У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу бетонного паркану, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, посилаючись на те, що 3 грудня 2009 року відповідно до договору купівлі-продажу серії НОМЕР_1 вона, стала власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, сплативши за неї всі необхідні платежі. Даний договір зареєстрований в Гатненській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області від 4 грудня 2009 року за № 1832. Зазначеназемельна ділянка зареєстрована в поземельній книзі 8 квітня 2010 року за реєстровим № НОМЕР_2. На своїй земельній ділянці вона нічого не робила впродовж тривалого часу у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. У 2010 році вона побачила, що частина її земельної ділянки обнесена парканом зі сторони земельних ділянок, кадастрові номери: НОМЕР_3 та № НОМЕР_4. Яким чином вони збудовані, вона не приділяла уваги. Будівництво паркану з позивачем ніхто не погоджував і дозволу не брав. 9 лютого 2014 року вона звернулась із заявою до Гатненської сільської ради з приводу того, що 3 березня 2014 року землевпорядна організація буде виносити її земельну ділянку в натурі та виставляти межові знаки, а також просила повідомити її суміжних землекористувачів, так як вона не знає хто з нею межує і в неї немає їх адрес. 3 березня 2014 року землевпорядна організація - товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ «Азимут груп» (далі - ТОВ «НВФ «Азимут груп») виносила її земельну ділянку в натурі на місцевості і виставляла межові знаки. Встановлено тільки чотири межових знаки. Два знаки вони взагалі не змогли встановити, так як точки координат її земельної ділянки були на відстані більше одного метра за бетонним парканом і один знак поставлено попереду, так як там також був паркан зі сторони вул. Теремської, і захоплення становить майже два метра. Після цього землевпорядною організацією ТОВ «НВФ «Азимут груп» зроблений абрис її земельної ділянки, у якому розписались суміжні землекористувачі, з якими у неї порушень меж земельної ділянки не було. Позивач заначала, що виконала всі умови, які вимагає чинне законодавство, неодноразово зверталася до суміжних землевласників усно, щоб добровільно прибрали паркан з її території і встановити його по межі, проте у добровільному порядку земельна ділянка не звільнена, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Таким чином, просила позов задовольнити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 19 лютого 2015 року позовні вимоги роз'єднані в окремі провадження.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу бетонного паркану призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта