АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 у лютому 2016 року звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою про визнання неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича.

У обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначав, що 12 лютого 2016 року ним було подано до відділу з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області заяву про примусове виконання на підставі виконавчого листа 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі №199/13735/13-ц за його скаргою на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кисельова Б.В. від 19 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №43473514.

23 лютого 2016 року державним виконавцем ВПВР Ванжею О.В. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою від 12 лютого 2016 року про примусове виконання ухвали суду на підставі виконавчого листа №199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, з мотиву відсутності у резолютивній частині виконавчого листа №199/13735/13-ц заходів примусового виконання рішення, тобто відсутності сукупності дій, які повинен державний виконавець вжити по відношенню до боржника, з посиланням на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник, посилаючись на викладені обставини, та вказуючи на те, що державний виконавець порушив вимоги ст.ст. 11, 23 Закону України «Про виконавче провадження», порушив його право на судовий захист та перешкодив виконанню ухвали суду від 04 грудня 2015 року, просив визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Ванжи О.В. від 23 лютого 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50248694 за його заявою до ВПРВ від 12 лютого 2016 року про примусове виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі №199/13735/13-ц провадження № 4с/199/87/15 за його скаргою на постанову державного виконавця АНД ВДВС ДМУЮ Кисельова Б.В. від 19 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №43473514.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 рокускаргу задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича від 26.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50248694 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасування вказаної постанови.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і зазначене встановлено судом, що 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист у справі №199/13735/13-ц за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кисельова Богдана Вячеславовича, якому зазначено, що суд вирішив: Визнати дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кисельова Богдана Вячеславовича в частині винесення 19 червня 2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №43473514 за виконавчим листом №199/13735/13, виданим 02.04.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасувати вказану постанову (а.с.14-15).

12 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа №199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та надав оригінал вказаного виконавчого листа.

23 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжою Олександром Володимировичем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50248694 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасування постанови.

Як підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження у постанові було зазначено, що відповідно до інформації, яка міститься у виконавчому документі, а саме у її резолютивній частині, вбачається саме відсутність заходів примусового виконання рішення, тобто сукупності дій, які повинен державний виконавець вжити по відношенні до боржника. Також, вказаною постановою визначено, що зазначені обставини виключають здійснення виконавцем провадження, та його відкриття. При цьому державний виконавець, як на правове обґрунтування постанови послався на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.8).

Як убачається зі справи, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця, посилаючись на порушення його прав та норм діючого законодавства при вирішенні зазначеного питання.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції ухвалив: Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича від 26.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50248694 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасування вказаної постанови.

Згідно до п.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" та які у відповідності до ч.1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" зобов»язані вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень та неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії;здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою , зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника

про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема, в п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що включають здійснення виконавчого провадження.

В п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону України «Про виконавче провадження»; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбаченим цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо.

За привалами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки, наведені положення діючого законодавства, зокрема п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», на який у обґрунтування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №19/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська посилається державний виконавець, не містять вказану державним виконавцем обставину, як перешкоду для відкриття виконавчого провадження, а інших підстав державним виконавцем у обґрунтування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не зазначено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вважав, що скарга підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану ухвалу вийшов за межі заявлених заявником вимог, є безпідставними.

Так, у відповідності до вимог ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року, що оскаржується та ревізується, не вийшов за межі заявлених вимог визнаючи неправомірною та скасовуючи постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича від 26.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50248694 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/13-ц, виданого 08 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 гривень неправомірними та скасувати вказану постанову. Тобто, саме на виконання вимог ст. 387 ЦПК України суд задовольняючи вимогу заявника усунув порушення та обрав шлях для поновлення його порушеного права.

Крім того, колегія зазначає, що сторони у процесі не позбавлені права у вирішенні питання щодо виправлення описки у судовому рішенні, якщо така має місце в порядку ст.219 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (ч. 2 ст. 369 ЦПК України).

З огляду на наведену в попередньому абзаці норму права, виключно суду, який видав виконавчий документ, надано право за заявою відповідних осіб вирішувати питання про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Посадові особи державної виконавчої служби на стадії прийняття до провадження виконавчого документа не наділені правом оцінювати наперед можливості використання заходів примусового стягнення в рамках виконавчого провадження.

Таким чином, у даному випадку має місце перевищення державним виконавцем наданих повноважень та вільне тлумачення положень п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що є неприпустимим. Зазначена правова норма передбачає наявність саме передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не є предметом розгляду у даному процесі, а є підставою для самостійного звернення до суду у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко