Справа № 638/2256/16 Ц
Номер провадження 2/638/2187/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Чаленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 05.02.2016 р. до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що заява на видачу готівки була підписана Позивачем під впливом обману, оскільки його внутрішня воля була спрямована на вчинення перерахунку грошових коштів з його рахунку № 0572, відкритий в АТ «Дельта Банк» на рахунок № 9000, відкритий в АТ «УкрСиббанк», відповідач надавав позивачу хибні відомості про обставини дійсного правочину, тим самим порушуючи права споживача. Вважає, що на момент 05.12.2014 р. Відповідач не мав можливості видати готівку, враховуючи загальну ситуацію та неплатоспроможність банку. А отже, оман з боку Відповідача привів до того, що готівку Позивачу не надавали, та позбавили статусу «вкладник», оскільки банк користуючись необізнаністю клієнта (споживача) та не доводячи до його відома всю необхідну інформацію, що є обов`язком банку, документально створив ситуацію, що банк за договором виконав всі власні зобов`язання, а отже Позивач не має право отримувати відшкодування грошових коштів га рахунок ФГВФО. Вважає, що АТ «Дельта Банк» порушив його право власності шляхом здійснення правочину з Позивачем під впливом обману, що відповідно до положень цивільного законодавства повинно бути визнано недійсним.

В зв`язку з цим просить судвизнати протиправними дії публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 34047020). які полягають у не наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації споживачу банківських послуг. Визнати протиправною бездіяльність публічного акціонерного товариства «Дельт Банк» ідентифікаційний код юридичної особи: 34047020), яка полягає у невиконанні розпорядження щодо перерахування грошових коштів у сумі 108850 (сто вісім тисяч вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок з рахунку №0572, відкритого у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» () на ім`я ОСОБА_1 на рахунок №9000 відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк»() на ім'я ОСОБА_1. Визнати банківську операцію по видачі готівки 05.12.2014 у розмірі 109000 (сто дев`ять тисяч) гривень 00 копійок на підставі заяви на видачу готівки №42541637 від 05.12.2014 недійсною. Застосувати наслідки недійсності операції по видачі готівки 05.12.2014 у розмірі 109000 (сто дев'ять тисяч) гривень 00 копійок на підставі заяви на видачу готівки №42541637 від 05.12.2014 шляхом зарахування грошових коштів у розмірі 109000 (сто девять тисяч) гривень 00 копійок на №0572, відкритий у ПАТ «Дельта Банк», відкритий на ім`я ОСОБА_1.

Представник Позивача в судове засідання з'явилася, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що обґрунтування Позивача не відповідають фактичним обставинам і повністю спростовуються доданими до заперечення доказами, а саме тими, що на підставі заяви на видачу готівки № 42541637 від 05.12.2015 р. Позивачу було видано кошти у розмірі 109 000,00 грн. В подальшому,згідно квитанцій сума коштів 109 000,00 грн. ОСОБА_1 була перерахована через касу Відділення банку на власний рахунок в іншому банку, однак на його рахунок не поступила, а перебуває на транзитному рахунку АТ «Дельта Банк» і є кредиторською заборгованістю Банку, яка має бути повернена кредиторові, а саме ОСОБА_1 в межах процедури ліквідації банку. Позивач не використав свого права та не звернувся до АТ «ДельтаБанк» з вимогою про включення його до реєстру кредиторів згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.10.2014 року позивач уклав договір з АТ «Дельта Банк» на відкриття поточного рахунку № 0572, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

На підставі заяви на видачу готівки № 42541637 від 05.12.2015 р. ОСОБА_1 із каси Банку було отримано кошти у розмірі 109 000,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_1 внесено в касу Банку 108 850,00 грн. на переказ вказаної суми коштів на рахунок №9000, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк» на ім'я ОСОБА_1, відповідно до долученої до матеріалів справи копії квитанції № 1178937 від 05.12.2014 р

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Однак, як зазначає позивач ОСОБА_1, що не заперечується представником АТ «Дельта Банк», кошти в сумі 108 850,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 в іншому банку не перераховані та перебувають на транзитному рахунку АТ «Дельта Банк» і є кредиторською заборгованістю банку, яка має бути повернена кредитору, а саме ОСОБА_1 в порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до поданих представником відповідача документів встановлено, що 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління НБУ №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015р. тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015р. строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015р.

Рішенням виконавчої дирекції ФГ ВФО №181 від 02.10.2015р. розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015р. по 04.10.2017р.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури регулюються спеціальними нормамиЗакону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною першоюстатті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, у випадках встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Кредиторські вимоги уповноваженим ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» приймались в термін з 08 жовтня 2015 року по 09 листопада 2015 року.

За приписом частини першоїстатті 49 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другоїстатті 45 цього Закону № 4452-VI. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Проте, як встановлено судом, Позивач з заявою в установленому законом порядку про визнання його кредитором не звертався.

Крім того, обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що підставою для визнання недійсною банківської операції по видачі готівки 05.12.2014 р. є введення Позивача в оману щодо надання Позивачу недостовірної інформації про обставини дійсного правочину, тобто недотримання відповідачем умови ч. 1ст. 230 ЦК України.

Згідно зі ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

На підставі заяви на видачу готівки № 42541637 від 05.12.2014 р. Позивачу було видано кошти у розмірі 109 000,00 грн.

Відповідно, між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо надання банківської послуги.

Таким чином, обставинами справи не встановлено як навмисного введення позивача в оману, так і умислу в діях відповідача, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обману.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання і статтею 3 ЦПК України надано право на звернення до суду за їх захистом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Стаття 57 цього Кодексу визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін.

Проте, під час розгляду справи позивачем ОСОБА_1 належними і допустимими доказами не підтверджено порушення його прав чи інтересів як вкладника, володільця банківського рахунка, що зумовило його звернутися до АТ «Дельта Банк» із визначеними ним позовними вимогами.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, не підтверджені матеріалами справи та позивачем не доведено порушення його прав чи інтересів діями відповідача.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та такі, що не відповідають вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності,-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Штих Т.В.