Провадження №2/485/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді -Квєтка І.А.,

за участі секретаря Шеремет Ю.Є.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи - відділ Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області, Державна реєстраційна служба Снігурівського районного управління юстиції, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровське» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що є спадкоємцем земельної ділянки площею 6,2964 га, розташованої в межах території Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, кадастровий номер :05:000:0013 після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 25 червня 2013 року. На вказану земельну ділянку він уклав договір оренди з ТОВ "Колос", однак при реєстрації договору оренди виявилося, що право оренди на землю зареєстровано за ТОВ "Придніпровське" на підставі договору оренди від 09 квітня 2013 року між останнім та покійною матір"ю, який був зареєстрований вже після її смерті. Посилаючись на те, що його мати вказаний договір оренди землі з ТОВ "Придніпровський" не підписувала, просить визнати цей договір недійсним, визнати недійсною та скасувати його державну реєстрацію, вчинену відділом Держкомзему у Снігурівському районі та стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання 19.02.2016 року позивач не з"явився, у судовому засіданні 02.11.2015 року позов підтримав, пояснив, що померла ОСОБА_6 його мати. За життя вона мала у власності земельну ділянку, яка до 2011 року перебувала в оренді ТОВ "Придніпровське". По закінченні договору оренди з відповідачем мати мала намір передати землю іншому орендарю. У 2013 році вона померла. Він став спадкоємцем земельної ділянки й передав її в оренду ТОВ "Колос". При вчиненні реєстрації договору оренди з іншим орендарем дізнався про наявність оспорюваного правочину, який його мати ніколи не укладала. Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні в інтересах позивача просила про задоволення позову.

В судове засідання відповідач та його представник не з"явилися. Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, проти задоволення позову заперечує. Прийнявши участь в судовому засіданні 11.11.2015 року керівник ТОВ "Придніпровське" ОСОБА_4 ствердив, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений, ОСОБА_6 особисто його підписала, а орендну плату отримував її син.

Представники третіх осіб в судове засідання не з"явилися, просили суд розглядати справу у їх відсутність (а.с.18, 26).

Оскільки судом в ході розгляду справи досліджено всі представлені сторонами докази та з"ясовано позиції сторін у справі, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність осіб, що не з"явилися.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 7,36 га, кадастровий номер: :05:000:0013, :03:000:0001, яка розташована на території Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 548244 від 25.07.2005 року (а.с.35).

09 квітня 2013 року між орендодавцем ОСОБА_6 та орендарем ТОВ "Придніпровське" в особі ОСОБА_4, укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, терміном на 10 років (а.с.9-10).

25 червня 2013 року ОСОБА_6 померла (а.с.6).

07 листопада 2013 року спірний договір зареєстровано реєстраційною службою Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що було надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.24).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 березня 2015 року вказану земельну ділянку успадкував її син, позивач по справі (а.с.6), зареєструвавши своє право власності на неї у Державному ресєтрі прав на нерухоме майно 24 березня 2015 року, що підтверджено відповідним Витягом (а.с.7).

Як стверджує позивач у 2015 році він уклав договір, яким передав в оренду успадковану земельну ділянку ТОВ "Колос", однак при реєстрації права оренди за орендарем було встановлено наявність зареєстрованого права оренди на зазначену земельну ділянку за іншим орендарем ТОВ "Придніпровське" й у реєстрації відмовлено.

Вказане підтверджено рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Снігурівського РУЮ від 08 квітня 2015 року, яким відмовлено в державній реєстрації права оренди земельної ділянки, належної позивачу, за суб"єктом ТОВ "Колос" (а.с.8).

Оскільки договір оренди земельної ділянки з ТОВ "Придніпровське" у 2013 році його мати не укладала та не підприсувала, позивач просив визнати його недійсним та застосувати наслідки його недійсності у виді скасування державної реєстрації права оренди.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст.18 Закону).

У відповідності до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (стронами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відсутність волевиявлення на вчинення договору оренди земельної ділянки від 09 квітня 2013 року з ТОВ "Придніпровський" свідчить висновок посмертної почеркознавчої експертизи №71 від 14 січня 2016 року, у відповідності до якого підпис від імені ОСОБА_6 в графі "Орендодавець" в договорі оренди від 09 квітня 2013 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою (а.с.133-138).

Доводи відповідача про підписання договору саме ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли. Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у підтвердження укладення договору не є допустимим доказом у розумінні ст.59 ЦПК України. Крім того, вказані свідки підтвердили, що ОСОБА_6 оплату за договором оренди особисто не отримувала, а у відомості на видачу зерна ТОВ "Придніпровське" за 2012-2013 рік у рахунок орендної плати підписав син при отриманні ним зерна, що також свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_6 на укладення договору.

Розбіжності в площі та кадастровому номері земельної ділянки в договорі оренди та свідоцтві про право на спадщину за позивачем не спростовує встановлених ними фактів, а відповідність (ідентичність) земельної ділянки підтверджено витягом з Державного земельного кадастру від 19.10.2015 року (а.с.71) та листом відділу Держземагенства у Снігурівському районі від 24.03.2015 року (а.с.33), з яких вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_6 була приведена у відповідність даним технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 22.07.2014 року.

Враховуючи, що укладення оспорюваного договору не відповідало внутрішній волі ОСОБА_6, а доказів у підтвердження зворотнього, відповідач суду не представив, суд приходить до висновку про визнання договору оренди недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ст.215 ЦК України та, як наслідок, визнання недійсною та скасування його державної реєстрації.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі ст.ст.79, 88 ЦПК України з врахуванням квитанції про сплату судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. (а.с.1) та квитанції про оплату вартості експертизи у сумі 900 грн. 48 коп. (а.с.126,127), стягує їх з відповідача на користь позивача.

За такого позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський" про визнання недійсним договору оренди, - задовільнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 09 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський" та його державну реєстрацію, яку скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський" на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судового збору та 900 грн. 48 коп. витрат за проведення почеркознавчої експертизи, а всього 1387 грн.68 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Снігурівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ