АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3763/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/188/К/16 ОСОБА_1
Категорія 59 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.,

при секретарі: Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3" про стягнення заборгованості по стипендії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» про стягнення заборгованості по стипендії який обґрунтовано тим, що в серпні 2011 року вона була зарахована на 1 курс вищого навчального закладу 1 рівня акредитації ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, спеціальність «Виробництво харчової продукції».

Позивач та ії батьки неодноразово звертались до керівництва Коледжу з питання оплати їй стипендії, але отримували відповідь, що в навчальному закладі бракує коштів для виплати стипендії студентам пільгових категорій. За період з червня 2012 року по грудень 2014 року Коледж заборгував позивачу стипендію на загальну суму 35538 гривень, яку не виплатив до теперішнього часу та яку позивач просила стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 суму грошових коштів в розмірі 35538 грн. в якості заборгованості по стипендії за час навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 355 гривень 38 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог та визнання відповідачем по справі Дніпропетровську обласну адміністрацію, як розпорядника коштів посилаючись на те, що через законодавчу неузгодженість між нормами Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці» та Закону «Про освіту», та у звязку із тим, що починаючи з 2008 року по 2015 рік Законами України «Про державний бюджет України» не були передбачені кошти на виплату стипендій дітям шахтарів.

Крім того, судом при ухваленні рішення не враховано, що виплата стипендій дітям шахтарів в розмірі прожиткового мінімуму застосовується у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

Також судом не враховано, що в інформаційній довідці Кабінетом Міністрів України щодо змін до законодавчих актів п.6 «Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» пропонується вилучити норми про виплату дітям шахтарів стипендій на рівні прожиткового мінімуму.

Крім того, висновок суду щодо постійного неотримання позивачем стипендії є необґрунтованим, а спеціальність, за якою навчалась позивач не потрапляє у категорію передбачених державою осіб, яким надане право нараховувати соціальні стипендії.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 01 вересня 2011 року по 27 лютого 2015 року була студентом ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» за денною формою навчання на бюджетній основі, що підтверджується матеріалами справи і цього не спростовують сторони по справі.

Згідно свідоцтва про народження батьком позивача ОСОБА_4 є ОСОБА_5, який має стаж підземної роботи 19 років 7 місяців 27 днів.

З червня 2012 року і по грудень 2014 року ОСОБА_4 отримувала стипендію, що у грошовому вимірі складає 1028 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 не нарахованої та невиплаченої стипендії суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" гарантовано студентам - дітям шахтарів, котрі мають стаж підземної роботи більше 15 років, право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Як убачається із матеріалів справи, та сторонами не оспорюється, ОСОБА_4 з 01 вересня 2011 року по 27 лютого 2015 року була студентом ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» за денною формою навчання на бюджетній основі.

Згідно свідоцтва про народження батьком позивача ОСОБА_4 є ОСОБА_5, який має стаж підземної роботи 19 років 7 місяців 27 днів.

Тобто ОСОБА_4 є дочкою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому їй повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання в ОСОБА_2 коледжі економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3» стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено вищенаведеною нормою закону.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що основним джерелом формування фінансових ресурсів училища є обласні бюджетні кошти, самостійних рахунків із власними коштами училище не має, а норма ст. 5 «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачає здійснення виплати стипендій саме із Державного бюджету. Витрати на виплату підвищених стипендій не передбачені ЗУ «Про Державний бюджет» на 2014-2015 рік. Крім того, апелянт вказує на те, що відповідно до ст. 51 ЗУ «Про освіту» особи, які навчаються у навчальних закладах, мають право на забезпечення стипендією в порядку, встановленому КМ України. Діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою КМ України від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення» окремо не передбачена виплата стипендій соціальних чи академічних особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному. Крім цього, згідно з відповіді на запит до Міністерства освіти і науки України, щодо надання розяснення від 09.10.2013 року № 1/12-8251, підписаний заступником міністра, керівником апарату ОСОБА_6, зазначає, що виплата стипендій, дітям шахтарів не забезпечена коштами державного бюджету за виключенням студентів, що навчаються на гірничих спеціальностях.

Колегія суддів вважає, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Крім того, відсутність бюджетних асигнувань на виплату стипендії не є підставою для відмови у її виплаті у розмірі прожиткового мінімуму згідно ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки таке твердження суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі "Кечко проти України' ,згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Керуючись ч.4 ст. 300, ст. ст.303,307, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_3" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: