АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1976/16 Справа № 204/5664/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черкез Д. Л. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Романюк М.М.,

за участі секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею та стягувати аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., посилаючись на те, що з грудня 2011 року вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі та в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_4, та рішенням суду від 07.07.2015 року шлюб між ними було розірвано, після чого колишній чоловік вигнав її з квартири, в якій вони проживали разом однією сім'єю, силою забрав дитину та не надав можливості з нею бачитися, а вона поїхала жити до м. Костянтинівки Донецької області, де їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності разом з її матір'ю квартира АДРЕСА_1, в якій вона створила для дитини всі необхідні умови для проживання, збереження її психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, що підтверджується проведеною управлінням у справах дітей м. Костянтинівки перевіркою для обстеження умов проживання.

ОСОБА_2 під час попереднього судового засідання 28 жовтня 2015 року звернувся до суду із зустрічним позовом, згідно якого просив визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним, та стягувати аліменти з ОСОБА_3 на його користь на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. з тих підстав, що після реєстрації їх шлюбу відносини у родині було добрими, але потім почали виникати сварки з приводу ведення домашнього господарства та виховання дитини, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Під час спільного проживання мати дитини вихованням не займалася та зловживала спиртними напоями, неодноразово вчиняла насильство як відносно нього, так і відносно дитини, у зв'язку з чим 08 березня 2015 року він вимушений був звернутися до міліції та за даним фактом було проведено розслідування, з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду про недопущення антигромадської поведінки та насильства в сім'ї, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, та 01.07.2015 року вона вчинила насильство щодо дитини, вдаривши її сумкою і завдавши їй тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим дитина декілька днів знаходилася в напруженому психічному стані, постійно плакала та запитувала батька, чому її мама побила, а Красногвардійським РВ УМВС України у Дніпропетровській області було розпочате кримінальне провадження № 120150406. 28.08.2015року ОСОБА_3 разом з невідомими чоловіками викрала дитину з дитячого закладу № 397 та виїхала разом з дитиною до м. Костянтинівки, після чого через декілька тижнів він позивач виїхав до м. Костянтинівки і забрав дитину, яка була виснажена та виглядала недоглянутою, просила їсти і дуже схудла. На цей час у нього у власності є квартира НОМЕР_1 в домоволодінні АДРЕСА_2, яка складається з 3-х житлових кімнат і в якій дитина має свою окрему облаштовану кімнату, він є приватним підприємцем та має можливість забезпечувати дитину всім необхідним. Управлінням у справах дітей було проведено обстеження житлових умов, за результатами якого було складено висновок про наявність всіх необхідних умов для проживання та розвитку дитини.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 рокупозовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково - визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 25 серпня 2015 до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, а в іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат по справі. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та винести нове рішення про задоволення його позову та відмову в позові ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, 24 грудня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4, та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, після чого ОСОБА_3 повернулася проживати до АДРЕСА_1, яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 2000 року належить на праві приватної власності їй та її матері ОСОБА_5, а за актом обстеження умов проживання від 15 липня 2015 року квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею 40,4 кв.м., у квартирі наявні всі необхідні умови для проживання дитини та в ній проживають ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3.

Згідно довідки № 7000 від 09.07.2015 року, яка видана КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка НОМЕР_1», та довідки № 5789 від 10.07.2015 року, яка видана КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер», ОСОБА_3 під наглядом лікаря-психіатра та під диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, а відповідно до трудової угоди від 30.07.2015 року, укладеної між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, вона працевлаштована, має постійне місце роботи та постійний дохід.

В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом з батьком - ОСОБА_2 в домоволодінні по АДРЕСА_2, яке належить останньому на підставі договору дарування від 27 вересня 2013 року і складається з трьох кімнат, загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею - 33,6 кв.м., де згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30 вересня 2015 року наявні всі необхідні умови для проживання дитини.

Згідно медичної довідки № 392245 серії 10 ААД від 03.11.2015 року і довідки № 8816 від 02.11.2015 року, виданої КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер», ОСОБА_2 пройшов психіатричний огляд та протипоказань щодо виконання обов'язків опіки над малолітньою дитиною не має, під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець та згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2014 рік загальна сума його доходу за завітний період склала 979 846 грн..

За наданими суду характеристиками сторони характеризується з позитивної сторони.

08 березня 2015 року між сторонами у їх виникла сварка, в результаті чого ОСОБА_2 викликав працівників міліції та згідно листа від 22.04.2015 року № 42/3379 Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 повідомлено, що його заява розглянута керівництвом та дільнічим інспектором міліції, за результатами перевірки проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_3 та винесено застереження щодо недопущення нею насильства в сім'ї у подальшому, а 01 липня 2015 року сторони під час сварки побилися і ОСОБА_3 сумкою вдарила дитину, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, у зв'язку з чим ОСОБА_2 02 липня 2015 року звернувся з заявою до правоохоронних органів.

Згідно листа № 42/7879 від 05.10.2015 року Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС У Дніпропетровській області у провадженні відділку знаходиться кримінальне провадження № 0001649 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі заяви, поданої ОСОБА_2 за фактом побиття його дружиною та будь-яких відомостей стосовно побиття малолітньої дитини в заяві не вказано.

За висновком спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_10 № 3006 від 02.07.2015 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку тканин в лобній області ліворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету, та відносяться до легких ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, а згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_10 № 3005 від 02.07.2015 у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряних крововиливів та саден на шиї та грудній клітині, що спричинені від дії тупого твердого предмету, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

01 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про викрадення дитини, в якій зазначив, що його колишня дружина 28.08.2015 року викрала їх дитину з ДНЗ № 397.

Судом також встановлено, що після того, як ОСОБА_3 перевезла дитину до м. Костянтинівки, ОСОБА_2 20.09.2015 року забрав дитину та відвіз її до м. Дніпропетровську, де на теперішній час проживає разом з нею.

За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 2232 від 17.11.2015 року доцільним є встановлення місця проживання дитини разом з матір'ю ОСОБА_3.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На підставі принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати з матір'ю.

Проте ОСОБА_2 таких виняткових обставин не навів.

За таких обставин та враховуючи вік дитини, її стать, особисті якості батьків, їх ставлення до дитини та участь у її вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для її проживання у матері, сталих зв'язків, з метою забезпечення інтересів дитини, яка є дівчинкою та тільки у виключних випадках може бути розлучена зі своєю матір'ю, суд обґрунтовано на підставі ст. ст. 150, 155, 157, 161 СК України визначив місце проживання дитини разом з матір'ю і стягнув на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про залишення судом без уваги всіх обставин протиправної поведінки ОСОБА_3 по відношенню до своєї дитини і наявність законних підстав для визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з ним не ґрунтуються на вищенаведених нормах закону і встановлених в судовому засіданні дійсних обставинах справи, правильність зазначених висновків суду не спростовують, фактично зводяться до одностороннього тлумачення лише на свою користь норм права, яке регулює спірні правовідносини, і повторного обґрунтування заявлених ним вимог з викладенням тих же обставин, яким суд дав належну оцінку у сукупності з наданими сторонами доказами за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, в тому числі, факту ненавмисного спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень дитині 01.07.2015 року, на що посилається скаржник в підтвердження своїх вимог і що при встановлених в судовому засіданні конкретних обставинах само по собі не свідчить про аморальність поведінки матері, яка може зашкодити розвиткові дитини, а лише є припущенням скаржника, на чому не може ґрунтуватися рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: