Справа № 466/7282/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі - Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири та поновлення права власності, суд

встановив:

14.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просить ухвалити рішення, яким визнати недійсними договори дарування квартири по вул. Гетьмана Мазепи, 3-а/147 у м. Львові від 18.09.2001 р., складений від її імені на користь ОСОБА_3, та купівлі - продажу цієї ж квартири від 26.09.14 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з моменту їх укладення та поновити право власності на квартиру за позивачкою, стягнути з ОСОБА_3 в користь позивачки 100000 грн. моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона, ОСОБА_1, проживає і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. У зазначеній квартирі позивачка проживає з 1980 року по теперішній час. Через похилий вік, свою неписьменність та поганий зір користуватись документами позивачці дуже складно, через це вона змушена завжди до когось звертатись за допомогою у життєвих потребах. Через це у 2000 році позивачка передала на зберігання свої документи, у тому числі і правовстановлюючі документи на квартиру по вул. Гетьмана Мазепи,3-а /147 відповідачці ОСОБА_3, яку знає вже понад 20 років та довіряла їй. У вересні 2014 року позивачка дізналася від відповідачки, що квартира АДРЕСА_1 не належить їй, позивачці ОСОБА_1 Пізніше позивачка довідалась, що відповідачка ОСОБА_3 зазначена власницею квартири по вул. Гетьмана Мазепи, 3-а /147 в м. Львові, на підставі договору дарування від 18.09.2001 р., який укладено від її - ОСОБА_1 імені. Однак дана обставина абсолютно не відповідає дійсності, оскільки ніяких договорів дарування позивачка не укладала і не підписувала. Крім цього після зясування всіх обставин, позивачці стало відомо, що 26.09.2014 року ОСОБА_3 продала спірну квартиру власній доньці, відповідачці ОСОБА_4, згідно договору купівлі-продажу, з метою уникнення цивільної відповідальності та з метою позбавити її, позивачку ОСОБА_1 як законного власника квартири належного їй майна. В звязку з вищенаведеним вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представники ОСОБА_7, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, однак надали суду письмові пояснення на позов в яких проти позову заперечує, справу просить розглядати у її відсутності.

Третя особа приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, однак надала суду письмові пояснення на позов, в яких проти позову заперечила, справу просить розглядати у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків ОСОБА_3 О-М.Б., ОСОБА_9, ОСОБА_10М, спеціаліста ОСОБА_11, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1, проживає та зареєстрована в квартирі № 147 в будинку № 3а на вул. Гетьмана Мазепи в м. Львові, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою від 23.09.2014 року за № 098, що видана ОСББ «Львівський газда»

На підставі реєстраційного посвідчення №1431 від 10.10.1991 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації (реєстрова книга №61, реєстровий №10405), що долучене до матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є власницею даної квартири, яка нею була придбана у власність як члена ЖБК-131, її вартість повністю виплачена позивачкою кооперативу згідно довідки ЖБК-131 від 01.10.1991 р.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи договору дарування квартири від 18.09.2001 року позивачка ОСОБА_1 подарувала а відповідачка ОСОБА_3 прийняла у дар належну ОСОБА_1 квартиру № 147 в будинку № 3«а», що знаходиться в м. Львові по вул. Гетьмана Мазепи. Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріальної округу ОСОБА_5, та внесено в реєстр під № 6430.

Відповідно до реєстраційного посвідчення серії КММ № 006103 від 28.03.2002 р. ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 18.09.2001 року є власницею квартири АДРЕСА_2«а» в м. Львові.

У відповідності до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Крім цього відповідно до долученого до матеріалів справи договору купівлі продажу квартири від 26.09.2014 року відповідачі ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2«а» в м. Львові. Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріальної округу ОСОБА_6, та внесено в реєстр під № 8002.

Однак, допитана в судовому засіданні в якості свідка, позивачка ОСОБА_1, вказувала на те, що жодного договору з відповідачкою ОСОБА_3 вона не укладала, до нотаріуса для укладення договору дарування не зверталася. вважає, що відповідачка ОСОБА_3 шляхом обману отримала від неї, позивачки документи на належну їй квартиру, та без її відома і участі склала від її імені договір дарування, який не відображає її дійсної волі, та в подальшому використовуючи його, без участі позивача, продала спірну квартиру своїй доньці, відповідачці ОСОБА_4

Крім цього в судовому засіданні позивачка пояснила, що не вміє писати і читати, є неписемною, з наданих суду документів встановлено, що позивачка є людиною похилого віку, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни.

Також, відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг, що долучені до матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 здійснює оплату всіх комунальних послуг, що стосується квартири АДРЕСА_2«а» в м. Львові, відтак утримує дану квартиру.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив, що для дослідження підпису, що знаходиться в графі «даритель» договору дарування квартири від 18.09.2001 року на предмет відповідності підпису позивачки ОСОБА_1 експерту необхідно представити зразки вільного підпису та зразки рукописного тексту позивачки, яких в наявності немає.

Відповідно до ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову в частині визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 18.09.2001 року, складеним від імені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та такий підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім цього, оскільки договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 26.09.2014 року укладений між ОСОБА_3, яка набула право власності на квартиру на підставі договору дарування від 18.09.2001 року, що визнаний судом недійсним, з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої, відтак вимога про скасування даного договору також підлягають задоволенню.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

В судовому засіданні позивачка на її представники навели міркування, з яких вони виходив, визначаючи розмір моральної шкоди.

За таких обставин, із врахуванням характеру і тривалості страждань позивачки, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_3 моральної шкоди не підлягає задоволенню та у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 84, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договори дарування квартири АДРЕСА_3 від 18.09.2001 року, складений від імені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 26.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з моменту їх укладення.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_12