06.10.2016 Єдиний унікальний номер 205/3488/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О.,

за участю прокурора Козлової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпропетровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2016 року Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпропетровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилався на те, що малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в Управлінні-службі у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради. Мати дитини - ОСОБА_2 вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан її здоров'я, схильна до вживання алкогольних напоїв, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Відомості про батька дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1966 року народження, відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітньої доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України.

У своїй заяві до суду представник Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило.

У своїй заяві представник КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпропетровської міської ради просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська у своїй заяві до суду просила справу розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-КИ № 275777, виданого 20 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5). Відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 6).

Мати дитини - ОСОБА_2 вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан її здоров'я, схильна до вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 7, 16-17).

Своїм висновком Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 17.02.2016 року № 1/14-41 вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16-17).

З 15.12.2015 року та по теперішній час малолітня дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває в КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпропетровської міської ради (а.с. 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов'язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред'явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України.

На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання її малолітньої доньки з дня подання позову, тобто з 04.05.2016 року.

Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 законні, повністю доведені та обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 1378 грн. та за вимогу майнового характеру в розмірі 1378 грн., а разом - 2756 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 51, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 150, 164-166, 180, 183, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпропетровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно на утримання її доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення проводити щомісячно на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України, починаючи з 04.05.2016 року і до повноліття дитини або зміни матеріального положення сторін.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середньомісячного платежу аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 2756 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова