Справа № 301/2194/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 02 грудня 2015 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 у листопаді 2015 р.

Просила збільшити розмір аліментів, стягуваних із ОСОБА_2 за рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.10.09 р. на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом.

На обґрунтування зазначала, що рішенням Іршавського районного суду від 09.12.09 р. стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, однак у звязку з інфляцією це є занадто мала сума, якої недостатньо для належного утримання дитини. Відповідач постійного місця роботи немає.

Рішенням Іршавського районного суду від 02.12.15 р. позов задоволено частково: збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Іршавського районного суду від 09.12.09 р., і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2, в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно; в решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові. Доводить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи. Указує, що його матеріальний стан погіршився; утримує батьків-пенсіонерів; позивачка не надала жодного доказу погіршення свого матеріального стану.

У письмовому запереченні представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, скарги не визнала та просить залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив із того, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 1455 грн., а батьки мають рівні обовязки по утриманню дитини, в звязку з чим вважає, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, слід збільшити і стягувати з відповідача ОСОБА_2 750 грн. щомісяця на утримання малолітнього сина.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони мають від шлюбу малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.7), який проживає із матір'ю (а.с.9).

Рішенням Іршавського районного суду від 09.12.09 р. було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2, у розмірі 300 грн. до досягнення ним повноліття (а.с.11).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що визначений у 2009 році розмір аліментів в сумі 300 грн. є недостатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, в звязку з чим визначений ним розмір аліментів у сумі 750 грн. є правильним.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано його майновий стан і факт утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який часто хворіє, є безпідставними, оскільки позивачка просила стягнути на утримання малолітнього сина 1000 грн. щомісячно, проте суд першої інстанції врахував указані обставини та стягнув із відповідача 750 грн. щомісячно.

Твердження відповідача про перебування на його утриманні батьків пенсіонерів не може слугувати підставою для скасування або зміни рішення суду як необґрунтоване, оскільки доказів того, що вони потребують матеріальної допомоги та саме відповідач зобов'язаний надавати й надає цю допомогу, немає.

Посилання апелянта на те, що позивачка не надала жодного доказу погіршення її матеріального стану, також не заслуговує на увагу, оскільки з 2009 року дитина підросла, є шкільного віку, відвідує Довжанську дитячу школу мистецтв (а.с.10) і витрати на її утримання значно збільшилися, а відповідач є працездатною особою і може працювати та отримувати дохід.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Іршавського районного суду від 02 грудня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: