АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

18 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року в частині відмови у задоволені зустрічного позову

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», Банк) через свого представника Юхименка A.B. звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до боржника ОСОБА_1 та поручителів: ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 076 доларів США 15 центів та 18 073 грн. 90 коп. пені, посилаючись на те, що відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань у договірних відносинах.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, та посилаючись на те, що сталася істотна зміна обставин та істотне порушення умов кредитного договору, що унеможливлює виконання позичальником своїх зобов'язань, просив, на підставі положень ст. 651, 652 ЦК України, розірвати кредитний договір, укладений між ним та ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 25 076,15 доларів США, пеню у розмірі 18 073,90 грн. та 3 654 судового збору.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду виключно в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Як на підставу скасування рішення, зазначив, що ухвалюючи рішення в частині щодо відмови в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції належним чином його не мотивував, а лише обмежився декількома абзацами.

За вказаних підстав, просив змінити рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову шляхом розірвання кредитного договору, яким обґрунтовуються первісні позовні вимоги та встановлення наслідків такого розірвання за результатами розгляду первісних позовних вимог.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» - Решетник Ю.І. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення без змін.

Інші відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в судове засідання не з 'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з 'явилися в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язаний надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 37 500 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору дорівнює 189 375 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі, у строк до 27.12.2017 року.

Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору за користування кредитними коштами позичальником перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлена у розмірі 13,40% річних.

Згідно пункту 1.3.4. кредитного договору, строк сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Пунктом 4.1. договору кредиту передбачено право банку стягувати з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, у разі порушення позичальником термінів по сплаті будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором.

27.12.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту, якою п. 5.2. кредитного договору доповнено новим абзацом наступного змісту: у випадках настання обставин, передбачених підпунктами «а», «б» - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.3.1. договору; передбачених у пункті 5.2. договору - процентна ставка за договором збільшена не більше ніж для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті до розміру ставки, що діє згідно п. 1.3.1 договору; передбачених п. 5.2. договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування.

07 жовтня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту від 27.12.2007, якою сторони дійшли згоди про те, що позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 495 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 07 числа кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж. Нарахування процентів здійснюється щомісяця ц два етапи за методом «30/360», відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Сторони домовились про зміну кінцевого терміну поверненнія кредиту за договором: позичальник зобов'язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27.12.2019.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав кредитні кошти. Позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 21.04.2015 становила 25 076,15 доларів США та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту у розмірі 18 073,90 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 25 076,15 доларів США, пеню у розмірі 18 073,90 грн.

Рішення суду в частині задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржив. Звертаючись до суду з апеляційною скаргою зазначив, що оскаржує рішення виключно в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

В судовому засіданні, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснила ОСОБА_1 право на оскарження рішення суду в частини задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк», яким встановлено розмір існуючої заборгованості за кредитним договором, та реалізацію цього права у визначеному нормами ЦПК України порядку.

Своїми правами ОСОБА_1 скористався на власний розсуд, клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для реалізації права на подання апеляційної скарги на рішення суду в частині задоволення первісного позову ПАТ «УкрСиббанк» та вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не заявляв.

За наведених обставин, відповідно до ст. 303 ЦПК України оскаржуване рішення переглядається колегією суддів в межах доводів апеляційної скарги, а саме виключно в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо відмови в задоволенні зустрічного позову, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором бо законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 2 статті 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами , які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від не вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності одночасно всіх умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що є обов'язковим для розірвання договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Пунктом 7.12 Договору кредиту від 27.12.2007 № 0 передбачено, що позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

Беручи до уваги положення статті 627 ЦК України, яка передбачає, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 підписавши спірний кредитний договір надав свою згоду з їх умовами та прийняв на себе права та обов'язки зазначені в них, зокрема не заперечував проти надання кредиту в іноземній валюті - доларах США. Умови договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

Таким чином, з моменту прийняття позивачем кредитних коштів та виконання зобов'язань щодо їх повернення слід вважати погодженими умови договору щодо виду валюти, в якій має виконуватися зобов'язання.

Також слід зазначити, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання кредитного договору недійсним на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Отже, доводи позивача за зустрічним позовом про те, що він не міг знати про істотну зміну обставин, а саме зміну курсу долару США до гривні, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Світова фінансова криза не є істотною зміною умов договору щодо його виконання, оскільки згідно норм чинного законодавства фінансова криза та нестабільність державної економіки не є підставою для припинення зобов'язань чи звільнення від їх виконання.

Позивачем не було доведено жодної з умов, одночасна наявність яких необхідна для зміни умов договору на вимогу заінтересованої сторони, які давали б суду підстави дійти висновку про розірвання кредитного договору.

Ураховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для розірвання кредитного договору та правильно застосував положення статті 652 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову відповідають обставинам справи та нормам матеріального закону.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/5037/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11182/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.