Справа №490/6206/14-ц 11.02.2016 11.02.2016 11.02.2016
Провадження №22-ц/784/382/16
Категорія 24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Тищенко Л.С,.

за участю: представника позивача ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

(далі ПАТ «Миколаївська ТЕЦ»)

до

ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за теплову енергію,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 р. ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» в період з 1 квітня 2011 р. по 31 березня 2013 р. надавало послуги з централізованого теплопостачання до квартири АДРЕСА_1, власником якої є відповідачка ОСОБА_4

Посилаючись на те, що відповідачка не виконувала своїх обовязків по оплаті за спожиту теплову енергію за вказаний період, у звязку з чим утворилось 4805 грн.17 коп. заборгованості, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» вищезазначену суму заборгованості, а також на підставі ст. 625 ЦК України 35 грн. - втрат від інфляції та 117 грн. 84 коп. 3% річних.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» 4805 грн. 17 коп., 35 грн. втрат від інфляції та 117 грн. 84 коп. 3% річних. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неналежне дослідження обставин справи, просила рішення суду скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1993 р., квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були зареєстровані та проживали в цій квартирі з 1968 р.

24 грудня 2006 р. ОСОБА_5 померла, а відповідачка продовжує проживати в зазначеній квартирі.

Теплопостачання в указаний житловий будинок проводиться централізовано ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювання сезону. Постачання теплової енергії в указаний обєкт підтверджується нарядами про підключення будинку до опалення від 18 жовтня 2011 р. та від 25 жовтня 2012 р. ( а.с. 341, 9).

Відповідачка протягом опалювальних сезонів 2011-2012 рр. та 2012-2013 рр. отримувала теплову енергію, хоча і будь-яких договорів на таке теплопостачання між нею та відповідачем укладено не було, оскільки на думку відповідачки запропоновані позивачем умови договору суперечили вимогам чинного законодавства, не відображали положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів». Особовий рахунок на споживання теплової енергії після смерті матері відповідачка на своє імя також не переоформила.

Проте, отримуючи теплову енергію, відповідачка не розраховувалась за неї, у звязку з чим за період з 1 квітня 2011 р. по 31 березня 2013 р. утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем становить 4805 грн.17 коп.

Нарахування відповідачці оплати за споживчу теплову енергію за період з 1 квітня 2011 р. по 31 березня 2013 р. проводилось згідно з тарифами у відповідності до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 24 грудня 2010 р. ( а.с. 10).

Враховуючи, що відповідачка отримувала надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та від них, у встановленому законом порядку, не відмовлялась, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в такому випадку між відповідачкою та позивачем склалися фактичні договірні відносини, у звязку з чим, вірно стягнув з відповідачки на користь позивача вартість спожитої теплової енергії.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 р. № 6?582цс-15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для застосування.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що зобовязання, які виникли між сторонами є грошовими, а тому суд на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України правомірно стягнув з відповідачки збитки від інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу.

Посилання відповідачки на відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії, не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за спожиті послуги теплопостачання, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають не тільки з угод письмових чи усних, але й з дій та вчинків осіб.

Відповідачка отримувала послуги з теплопостачання в період з квітня 2011р. по березень 2013 р. та від них, у встановленому законом порядку, не відмовлялась, а тому зобовязана сплатити їх вартість

Посилання відповідачки на те, що при розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію позивач невірно облікував тривалість опалення, не врахував погодної температури та неправильно обчислив перехідні тарифи, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем в основу розрахунку покладена кількість днів в опалювальному періоді, починаючи з часу підключення будинку до опалення і до закінчення опалювального сезону, відповідно до розпоряджень міської ради.

Доказів того, що в певні дні теплова енергія в квартиру відповідачки не поставлялася, як цього вимагають приписи ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», матеріали справи не містять.

Не можна погодитися і з доводами відповідачки про неправильне обчислення перехідних тарифів та неврахування показників погодної температури, оскільки нарахування відповідачці оплати за споживчу теплову енергію за спірний період проводилось згідно з тарифами у відповідності до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 24 грудня 2010 р. ( а.с. 10). При цьому розрахунок вартості наданих послуг проводився позивачем виходячи з загальної площі квартири з врахуванням 25% пільги відповідачки.

Як пояснила представник позивача в засіданні судової колегії, показник погодної температури дійсно враховано не було у звязку з відсутністю на той час методики застосування такого показника.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК , колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному поряду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О.Шаманська

Судді: О.О.Данилова

ОСОБА_6