Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є. у. № 333/6782/14
Провадження №22-ц/778/785/16
Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про вселення в квартиру, -

ВСТАНОВИЛА :

27 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про вселення в квартиру.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 1967 року зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій займала одну окрему кімнату. Вказана квартира, як визначено судовими рішеннями, після виплати всіх пайових внесків в ЖБК, стала належати на праві приватної власності її сестрі ОСОБА_5

До 2011 року у неї з сестрою були нормальні стосунки. Вона сплачувала всі платежі за комунальні послуги, оскільки, за домовленістю з ОСОБА_5, має окремий особовий рахунок.

У 2006 року ОСОБА_5, не поставивши її до відома, оформила право приватної власності на квартиру тільки на свої ім'я. Про це вона дізналася у 2011 році, коли сестра подарувала за договором дарування від 26 липня 2011 року квартиру ОСОБА_4

Відтоді нова власниця з сімєю вселилася у квартиру (сестра ОСОБА_5 мешкає за іншою адресою), та почала вимагати від неї звільнити займану кімнату у квартирі і знялася з реєстраційного обліку.

Вона відмовилася, оскільки іншого житла не має, після чого ОСОБА_4 почала створювати їй перешкоди у користуванні квартирою. Встановила нові металеві двері, нові замки, ключі від яких не надає. Таким чином, вона залишилася без житла, власних речей, без грошової компенсації для придбання будь-якого житла і на даний час - влітку - проживає на дачі, а взимку - у товаришів.

В судовому порядку вона намагалася відстояти свої права на ? частину квартири, яку на підставі ордеру № 20 від 07 вересня 1967 року було надано ОСОБА_5 на склад сімї з трьох осіб, у тому числі на неї та на ОСОБА_6, яка вже давно має окрему квартиру. Однак у задоволенні позову їй відмовлено.

Вважає що, переставши бути членом сім'ї попереднього власника квартири ОСОБА_5, вона має право користуватися цим житлом відповідно до положень статей 64,156 ЖК України та частини 1 статті 405 ЦК України (особистий сервітут).

З цих підстав просила суд позов задовольнити і вселити її в квартиру АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_4 передати їй ключі та не чинити перешкоди у вільному доступі до кімнати, яку вона займала.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Колегія суддів на підставі положень статті 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для вселення ОСОБА_2 до квартири № 20, розташованої у будинку № 5 по вул. Чумаченка у м. Запоріжжя, оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 17 березня 2015 року, вона визнана такою, що втратила право користування спірним житлом.

Вказаний висновок відповідає наявним у справі документам, узгоджується з нормами матеріального і процесуального права.

За змістом статей 10,11,ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених н ми вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У частині 1 статті 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ордеру № 20, виданого 07 вересня 1967 року виконавчим комітетом Запорізької міської Ради депутатів трудящих, ОСОБА_7 як члену ЖБК «Комунаровець-6» надано право на заняття разом зі ОСОБА_2, ОСОБА_6 двокімнатної квартири №20 у будинку № 5 ЖБК «Комунаровець-6» по вулиці Чумаченка у м. Запоріжжя, у якій вказані особи зареєструвалися ( а. с. 18-19,21 ).

Останній внесок паю за квартиру був внесений у жовтні 1982 року ( а. с. 20 ).

Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради № 1085 від 01 червня 2006 року за ОСОБА_5 було оформлено право приватної власності на спірну квартиру, 17 червня 2006 року Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на квартиру. 26 червня 2011 року ОСОБА_5 подарувала квартиру ОСОБА_4

У серпні 2011 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на ? частку квартири АДРЕСА_2, яка є спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору дарування квартири від 26 червня 2011 року, витребування майна з чужого незаконного володіння, у задоволенні якого відмовлено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2012 року. При цьому у рішенні зазначено, що ОСОБА_5 правомірно набула право власності на квартиру, володіла, користувалася та розпорядилася нерухомим майном, подарувавши його за договором від 26 червня 2011 року дочці ОСОБА_4 ( а. с. 22-24 ).

Рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2012 року ( а. с. 4-5 ).

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про стягнення 105 263 грн. ринкової вартості ? частини квартири. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. У рішенні зазначено, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували сплату ним особисто паю за спірну квартиру ( а. с. 6-7 ).

У липні 2013 року ОСОБА_4 подала до суду позов про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 20 у будинку № 5 по вул. Чумаченка у м. Запоріжжя та зняття її з реєстраційного обліку у квартирі. Посилалася на те, що відповідач не мешкає у квартирі з лютого 2010 року, однак у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку у квартирі. Цим порушує її права як власника, створює перешкоди у користуванні і розпорядженні майном ( а. с. 8-9).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою № 20 у будинку № 5 по вул. Чумаченка у м. Запоріжжі шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою. В іншій частині позову відмовлено. У рішеннях зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована у спірній квартирі. Між тим не проживає за місцем реєстрації з лютого 2010 року, витрат по сплаті комунальних послуг не несе, не являється членом сімї нового власника квартири ОСОБА_4, однак не бажає добровільно зніматися з реєстраційного обліку. Разом з тим, право осіб, які проживали в квартирі з дозволу попереднього власника квартири на користування цим житлом існує лише за умови, що ця особа залишилася власником житла. Припинення попереднім власником права власності на квартиру припиняє право користування квартирою осіб, які проживали в ній з дозволу цього власника квартири ( а. с. 82-83,91-92).

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, яка відхилена ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року, ухвала апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2015 року залишені без змін ( а. с. 109 зворот -110 ).

Враховуючи викладене, а також виходячи з положень частини 3 статті 61 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 як особа, яка за судовими рішеннями визнана такою, що втратила з лютого 2010 року право користування спірною квартирою, не може бути вселена до вказаного житлового приміщення.

Рішення суду відповідає наявним у справі документам, узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана в особі представника ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: