Справа № 760/2264/16-ц
Провадження № 2-н/760/62/16
У Х В А Л А

09 лютого 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Демидовська А.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державне підприємство „Проектний інститут" заборгованості по заробітній платі та компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року заявник звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з Відповідача на користь Позивача нараховану але не виплачену заробітну плату у сумі 35 048 гривень 60 копійок, збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 5 444 гривень 47 копійок, моральні збитки у розмірі 10 000 гривень. Зобов'язати Відповідача обчислити та виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки з 1 вересня 2015 року по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першоїстатті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).

В матеріалах справи відсутній будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, а тому не можна зробити висновок про те, що у випадку наявності у заінтересованої особи заборгованості, заявник має право стягувати вказану в заяві заборгованість.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 101 ЦПК України).

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 96, 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийняті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державне підприємство „Проектний інститут" заборгованості по заробітній платі та компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.І. Демидовська