АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/316/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу малого приватного підприємства «Рапід» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом малого приватного підприємства «Рапід» до ПАТ «Електро» а особі Тернопільського управління ПАТ «Електро» та ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди та збитків,

в с т а н о в и л а :

МПП «Рапід» звернулося до суду з позовом до ПАТ «Електро» а особі Тернопільського управління ПАТ «Електро» та ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди та збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2009 року було задоволено позов МПП «Рапід» та зобовязано Львівське Головне підприємство ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» повернути позивачу належний йому бетонозмішувач БС-1 інвентарний № 23.

27.01.2011 року Господарським судом Львівської області видано наказ про примусове виконання вказаної постанови та 03.03.2011 року державним виконавцем ВДВС Тернопільського МУЮ ОСОБА_9 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу по справі №22/56 від 27.01.2011 року.

29.12.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач стверджує, що у зв'язку з тим, що відповідач ПАТ «Електро» не повернув йому безпідставно отриманий бетонозмішувач МПП «Рапід» було змушене орендувати протягом 2012 2014 років інший бетонозмішувач у інших підприємств. Тому МПП «Рапід» поніс збитки сплачуючи орендну плату за орендоване майно у загальному розмірі 88 410 грн.; в 2012 році МПП «Рапід» було сплачено на користь ТОВ «ІНТЕРЗБУТ» кошти в сумі 37 800 грн.;в 2013 році на користь ТОВ « СТРІНГЕР» було сплачено кошти в сумі 25410 грн. та в 2014 році на користь МП «МОРЕС» було сплачено кошти в сумі 25 200 грн.

01.03.2015 року між МПП «Рапід» та фізичною особою ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання обов'язків Львівським Головним підприємством ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» та його правонаступниками за зобовязанням, що виникло з постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2009 року, щодо повернення боржником кредитору належного йому бетонозмішувача було укладено договір поруки.

Згідно вказаного договору поруки у разі невиконання боржником основного зобовязання в строк до 01.07.2015 року, боржник бере на себе зобовязання відшкодувати кредитору в солідарному порядку усі завдані неповерненням майна збитків, в тому числі, але не виключно, по відшкодуванню вартості не повернутого майна, яке станом на дату підписання даного договору сторони оцінюють в 350 000 грн. У разі невиконання (неповного виконання) боржником основного зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки під основним зобовязанням передбачено повернення бетонозмішувача.

У звязку тим, що бетонозмішувач відповідачами не повернуто, МПП «Рапід» просив суд стягнути солідарно з ПАТ «Електро» та ОСОБА_8 на користь позивача вартість бетонозмішувача та збитки заподіяні неправомірним утриманням бетонозмішувача в загальній сумі 436081,50 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову МПП «Рапід» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням МПП «Рапід» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року прийняте з порушення норм матеріального права та просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову МПП «Рапід» до ПАТ «Електро» а особі Тернопільського управління ПАТ «Електро» та ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди та збитків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір поруки не відповідає вимогам закону та не може бути підставою для стягнення будь-якого відшкодування з фізичної особи ОСОБА_8

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не має можливості з наступних підстав..

Встановлено, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2009 року було задоволено позов МПП «Рапід» та на підставі статті 1212 ЦК України зобовязано Львівське головне підприємство ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» повернути позивачу належний йому бетонозмішувач БС-1, інвентарний № 23.

Однак Львівське головне підприємство ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» повернути позивачу належний йому бетонозмішувач БС-1, інвентарний № 23, добровільно відмовляється. Виконавчій службі було надано інший бетонозмішувач, який є непридатним для виготовлення бетону на будівельному обєкті в промислових масштабах, тому стягувач МПП «Рапід» відмовилось його отримувати. Постановою державного виконавця від 29.12.2012 року виконавчий лист було повернуто стягувачу.

Так як неправомірно утримане майно не повернуто власнику, то МПП «Рапід» звернулось з позовом про відшкодування збитків, заподіяних неправомірним утриманням свого майна.

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України та ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про стягнення вартості збитків, заподіяних неправомірним утриманням майна.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість (частина 2 статті 1213 ЦК України).

Виявивши факт неповернення безпідставно утримуваного майна без укладення договору на зберігання бетонозмішувача, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення збитків, заподіяних позивачу неправомірним неповерненням майна.

01 березня 2015 року між МПП «Рапід» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_8 брав на себе зобовязання солідарно відповідати разом з боржником, Львівським головним підприємством ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» за виконання основного зобовязання, про виконання зобовязання щодо повернення бетонозмішувача та відшкодування усіх понесених збитків неповерненням майна. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки під основним зобовязанням передбачено повернення бетонозмішувача. Так як бетонозмішувач до 01.07.2015 року не було повернуто, то позивач звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя про солідарне стягнення шкоди, заподіяне неповерненням бетонозмішувача.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав і інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звязок як елемент цивільного правопорушення виражає звязок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Львівське головне підприємство ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» протиправно утримує у себе (бетонозмішувач) майно позивача, МПП «Рапід», що підтверджено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2009 року. Не поверненням майна МПП «Рапід» причинена матеріальна шкода в розмірі вартості даного майна. Між протиправним утриманням майна та шкодою, що наступила мається прямий причинний зв'язок. Обовязок довести відсутність вини в заподіянні шкоди покладено законом на відповідача.

Сукупність зазначених даних дає підстави зробити висновок про наявність шкоди, протиправність поведінки та причинним звязком між протиправною поведінкою та шкодою, що наступила, а тому Львівське головне підприємство ЗАТ «Електор» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електор» повинно відшкодувати заподіяну шкоду спричинену протиправним утриманням чужого майна. Вартість майна визначається на момент розгляду справи в суді ( частина 2 статті 1213 ЦК України).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 11 січня 2016 року, вартість бетонозмішувача БС-1 з урахуванням проведеного капітального ремонту в 2005 році, що належить МПП «Рапід», становить 191590 гривень, що і являється матеріальною шкодою завданою неповерненням майна.

Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до договору поруки саме за виконання основного зобовязання (повернення бетонозмішувача або його вартості) взяв на себе поручитель ОСОБА_8, тому він повинен нести солідарну відповідальність разом з Львівським головним підприємством ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» за повернення бетонозмішувача.

Договір поруки ОСОБА_8 не оспорюється, а 18.01.2016 року до договору поруки внесено зміни додатковою угодою №1.

ОСОБА_7 того, МПП «Рапід» виконує роботи по будівництву в м. Чернівці і для своїх виробничих потреб по будівництву змушене брати в оренду бетонозмішувачі. Так, в 2012 році було взято в оренду бетонозмішувач в ТОВ «ІНТЕРЗБУТ», сплачено за оренду 37800 гривень. В 2013 році було взято в оренду бетонозмішувач в ТОВ «СТРІНГЕР», сплачено за оренду 25410 гривень. В 2014 році було взято в оренду бетонозмішувач в МП «МОРЕС», сплачено за оренду 25200 гривень. Всього за оренду бетонозмішувачів за 2012.2014 року сплачено 88410 гривень, що також є збитками для позивача та підлягає до стягнення з Львівського головного підприємства ЗАТ «Електро» в особі Тернопільського управління ЗАТ «Електро» на користь позивача.

Але судом першої інстанції невірно були встановлені обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення по справі рішення, яке підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так як позивні вимоги МПП «Рапід» підлягають до задоволення, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в рівних частках підлягають до стягнення судові витрати по справі (4020 гривень судового збору за апеляційну скаргу) та витрати на правову допомогу, які є обґрунтованими та підтвердженими відповідною квитанцією в сумі 1450 гривень.

Керуючись статтями 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу малого приватного підприємства «Рапід» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року задоволити, а рішення Звенигородського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року скасувати.

Позовні вимоги малого приватного підприємства «Рапід» задоволить.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Електро» в особі Тернопільського управління ПАТ «Електро» та ОСОБА_8, солідарно, на користь малого приватного підприємства «Рапід» 190000 ( сто девяносто тисяч) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Електро» в особі Тернопільського управління ПАТ «Електро» на користь малого приватного підприємства «Рапід» 88410 (вісімдесят вісім тисяч чотириста десять) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Електро» в особі Тернопільського управління ПАТ «Електро» та ОСОБА_8 на користь малого приватного підприємства «Рапід» по 725 (сімсот двадцять пять) гривень з кожного витрат на правову допомогу та по 2010 (дві тисячі десять) гривень з кожного судових витрат по справі.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :