АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3771/16 Головуючий 1-ї інстанції - Лях М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Хорошевського О.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙДА», третя особа: ОСОБА_2 про оформлення трудових відносин та встановлення періоду роботи, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙДА» (надалі - ТОВ «ГРЕЙДА»), третьої особи ОСОБА_2, уточнив його у подальшому, в якому просив: 1.встановити період перебування його в трудових відносинах з ТОВ «ГРЕЙДА» на посаді інженера-проектувальника І-ї категорії у період з 02.02.2015р. по 03.07.2015р.; 2.зобов'язати ТОВ «ГРЕЙДА» внести запис до його трудової книжки про прийняття на роботу на посаду інженера-проектувальника І-ї категорії з 02.02.2015року та запис про звільнення із займаної посади з 03.07.2015року за угодою сторін; 3.стягнути з ТОВ «ГРЕЙДА» на його користь заробітну плату в розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні за період з 02.02.2015р. по 03.07.2015р. в розмірі 22 950,16грн.; 4.зобов'язати ТОВ «ГРЕЙДА» нарахувати та сплатити з його заробітної плати податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 5.стягнути з ТОВ «ГРЕЙДА» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 26 916,35грн.; 6.вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 02.02.2015року він працевлаштувався на роботу до ТОВ «ГРЕЙДА» на посаду інженера-проектувальника І-ї категорії, де пропрацював до 03.07.2015року. Під час працевлаштування він надавав паспорт, документ про освіту та трудову книжку, проте вказані документи не було прийнято з тих підстав, що ведення трудових книжок на цьому підприємстві є необов'язковим. Позивач вказує, що він щомісячно отримував заробітну плату в розмірі 6 500,00грн., про що розписувався у платіжних відомостях. Але, після недоплати у травні 2015 року 2500,00грн., та невиплати заробітної плати за червень і липень 2015 року, він змушений був звільнитися з роботи в липні 2015 року. Після отримання з податкової інспекції відомостей про суми виплачених йому доходів та утриманих податків за 2015 рік та відомості з персоніфікації дізнався, що у вищеназваний спірний період роботи він не був офіційно працевлаштований. За результатами його звернення до керівництва ТОВ «ГРЕЙДА» з приводу належного оформлення трудових відносин йому було відмолено, що змусило його за захистом своїх прав та законних інтересів звернутися з цими вимогами до суду.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «ГРЕЙДА» та третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позов не визнав, заперечував проти його задоволення, зазначивши, що позивач звертався до компетентних органів з приводу перевірки дотримання вимог податкового та трудового законодавства в ТОВ «ГРЕЙДА», проте будь-яких порушень встановлено не було.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для його задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «ГРЕЙДА» (), взято на облік до Головного управління регіональної статистики, ДПІ У Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, місцезнаходженням юридичної особи: м. Харків, вул. Новгородська №3, офіс 407, керівник - ОСОБА_2 (згідно Статуту).

Матеріали справи свідчать, що спочатку, а саме 04.12.2015року ОСОБА_1 звертався з заявами до начальника ТДІзПП у Харківській області та начальника ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області стосовно проведення перевірки щодо дотримання трудового та податкового законодавства ТОВ «ГРЕЙДА».

Із копії персоніфікованих відомостей Пенсійного Фонду України станом на 02.12.2015року вбачається, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за період з лютого 2015р. по липень 2015р. не отримував заробіток за звітний період, з якого страхувальником - відповідачем ТОВ «ГРЕЙДА» сплачувався єдиний внесок.

Зміст відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з лютого 2015р. по липень 2015р. свідчить про відсутність інформації про доходи ОСОБА_1.

Актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування Головного управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці за №20-01-4400/0253 встановлено, що на підставі наданих адміністрацією товариства документів наявність трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «ГРЕЙДА» не виявлено.

Згідно висновку Дзержинського ВП ГУНП в Харківській області за результатами звернення ОСОБА_1 з приводу можливих неправомірних дій з боку посадових осіб ТОВ «ГРЕЙДА» в частині порушення трудового законодавства подальшу перевірку за матеріалом заяви №3245/1348 від 07.12.2015року - припинено.

Зі змісту листа Центральної об'єднаної ДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 29.02.2016року №49/АДВ/20-30-11-03-10 вбачається, що ТОВ «ГРЕЙДА» своєчасно подавались податкові декларації, камеральні перевірки проведені без порушень, порушень термінів сплати податкового зобов'язання не встановлено, у зв'язку з чим факти порушення податкового законодавства відсутні; посадові особи ТОВ «ГРЕЙДА» до адміністративної відповідальності за порушення податкового законодавства не притягувались.

Відповідно до положень ст.21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

На час виникнення спірних правовідносин чинною була ч.4 ст.24 КЗпП України, відповідно до якої трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

На підтвердження заявлених вимог позивач зазначає, що він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконували роботи з проектування об'єкта багатофункціональної будівлі в м. Астана (Казахстан) за замовленням ТОВ «ГРЕЙДА» без офіційного працевлаштування.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив, що з 24.03.2015року по теперішній час він працює в ТОВ «ГРЕЙДА» на посаді заступника директора. В березні 2015 року до нього на співбесіду з приводу можливого працевлаштування приходив ОСОБА_1, якого не було прийнято на роботу. ОСОБА_1 не виконував проектувальні роботи за замовлення ТОВ «ГРЕЙДА», в тому числі за цивільно-правовими договорами підряду. Більш того, прийняття осіб на роботу, видання наказів, нарахування та виплата заробітної плати працівникам не входить до його посадових обов'язків.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Між тим, позивач ні суду першої інстанції, ані апеляційному суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог не надав і не довів, що його було допущено до роботи саме керівником підприємства, що вважалось би укладенням трудового договору відповідно до положень ч.4 ст.24 КЗпП України.

При цьому сам позивач стверджував, що не пам'ятає чи писалася ним заява про прийняття на роботу, чи ознайомлювали його з наказом про прийняття на роботу, а також у нього відсутні документально підтверджені докази про сплату йому грошових коштів за виконання тих чи інших проектів.

Статтею 29 КЗпП України встановлено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

При цьому цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою, тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини на які поширюється трудове законодавство.

.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник на відміну від працівника не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, які визначаються закінченням роботи, або відповідно до умов договору поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. №58 зі змінами, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Колегія суддів погоджується з доводами суду, наведеними в рішенні, що вимоги в частині встановлення періоду роботи та зобов'язання ТОВ «ГРЕЙДА» оформити документи про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду інженера-проектувальника і внесення запису до трудової книжки не підлягали задоволенню, оскільки позивачем не доведено обставин працевлаштування на цьому підприємстві.

Законом України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або вповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. З урахуванням цих положень, вимоги позивача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати коштів є похідними, у зв'язку з чим задоволенню також не підлягають.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував фактичні обставини справи, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини, всім зібраним доказам, в тому числі поясненням свідків, дав належну правову оцінку, а тому відсутні підстави для його скасування або зміни.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -