутись до суду із заявою, в порядку окремого провадження, для встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_3.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ( а.с. 23).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреністі від 18.12.2015 (а.с.15) заяву ОСОБА_2 підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві.

Відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с. 34); заперечень проти задоволення заяви до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до повного витягу №4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб, складеного 11.03.1995 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку зазначено, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище чоловіка "Іващенко", що також підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 341197 від 09.01.2014 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО №250042 від 12.11.2013 ( а.с.11,12,36,37).

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 (а.с. 10).

Заявник ОСОБА_2 зареєстрована та проживала: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта громадянки України (а.с.6), де був зареєстрований та фактично мешкав померлий ОСОБА_3.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Яцьківської сільської ради Краснолиманського району Донецької області зазначено, що заявник ОСОБА_2 тимчасово мешкає за адресою: вул. Цетральна,95, с. Кримки, Краснолиманський район Донецька область(а.с.13,14).

ОСОБА_3 в 2015 році хворів на серцеву недостатність, гострий повторний інфаркт перегородки нижньої і бокової стінки лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі, що стало причиною смерті; факт смерті підтверджено записами в лікарському свідоцтві про смерть № 168 від 04.06.2015 виданому ДОКТМО ( а.с.7).

Представник заявника, ОСОБА_1, звертався до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області 28.12.2015 із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_3, однак орган ДРАЦС листом від 28.12.2015 року № 2190/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі (а.с. 17).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що 03.06.2015 року помер ОСОБА_3, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть №168 від 04.06.2015 та свідоцтво про смерть серії І-НО №832361 від 01.07.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку ( а.с.7).

Відповідно до інформації наданої відділом ДРАЦС Краснолиманського МУЮ з державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про смерть гр. ОСОБА_3, який помер 03.06.2015 станом на 26.01.2016 не виявлено ( а.с.39).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецьк) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, що проживав до смерті в АДРЕСА_1, помер 03 червня 2015 року у віці 60 років, місце смерті Донецька область м. Донецьк Калінінський район, причина смерті серцева недостатність, гострий повторний інфаркт перегородки нижньої і бокової стінки лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі, на підтвердження чого заявник отримала документи, які є недійсними і не створюють правових наслідків.

Неможливість отримання свідоцтва про смерть створює перешкоди у реалізації спадкових прав заявника

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2. про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_3 в певний час є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 256, 10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті в певний час задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3, що проживав до смерті в АДРЕСА_1, помер 03 червня 2015 року у віці 60 років, місце смерті Донецька область м. Донецьк Калінінський район, причина смерті серцева недостатність, гострий повторний інфаркт перегородки нижньої і бокової стінки лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі.

Копію даного рішення направити у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області для видачі свідоцтва про смерть.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд шляхом подачі в Апеляційний суд Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 лютого 2016 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 12 лютого 2016 року.

Суддя -