РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації відпустки, додаткової вихідної допомоги за колективним договором, заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь заробітну плату з урахуванням податків за листопад - грудень 2013 року у сумі 4362,42 грн. (яка складається з почасової заробітної плати, нічних, компенсації відпустки, вихідної допомоги, індексації доходів); додаткову вихідну допомогу за колективним договором у сумі - 16349,40 гривень, з урахуванням утриманих податків; середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.12.2013 року по 07.10.2015 року у сумі 45268,50 гривень з урахуванням утриманих податків; моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

При цьому посилається на те, що він з 28.03.2011 року був прийнятий на посаду заступника начальника юридичного відділу з безпеки та профілактики правопорушень на обєктах Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» відповідно до Наказу ДСК «ЧМП» № 81-л від 25.03.2011 року, з 10.01.2013 року переведений на посаду головного спеціаліста з безпеки та профілактики правопорушень на обєктах Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» відповідно до Наказу ДСК «ЧМП» № 192-л від 14.11.2012року, в 2013 році був переведений на посаду головного спеціаліста з безпеки та профілактики правопорушень на обєктах Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» відповідно до Наказу ДСК «ЧМП» № 121-л від 01.07.2013року.

Наказом ДСК «ЧМП» № 204-л від 11.12.2013 року його було звільнено у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Зазначеним наказом визначено виплатити йому: вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 44 КЗпП України, та компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 28.03.2013 року по 11.12.2013 року в кількості 22 календарних днів.

Відповідно до розрахункового листа йому було нараховано за період листопад-грудень 2013 року - 5204,30 гривень, утримано 841,88 гривень, до виплати 4362,42 гривень. Проте, незважаючи на вищезазначений наказ, йому не були сплачені всі належні від підприємства суми.

Крім того його середньомісячна заробітна плата складає 1362,45 гривень, тому з відповідача слід стягнути на його користь за період з 11.12.2013 року по 07.10.2015 року середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 45268,50 гривень. Також стягнути передбачену пунктом 9.4.1. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005-2007 роки, що діє до тепер, виплату додаткової вихідної допомоги в розмірі 12-місячного середнього заробітку в розмірі 16349,40 гривень.

Те, що відповідач в день його звільнення і до теперішнього часу не провів повний розрахунок, заподіяло йому величезні моральні страждання та порушує його права. Все це призвело до моральних страждань, він є інвалідом 2 групи та залишився без засобів для існування. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 10000 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду письмові заперечення на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 28.03.2011 року відповідно до Наказу ДСК «ЧМП» № 81-л від 25.03.2011 року був прийнятий на посаду заступника начальника юридичного відділу з безпеки та профілактики правопорушень на обєктах Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», з 10.01.2013 року відповідно до Наказу ДСК «ЧМП» № 192-л від 14.11.2012року переведений на посаду головного спеціаліста з безпеки та профілактики правопорушень на обєктах Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», та з 01.07.2013 року відповідно до Наказу ДСК «ЧМП» № 121-л від 01.07.2013року був переведений на посаду головного спеціаліста з безпеки та профілактики правопорушень на обєктах Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на 0,5 ставки.

Згідно наказу ДСК «ЧМП» № 204-л від 11.12.2013 р. ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста з безпеки та профілактики правопорушень Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (0,5 ставки) з 11.12.2013 р. у звязку з скороченням штату працівників (п.1.ст.40 КЗпП України). Відповідно до вказаного наказу бухгалтерії належить сплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 44 КЗпП України, та компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 28.03.2013 року по 11.12.2013 року в кількості 22(двадцяти двох) календарних днів.

Відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 було нараховано за листопад та грудень 2013 р. наступні нарахування:

- за грудень 2013 р.: заробітну плату за 8 днів у розмірі 609,09 гривень, компенсацію за невикористану відпустку за 21 день у розмірі 1444,21 гривень, вихідну допомогу у розмірі 1577,00 гривень. Всього нараховано 3627,30 грн., з урахуванням утримань до виплати за грудень 2013 року - 2999,97 гривень.

- за листопад 2013 р. заробітну плату за 21 день у розмірі 1577,00 грн. З урахуванням утримань до виплати за листопад 2013 року - 1362,45 гривень.

Всього за період листопад-грудень 2013 року нараховано 5204,30 гривень, утримано 841,88 гривень, до виплати 4362,42 гривень.

Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

При звільненні позивача йому не були сплачені всі належні йому від підприємства суми.

Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по заробітній платі з урахуванням податків та зборів за листопад - грудень 2013 року у сумі 4362,42 гривень.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачу було виплачено за листопад 2013 року - 1362,45 гривень, оскільки жодних доказів на підтвердження цього суду не надано.

Відповідно до ст. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.»

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складає без урахування податку та зборів 71,68 гривень (1577,00 грн. +1577,00 грн.) : (21 р.д. за жовтень 2013 р. + 23 р.д. за листопад 2013 р.).

Отже, у відповідності до ст. 117 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку за період з 12.12.2013 року по 07.10.2015 року в розмірі 32614,40 гривень без урахування податку та зборів (71,68 гривень * 455 робочих днів).

Пунктом 9.4.1. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005-2007 роки, що діє на теперішній час, всім працівникам ДСК «ЧМП» при звільненні передбачено виплату додаткової вихідної допомоги в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку звільняємого працівника. Виплату провадити в першочерговому порядку.

Отже відповідачем, в порушення пункту 9.4.1. Колективного договору, при звільненні позивачу не сплачено додаткову вихідну допомогу в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку, що становить 16349,40 гривень без урахування податку та зборів.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням податків загальна сума в розмірі 43408,11 гривень (32614,40 + 16349,40 = 48963,80 гривень сума ПДФО 9183,76 гривень - сума військового збору 734,35 гривень + 4362,42 гривень з урахуванням податків зарплата за період листопад-грудень 2013 року).

У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. і відповідно до ст. 237-1 «Відшкодування власником або уповноваженим цим органом моральної шкоди» КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення, невиплати належних йому грошових сум тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з роз'яснень даних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, суд вважає, що діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яку суд з урахуванням конкретних обставин справи, визначає в розмірі 2000 гривень, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,08 гривень.

Керуючись ст. ст. 116, 117, 221, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23 1167 ЦК України, ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство (код за ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошті з урахуванням податків та зборів в загальному розмірі 43408,11 гривень, які складаються з: заробітної плати за листопад - грудень 2013 року, додаткової вихідної допомоги за колективним договором, середнього заробітку за час затримки розрахунку з 12.12.2013 року по 07.10.2015 року, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, а всього стягнути 45408,11 (сорок пять тисяч чотириста вісім грн. 11 коп.) гривень.

Стягнути з Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство (код за ) на користь держави судовий збір в розмірі 454,08 (чотириста пятдесят чотири грн. 08 коп.) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

09 лютого 2016 року