№ провадження 2/521/5324/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«5» жовтня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард-Д» про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авангард-Д» про визнання права власності на житловий будинок, які згодом уточнив та просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними побудовами №22 по вулиці Сосюри у м.Одесі загальною площею 161, 7 кв.м. та житловою площею 76,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0, 06 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку.Посилаючись на обставини викладені у позові, а саме, що відповідно до переселенського квитка №073163, він, ОСОБА_1, 05.08.1974 року разом зі своєю родиною переселився у радгосп «Авангард» з Кіровоградської області. За актом від 08.07.1986 року він отримав від радгоспу «Авангард» як переселенець житловий будинок, який був розташований на земельній ділянці площею 0,06 га за адресою: м.Одеса, Ленселище, вул. Сосюри, 22. Спочатку вказаний будинок після будівництва був переданий ОСОБА_2, який згодом виїхав з вказаного будинку, передавши його у володіння радгоспу «Авангард». Після переселення до вказаного будинку, ОСОБА_1, в 1989 році повністю виплатив радгоспу витрачені на будівництво кредитні кошти, про що вбачається з довідки від 08.08.1989 року житловий будинок за адресою: м.Одеса, Ленселище, вул. Сосюри, 22, що був розташований на земельній ділянці площею 0, 06 га. У вказаному будинку позивач мешкає досі разом з родиною, перебудувавши його та збільшивши його площу. Позивач вважає, що він набув права власності на вказаний будинок, адже повністю сплатив радгоспу кошти, витрачені на його будівництво. Проте, сплативши кошти за будинок, позивач так і не отримав правовстановлюючі документи на будинок. Отримати такі документи на сьогоднішній день він не має можливості, адже такі документи вже не видаються.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились,представник надав до суду заву

від 28.09.2016 року у який позов підтримала просила його задовольнити.

Відповідач ТОВ «Авангад-Д» у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву від 26.09.2016 року, в якій позов визнали у повному обсязі, не заперечували проти його задоволення.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних обставин.

Як встановлено судом, відповідно до ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. № 364 (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) "Про пільги по переселенню" з метою активізації розвитку колективізації, було запроваджено ряд державних гарантій для осіб, які переселялись до колхозів та совхозів.

За вимогами ОСОБА_3 № 364, радгоспам, які приймали переселенців були зобовязані надавати сім'ям переселенців у рік вселення окремі жилі будинки або квартири, присадибні ділянки в установлених розмірах. Крім іншого, вказаним нормативним актом була визначена можливість будівництва жилих будинків за рахунок кредитів, які надавалися Держбанком СРСР колгоспам і радгоспам кредити на будівництво таких будинків з надвірними будівлями і на купівлю корів або іншої великої рогатої худоби для сімей переселенців у розмірах і на умовах погашення цих кредитів за рахунок коштів державного бюджету, коштів господарства і власних коштів переселенців.

Відповідно до п.7 ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. № 364 (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) "Про пільги по переселенню" було визначено, що житлові будинки переходить в особисту власність переселенців після погашення ними своєї частки кредиту.

Відповідно до переселенського квитка №073163 ОСОБА_1 отримав статус переселенця та за умовами акту від 08.07.1986 року отримав від радгоспу «Авангард» житловий будинок, який був розташований на земельній ділянці площею 0,06 га за адресою: м.Одеса, Ленселище, вул. Сосюри, 22.

Як вбачається з будинкової книги на вказаний будинок, попередньо такий будинок був наданий ОСОБА_2 За ним також було закріплено земельну ділянку площею 0, 06 га в радгоспі «Авангард». Проте, ОСОБА_2, згодом виїхав з вказаного будинку та передав його до володіння радгоспа «Авангард».

З переселенням ОСОБА_1 до вказаного радгоспу, вже побудований за кредитні кошти будинок по вул.Сосюри, 22, був переданий йому як переселенцю. Право розпорядження радгоспом будинком у разі відмови переселенця від придбання такого будинку у особисту власність було визначено у п.7 ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. N 364 (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) "Про пільги по переселенню". За вказаним п. 7 ОСОБА_3 №364, передбачалося, що побудований за рахунок кредиту Держбанку СРСР будинки підлягали використанню колгоспами, радгоспами та іншими сільськогосподарськими підприємствами й організаціями в першу чергу як житловий фонд для переселенців.

В 1989 році ОСОБА_1 повністю сплатив радгоспу «Авангард» кошти за будівництво вказаного будинку.

Виплата кредитних коштів переселенцем за отриманий житловий будинок ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. N 364 (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) "Про пільги по переселенню" визнавала як набуття таким переселенцем прав особистої власності на будинок.

Так, відповідно до статті 86 ЦК України 1963 років, що діяв на час набуття ОСОБА_1 будинку у власність, визначала особисту власність як різновид приватної власності. За вимогами статті 101 ЦК України 1963 року громадянин міг мати у власності один житловий будинок.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. № 364 "Про пільги по переселенню" (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) та ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 16 травня 1985р. №209 «Про розміри кредиту, що надається колгоспам, радгоспам та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям на будівництво житлових будинків з надвірними будівлями та на купівлю корів або іншої великої рогатої худоби для переселенців» передбачався особливий порядок набуття права власності на житлові індивідуальні будинки, які будувалися за рахунок кредиту Держбанку СРСР та передавалася переселенцям за умови сплати своєї частки кредиту.

За вимогами ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. № 364 (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) "Про пільги по переселенню", збудовані за рахунок кредиту Держбанку СРСР житлові будинки з надвірними будівлями і придбана з допомогою кредиту худоба переходять в особисту власність переселенців з моменту передачі їм цього майна.

Відповідно акту від 08.07.1986 року, що підписаний з одного боку головою радгоспу «Авангард» та з іншого боку ОСОБА_1 зафіксував факт передачі будинку №22 по вул.Сосюри в м.Одесі позивачу. Довідка від 08.08.1989 року про повне погашення кредиту, підтвердила факт остаточного набуття позивачем ОСОБА_1 вказаного будинку у особисту (приватну) власність.

Таким чином судом встановлено, що на заваді отримання правовстановлюючого документу на вказаний будинок стала відсутність у позивача вчасного звернення до органів влади за відповідним рішенням, як то передбачено вимогами діючої на той час Інструкції від 31.01.1966 року «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР".

Оскільки отримати, наразі, таке рішення позивач не в змозі через запровадження іншого порядку реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Окрі того, позивач зазначив, що здійснив реконструкцію вказаного житлового будинку №22 по вул.Сосюри в м.Одесі, збільшивши загальну та житлову площу будинку.

Як вбчається з матеріалів справи житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м.Одеса, вул. Сосюри, 22, складається з:Літера «А» - житловий будинок площею: 1 поверх 88,2 кв.м., мансарда 73,3 кв.м., всього по Літері «А» - 161,7 кв.м., Літера «Б» - літня кухня, загальна площа 56,5 кв.м.,Літера «В» - сарай, площа 18,2 кв.м., Літера «Д» - сарай, площею 12,0 кв.м.,Літера «Ж» -- баня, площею 11,0 кв.м., рік побудови 1990, Літера «З» - вбиральня, площею 2,5 кв.м.,Літера «И» - навіс площею 21,0 кв.м.,Літера «К» - котельня площею 2,2 кв.м.,І мостіння 118,2 кв.м.,ІІІ цистерна 6 п/м.,№1-2, 4.6 огорожа, площею 48,8 кв.м.

Вказана реконструкція була здійснена позивачем без отримання відповідного дозволу, проте згідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за №127, зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773, житловий будинок за адресою: м.Одеса, вул. Сосюри,22, не є самочинним, так як побудований до 05.08.1992 року.

Відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вимог ЗУ « Про регулювання містобудівної документації» реєстрація прав власності на такі будинки, що були побудовані до 05.08.1992 року, не підлягають здачі до експлуатації та документом, що підтверджує факт законності будівництва такого будинку є технічний паспорт та виписка з по господарської книги (якщо такі велись)

У відповідності до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, право власності ОСОБА_1 на житловий будинок №22 по вул..Сосюри в м.Одесі набулося законно у повній відповідності з порядком, визначеним ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. N 364 "Про пільги по переселенню".

До того ж, самовільна реконструкція будинку позивачем не потребує на даний час здачі такого будинку до експлуатації та не є перешкодою у визнанні за позивачем прав власності на вказаний будинок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст. ст.15, 16, 328, 392 Цивільного кодексу України, п. 7 ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. № 364 (в редакції постанови від 30.08.1973 року №400) "Про пільги по переселенню", ст. 10, 15, 60, 209, 212-214 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард-Д» про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами №22 по вулиці Сосюри у м.Одесі загальною площею 161, 7 кв.м. та житловою площею 76,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

05.10.16