УХВАЛА

30 листопада 2016 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням квартирою № 12 у будинку № 12 по вул. Затишній (вул. Уютна) в м. Одесі, усунення перешкод в користуванні цим житлом шляхом вселення до нього, та відшкодування моральної шкоди в сумі 90000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідач ОСОБА_4 є власником квартири № 12, що знаходиться у будинку № 12 по вул. Затишній (вул. Уютній) в м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1995 р., та у січні 1996 року вона, зі згоди відповідача, вселилася і прописалася в цій квартирі як член сімї відповідача, але згодом між ними погіршились відносини, а у 2012 році відповідач замінила замки в квартирі, після чого відмовляється впустити її в квартиру.

В судовому засіданні 30 листопада 2016 року позивач подала адресоване суду своє письмове клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просить суд витребувати від Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області інформацію про те, чи зверталась протягом 2013-2015 р.р. відповідач ОСОБА_4 до органів міліції (поліції) з заявами про вчинення щодо неї протиправних дій з боку позивача ОСОБА_3, та щодо результатів розгляду таких звернень ОСОБА_4

Обгрунтовуючи це клопотання позивач вказує, що у період 2014-2015 р.р. відповідач ОСОБА_4 багаторазово зверталась до правоохоронних органів з надуманими заявами про те, що нібито вона позивач ОСОБА_3 намагалась її отруїти, обікрала її та вчиняла щодо неї інші протиправні дії.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав вказане клопотання позивача, а відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_2 не заперечували проти задоволення цього клопотання позивача.

Вирішуючи згадане клопотання позивача, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як та підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів, зокрема, є витребування доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

З огляду на наведене та враховуючи, що, по-перше, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між нею і відповідачем погіршились відносини, в звязку з чим відповідач стала чинити їй перешкоди у користуванні спірною квартирою; і, по-друге, докази, про витребування яких йдеться в клопотанні позивача, мають істотне значення для даної справи, але позивач самостійно отримати ці докази не має можливості, - тому суд доходить висновку, що клопотання позивача про витребування доказів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 137, 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_3 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати від Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області (65026, м. Одеса, вул. Грецька, 42) інформацію про те, чи зверталась протягом 2013-2015 р.р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. Уютна)АДРЕСА_1, до органів міліції (поліції) з заявами про вчинення щодо неї протиправних дій з боку ОСОБА_3, та інформацію щодо результатів розгляду таких звернень ОСОБА_4.

Копію ухвали направити до Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обовязку подати суду докази.

Суддя Н.А. Ільченко

30.11.2016