У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення,

в с т а н о в и л а:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 61, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахували висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 08 липня 2015 року, а також висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року в справі № 6-39цс15, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що переданий в іпотеку житловий будинок належав ОСОБА_3 на праві власності та не був придбаний за рахунок отриманих ОСОБА_2 кредитних коштів, а тому відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання іншого постійного житла.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі №6-1033цс15.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур