АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Ладиченко С.В.
Справа №752/1058/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Шахової О.В., Пікуль А.А.,

за участю секретаря Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт на СТО,

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь витрати на ремонт АКПП (за винятком 2640 грн. - вартості демонтажу/монтажу з метою діагностики), що вийшла з ладу в результаті некваліфікованих операцій з нею, що передбачено ст. 1209 та 1210 ЦК України як відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт (послуг) в сумі 26 398 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що 24.11.2015р. він звернувся в сервісний центр (СТО) ФОП ОСОБА_1, що працює від Групи Компаній АИС, виконати періодичне ТО, а також комп'ютерну діагностику його автомобіля CITROEN С4, оскільки з'явився сторонній звук, можливо, в АКПШ.

Комп'ютерна діагностика не виявила ніяких проблем, йому рекомендовано для подальшої діагностики (2-й її етап - дефекація) розібрати АКПШ, про що є запис в Гарантійному талоні.

26.11.2015р. він знову звернувся на СТО ФОП ОСОБА_1, щоб здійснити рекомендовану операцію з АКПШ. Для перевірки характеру стороннього звуку був виконаний пробний заїзд разом з механіком СТО. При цьому робота АКПШ відбувалось без проблем.

Була оформлена заявка на роботи. Прийом автомобіля здійснив представник ФОП ОСОБА_1 - менеджер ОСОБА_5

Ввечері того ж дня менеджер по телефону повідомив, що крім підвищеного зносу підшипника, інших проблем вони не виявили. Оскільки підшипник міг бути доставлений тільки через 2-3 тижні, було рекомендовано звернутись на спеціалізовану СТО, запропонована адреса і телефон: АДРЕСА_1, тел. НОМЕР_1.

Автомобіль йому мали повернути на наступний день, 27.11.2015р. Однак не повернули. Тому 28.11.2015р. він сам завітав на СТО.

Керівник СТО ОСОБА_6 пообіцяв повернути автомобіль ще через день, тобто 30.11.2015р. Але повернули ключі від автомобіля лише ввечері 01.12.2015р., тобто з затримкою на 4 доби. Він зажадав видати «Наряд-замовлення» з переліком виконаних робіт, висновком 2-го етапу діагностики (дефекації) та гарантійними зобов'язаннями на виконані роботи (в даному випадку демонтаж/ монтаж АКПШ), що передбачено умовами Договору-замовлення.

Саме така процедура мала місце при його першому зверненні на СТО ФОП ОСОБА_1 Але в цьому йому було відмовлено.

При цьому рахунок на виконані роботи в сумі 2640 грн., зазначений при оформленні заявки, йому також відмовились виставити.

Причиною цих дій менеджерів СТО може бути лише те, що вони знали про внесені дефекти в АКПШ і це з'ясувалась уже в дорозі до спеціалізованої СТО (біля 8 км) того ж дня 01.12.2015р.: виявилось, що АКПШ залишалась лише на 3-й передачі, як пізніше йому пояснили, це був аварійний режим.

Десь за 1000 м від спеціалізованої СТО проблеми ускладнились, а за 200 м АКПШ повністю відмовила.

Комп'ютерна діагностика на цій СТО виявила фізичні пошкодження АКПШ, про що спеціаліст спеціалізованої СТО повідомив по телефону ОСОБА_5, як і про те, що передбачається ремонт АКПШ на цій СТО.

Ніяких заперечень проти цього не було висловлено ні тоді, ні протягом 5 днів, нa протязі яких вирішувався об'єм ремонту. Виконаний на спеціалізованій СТО ремонт АКПШ коштував йому 29038 грн.

Оскільки виконана комп'ютерна діагностика на СТО ФОП ОСОБА_1 24.11.2015р., пробний заїзд з механіком СТО та акт прийомки 26.11.2015р., як і висновок після часткового демонтажу АКПШ 26.11.2015р., свідчили про відсутність дефектів в роботі АКПШ,а отже, очевидним є те, що дефекти з'явились в процесі монтажу АКПШ.

Він пред'явив претензії менеджерам, а також на сайті Групи компаній АИС.

У відповідь Група компаній АИС, підтверджуючи всі операції з АКПШ, для доказу справності автомобіля посилається на випробування співробітниками СТО. Оскільки замовник при цьому був відсутній, що також є порушенням правил передачі, це посилання не може бути прийнятим. Пояснень, чому автомобіль тримався на СТО зайвих 4 доби, чому не виставлений рахунок за демонтаж/монтаж АКПШ з метою діагностики, чому відмовлено видати наряд-замовлення на виконані роботи як і гарантійні зобов'язання на виконані роботи з АКПШ, він не одержав. Всі його претензії були відхилені.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 26 398 грн.та вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що Наряд-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту відповідно за своєю суттю та змістом є договором на надання послуг з технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу (ч. 3 розділу III «Прийняття та оформлення замовлень» Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних - засобів, затверджених Наказом Міністерством інфраструктури України 28 листопада 2014 року № 615 (далі - Правила, Правила № 615).

Наданий позивачем Наряд-замовлення №211 від 08.12.2015 року свідчить про отримання позивачем певних послуг на СТО ФОП ОСОБА_8 і жодним чином не підтверджує завдану позивачу шкоду внаслідок недоліків робіт на СТО відповідача.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, а судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між зверненнями позивача на СТО відповідача та недоліками, що були виявлені позивачем в подальшому і які усунуті на СТО ФОП ОСОБА_8

У зв'язку із тим, що 26.11.2015 року роботи фактично з демонтажу/монтажу, розбірки/збірки АКПШ не виконувались, тому підстав видавати позивачу рахунок на оплату за ці роботи не було; транспортний засіб повернуто позивачу без оплати будь-яких робіт.

Зазначив, що в додатку до наряду-замовлення № J від 24.11.2015 року, що міститься у Гарантійному талоні дорожнього-транспортного засобу (ДТЗ) і його складників, який є невід'ємною частиною наряду-замовлення №J від 24.11.2015 року, працівниками СТО зазначено, що в ході обслуговування транспортного засобу були виявлені наступні дефекти, а саме:

- писк при перемиканні з 4-ї на 3-ю швидкість - для подальшої діагностики необхідне зняття/встановлення АКПШ;

- запотівання піддону двигуна;

- на наступному ТО звернути увагу на передній сальник колінвала.

При цьому позивач повідомлявся, що виявлені дефекти негативно впливають на ресурс інших частин автомобіля, а також на безпеку експлуатації автомобіля, однак позивач на власний розсуд відмовився від усунення вище перерахованих дефектів.

Від діагностики АКПШ у цей же день, тобто 24.11.2015 року, від підписання наряд-замовлення №J від 24.11.2015 року та додатку до наряд-замовлення № J від 24.11.2015 року також відмовився (а.с. 9, 10).

Вважає, що оскільки ні суд, ні позивач, ні представник відповідача не є спеціалістами з ремонту транспортних засобів, не мають спеціальних знань і навичок, суд, з метою з'ясування які саме були необхідні інструменти та обладнання для демонтажу АКПШ та які з них були відсутні на СТО відповідача, мав право та навіть повинен був залучити відповідного спеціаліста і отримати від нього усні консультації або письмові пояснення.

Однак, такий спеціаліст судом залучений не був, що в свою чергу не дало можливості суду повно з'ясувати обставини справи в даному питанні і що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 не володіє власними потужностями для ремонту транспортних засобів. Відповідач орендує площу на СТО та відповідне спеціальне обладнання і інструмент, і інформацією про наявність/відсутність відповідного спеціального обладнання/інструменту для здійснення замовлених споживачем послуг, майстер-приймальник не володіє.

На питання судді чому виникла така обставина як відсутність необхідного інструменту на СТО ФОП ОСОБА_1, представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що СТО, які входять в групу компаній АІС та які обслуговують марку Citroen, забезпечені усім необхідним обладнанням та інструментом для обслуговування і ремонту автомобілів марки Citroen.

Оскільки такі інструменти є професійними, а відтак і дуже коштовними, забезпечити наявність таких інструментів на усіх СТО групи компаній АІС не вбачається за можливе. Проте, у разі виникнення необхідності у використанні інструменту на СТО, на якій воно відсутнє, таке СТО робить відповідний запит на інше СТО щодо доставлення такого інструменту на своє СТО, де їх слід використати при обслуговуванні або ремонті транспортного засобу.

Відповідно п. 1 розділу VII «Передавання-приймання КТЗ та їх складових частин (систем) після технічного обслуговування і ремонту» Правил передбачено, що приймання КТЗ після технічного обслуговування і ремонту здійснюється з обов'язковим оформленням акту передавання-приймання КТЗ після технічного обслуговування і ремонту.

Такий акт було оформлено, міститься він в Заявці на роботу № J від 26.11.2015 року, однак при передачі транспортного засобу в момент підписання вказаного акту виникла певна плутанина.

Проте не зважаючи на цю плутанину, з акту прийому-передачі ДТЗ після технічного обслуговування та ремонту, який міститься у Заявці на роботу від 26.11.2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 26.11.2015 року здав автомобіль позивачу, про що свідчить підпис у відповідній графі (додаток №1), а позивач прийняв автомобіль 26.11.2015 року, про що також свідчить підпис позивача (а.с. 13, додаток №2). Так, дійсно, підпис позивача про те, що він прийняв свій автомобіль міститься у графі, де повинен був розписатись ОСОБА_5

Тобто, склалась ситуація, що той екземпляр заявки на роботу від 26.11.2015 року, який міститься на руках у позивача (копію якого він долучив до позову, а.с. 13) і у якому позивач помилково поставив свій підпис у графі для підпису ОСОБА_5, повинен був залишитись на СТО. А той екземпляр заявки на роботу від 26.11.2015 року і який міститься у відповідача, з підписом ОСОБА_5 про те, що він 26.11.2015 року, передав автомобіль позивачу, повинен був залишитись у позивача.

Вказаними документами спростовується висновок суду, що позивач забрав свій автомобіль 01 грудня 2015 року і підтверджується те, що позивачу було передано належний йому транспортний засіб саме 26.11.2015 року.

Крім цього, відповідно вищевказаного акту прийому-передачі ДТЗ після технічного обслуговування та ремонту, позивач своїм підписом погодився із тим, що «технічним оглядом випробовуваннями за участю замовника встановлено, що ДТЗ/його складові відповідають вимогам нормативних документів та Договору, ДТЗ видано в тій самій комплектності, в якій його було прийнято» (а.с. 13; додаток №2).

В судовому засіданні представник відповідача ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення. Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «CITROEN С4» державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 здійснює повний комплекс робіт по гарантійному, післягарантійному ремонту і технічному обслуговуванню автомобілів марки «CITROEN», включаючи діагностику і ремонт АКПШ.

24.11.2015р. позивач звернувся на СТО ФОП ОСОБА_1 виконати періодичне ТО, а також комп'ютерну діагностику його автомобіля «CITROEN С4», оскільки з'явився сторонній звук, можливо, в АКПШ.

Комп'ютерна діагностика не виявила ніяких проблем, йому було рекомендовано для подальшої діагностики (2-й її етап - дефекація) розібрати АКПШ, про що є запис в Гарантійному талоні. (а.с. 5-12)

Відповідно акту прийому-передачі дорожнього транспортного засобу на технічне обслуговування та ремонт, який міститься у Заявці на роботу від 26.11.2015 року, позивач 26.11.2015 року здав автомобіль, а комерційний консультант з сервісу ОСОБА_5 автомобіль прийняв, про що свідчать відповідні підписи ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" (з послідуючими змінами та доповненнями), до відносин, які регулюються цим Законом, належать, зокрема, й ті, що виникають із договорів підряду.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 865 ЦК за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина перша ст. 866 ЦК визначає, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 870 ЦК за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу.

Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

Згідно ст. 868 ЦК підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов'язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 873 ЦК вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо.

Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 846 ЦК строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

В силу ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 857 ЦК робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 859 ЦК якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов'язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку.

Згідно п. 14 Технічного регламенту з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 липня 2013 р. № 643, відремонтовані колісні транспортні засоби, їх складові частини (системи) повинні відповідати вимогам до рівня експлуатаційної безпеки. Виконавець перевіряє безпечність технічного стану складеного колісного транспортного засобу, його систем, складових частин щодо наданих послуг, надає споживачеві гарантії відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»:

1. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

2. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

3. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги)-протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

4. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

6. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

7. Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.

8. Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги).

9. Виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Якщо виконання робіт (надання послуг) вимагає використання додаткових матеріалів, такі матеріали повинні відповідати вимогам безпеки, встановленим законодавством до таких матеріалів.

10. Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

11. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов'язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг).

Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов'язань щодо їх оплати.

12. Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача.

Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому.

З Акту прийому-передачі ДТЗ після технічного обслуговування та ремонту, який міститься у Заявці на роботу від 26.11.2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 26.11.2015 року здав автомобіль позивачу, про що свідчить підпис у відповідній графі (додаток №1), а позивач прийняв автомобіль 26.11.2015 року, про що також свідчить підпис позивача (а.с. 13, додаток №2).

З боку позивача не надано будь-якого доказу у підтвердження факту, що автомобіль було забрано з СТО 01.12.2015 року, оскільки, ставлячи свій підпис ОСОБА_3 цієї обставини не вказав.

За своєю правовою природою договір побутового підряду є двостороннім, відплатним та консенсуальним. За вказаним договором на замовнику лежить кореспондуючий обов'язок прийняти та оплатити виконану роботу.

Разом з тим, позивач не сплачував відповідачу кошти у розмірі 2 640,00 грн., оскільки роботи на СТО не проводилися.

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.

Проте, позивач лише 24.12.2015 року звернувся до відповідача з відповідними претензіями, тоді як недоліки зі слів позивача, було виявлено 01.12.2015 року. (а.с.17-18)

Згідно зі ст. 1209 ЦК України продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

Пунктом 2 статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що на споживача покладається обов'язок довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції і наявність причинно-наслідкового зв'язку між такими шкодою та дефектом.

Виробник (виконавець, продавець) звільняється від відповідальності, якщо доведе, що: шкоду завдано з вини самого споживача внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування продукції або дії непереборної сили; не вводив продукцію в обіг; дефект у продукції виник внаслідок додержання виробником вимог законодавства або виконання обов'язкових для нього приписів органів державної влади (п. 5 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. ( ст.1 Закону України «Про судову експертизу»)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до чинного процесуального законодавства висновок експерта є доказом у цивільній справі.

Необхідність встановлення причинного зв'язку, як правило, має практичне значення. В одних випадках на практиці це питання взагалі не виникає або причинний зв'язок між поведінкою певної особи і шкодою не викликає сумніву.

Одним із способів встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою є призначення експертизи (судово-медичної, судово-технічної, судово-психіатричної та ін..). Але, незалежно від характеру експертного висновку (категоричний чи певного ступеня імовірності), для суду він є одним із доказів, який потрібно оцінювати в співвідношенні з іншими доказами при розгляді справи.

Задовольняючи позов, суд не зазначив в чому саме полягає причинно-наслідковий зв'язок між виходом з ладу (поломкою, пошкодженням) АКПШ та діями відповідача, ураховуючи, що суду не надано відповідний висновок про те, що саме з вини відповідача в роботі АКПШ виникли пошкодження.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на зазначене, апеляційна інстанція вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 гривень 32 копійки.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 відповідно до ст. 304 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими гл. І «Апеляційне провадження» розд. V ЦПК України.

Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт на СТО - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді