АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_4, про надання у користування вільної житлової кімнати в комунальній квартирі,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9929/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,, ОСОБА_3 до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_4, про надання у користування вільної житлової кімнати в комунальній квартирі.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначають, що вони є співвласниками 62/100 частин у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат: 17,1 кв.м. та 10,4 кв.м. Їх сім'я тривалий час перебуває на квартирному обліку та потребує поліпшення житлових умов з 1989 року. У зв'язку із звільненням житлової кімнати житловою площею 10,4 кв.м. вони звернулися до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про надання їм у користування вказаної кімнати. Однак, зазначена кімната була надана третій особі, ОСОБА_4 з порушенням положень ст. ст. 43, 54 ЖК УРСР. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані обставини та безпідставно відмовив у задоволенні позову. Крім того, зазначають, що вони зверталися до суду із заявами про зупинення провадження у справі 01 червня 2016 року до розгляду справи за позовом про визнання ордеру недійсним, проте суд відмовив у задоволенні вказаної заяви та ухвалив рішення по суті заявленого позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_8 в інтересах Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_9, в інтересах Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_1, ОСОБА_4 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_1 забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно ордера НОМЕР_1 від 29 червня 2000 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ОСОБА_2 набули право користування кімнатою площею 17,1 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 (а.с.40).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 серпня 2008 року ОСОБА_1 та члени її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_2 використали своє право на приватизацію житла та стали співвласниками 62/100 частини квартири в будинку АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно витягу з облікової справи станом на 22 квітня 2014 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ОСОБА_2 перебувають на квартирному обліку з 15 листопада1989 року на загальній черзі (а.с.18).

Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 березня 2014 року №172 «Про надання житлової площі» були поліпшені житлові умови у порядку черговості першочергового списку по категорії «учасники бойових дій на території інших країн» сім'ї ОСОБА_10 з 5-ти осіб із звільненням кімнати №2 житловою площею 10,4 кв.м. в квартирі спільного заселення АДРЕСА_1. Ордер на надане житло ОСОБА_10 отримав після зняття з реєстрації в зазначеному вище приміщенні 04 квітня 2014 року, а вказана кімната була звільнена лише 02 червня 2014 року.

13 травня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про надання їм у користування суміжної житлової кімнати площею 10,4 кв.м., що звільнилася в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.16).

27 травня 2014 року Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією було відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 у наданні у користування житлової кімнати з тих підстав, що у позивачів відсутні правові підстави для отримання суміжної житлової кімнати, оскільки право на отримання ізольованого жилого приміщення, що звільнилось в квартирі, в якій проживають два або більше наймачі за ст. 54 ЖК України, має право саме наймач, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, а не співвласник суміжної житлової кімнати якими є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2.(а.с.17).

На виконання доручень голови Київської міської державної адміністрації ОСОБА_11 від 26 січня 2015 року №1801 та від 09 лютого 2015 року №1801/1(006) за рекомендацією громадської комісії з житлових питань при Оболонській районній в м. Києві державній адміністрації, розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 березня 2015 року №130 «Про надання житлової площі» кімната №2 житловою площею 10,4 кв.м. в квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_4 Ордер серії Б на вказане жиле приміщення ОСОБА_4 отримав 23 березня 2015 року (а.с.52, 53-54, 63).

У грудні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_4, про надання у користування вільної житлової кімнати площею 10,4 кв.м., в комунальній квартирі АДРЕСА_1.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 54 ЖК Української РСР , ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, надається йому, а вразі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому, загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що в порядку статті 54 ЖК Української РСР жиле приміщення, що звільнилося в квартирі може надаватися лише наймачу, що проживає в цій квартирі і на прохання наймача.

Тобто, законодавець встановлює право на приєднання суміжної кімнати лише в квартирах державного і громадського житлового фонду, де мешкають наймачі жилої площі.

При цьому, за інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 є співвласниками, яким належить на праві власності в рівних долях 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.19).

При вирішенні питання надання ізольованого жилого приміщення в порядку ст. 54 ЖК Української РСР, крім іншого, має прийматись до уваги не лише правовий статус осіб, що звертаються із проханням про надання приміщення, а й достовірні відомості про час їх звернення та докази на підтвердження того, що приміщення на яке претендують заявники було, або ж залишається вільним.

Таким чином, врахувавши, що кімната №2 житловою площею 10,4 кв.м. в квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 не була вільною на час вирішення справи у суді, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2

В апеляційному суді позивачі зазначили, що ОСОБА_1 має хронічне психічне захворювання, з 19 лютого 2001 року перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, а тому відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я України №52 від 08 лютого 1985 року «Про затвердження переліку хронічних захворювань, при яких особи, що мають такі захворювання не можуть проживати в комунальній квартирі, або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї» є особою, яка має переважне право на поліпшення житлових умов.

Колегія суддів відхиляє посилання позивачів на вказані обставини, оскільки вони не були визначені позивачами як підстава позову при зверненні до суду, на вказані обставини позивачі не посилалися під час розгляду справи судом першої інстанції та не досліджувалися судом, правом щодо зміни підстав позову, передбаченим ст.31 ЦПК України, в суді першої інстанції позивачі не скористались. Відтак, у суду апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 303 ЦПК України відсутні правові підстави для оцінки наведених позивачами обставин.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_4, про визнання ордеру на спірне житлове приміщення недійсним, відповідно позивачі мають право на захист своїх прав на поліпшення житлових умов в рамках розгляду вказаного спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова