Номер провадження 22-ц/788/198/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору дійсним,

в с т а н о в и л а:

28 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 13 лютого 2015 року між нею і ПАТ «Дельта Банк» укладено:

- договір № 012-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого їй відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 у гривнях;

- договір №012-18510-130215 про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «my DELTA»;

- договір №013-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого їй відкрито поточний рахунок НОМЕР_3 у доларах США;

- договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №014-18510- 130215 та додаткову угоду №1 до нього, за умовами якого розміщено 7 300 доларів США строком по 12 серпня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №45844548 від 13 лютого 2015 р.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію на строк 3 місяці з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року включно і розпочато процедуру виведення АТ "Дельта Банк" з ринку. Призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку.

Рішенням №71 від 08 квітня 2015 року виконавчої дирекції Фонду внесла зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації банку, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано повноваження ліквідатора банку, визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. '

05 жовтня 2015 року нею отримано лист АТ «Дельта Банк» №8821/2403 від 23 вересня 2015 року, - повідомлення про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №014-18510-130215 від 13 лютого 2015 року, укладеного між нею та АТ «Дельта Банк», згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з тих підстав, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

07 жовтня 2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 08 жовтня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам АТ «Дельта Банк»; для отримання коштів вкладники з 08 жовтня 2015 року до 18 листопада 2015 року включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: АТ «Ощадбанк», АТ «Укрексімбанк», АБ «Укргазбанк».

12 жовтня 2015 року вона звернулася до відділення №309 Сумської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» та отримала 695,63 грн. від Фонду гарантування вкладів, що підтверджується заявою на виплату переказу (контрольний номер грошового переказу №).

Посилалась на положення ст. ст. 663, 1058, 1059, 1062 ЦК України, які регулюють правовідносини, що стосуються публічного договору, договору банківського вкладу, його форми, внесення грошових вкладів на рахунок вкладника іншою особою, та частини 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою визначені правові наслідки, що настають у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч. 3 ст. 38, які полягають в тому, що кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину; такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

З посиланням на вказані приписи законодавства зазначала:

в практиці застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, під пільгами розуміються переваги, додаткові права, що надаються певним категоріям громадян або організаціям, підприємствам, регіонам (наприклад, часткове чи повне звільнення від обов'язкових платежів, податків, зборів);

на офіційному сайті АТ «Дельта Банк» розміщувались оголошення (від 21 листопада і 31 грудня 2014 року, 29 січня і 10 лютого 2015 року) про акційні умови розміщення вкладів серії «Найкращий від Миколая», такі умови є публічними та однаковими для всіх потенційних споживачів-вкладників;

в листі банку №8821/2403 від 23 вересня 2015 року не вказано, які умови укладеного 13 лютого 2015 року між нею та банком договору банківського вкладу (депозиту), передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання їй, як окремому кредитору, переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, і в чому ці переваги (пільги) полягають;

в листі банку не вказано, яке майно (кошти) нею отримано від банку, і що вона має повернути банку або відшкодувати його вартість, зважаючи на той факт, що вона є вкладником банку;

в листі банку наголошено, що відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Проте 12 жовтня 2015 року вона отримала 695,63 грн. від Фонду гарантування вкладів, що свідчить про визнання Фондом і його уповноваженою особою факту виникнення та існування зобов'язань за договором банківського вкладу (депозиту), оскільки уповноважена особа, згідно ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», складає та надає Фонду гарантування вкладів перелік владників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 203, ст. 228 ЦК України, зазначала, що в листі банку від 23 вересня 2015 року не вказано, яким чином укладений 13 лютого 2015 року між нею та банком договір банківського вкладу (депозиту) порушує публічний порядок чи як він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Для застосування санкцій, передбачених ст. 228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, і в силу положень частини третьої статті 228 ЦК питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Просила визнати дійсним договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №014-18510-130215 від 13 лютого 2015 року, укладений між нею і ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 215 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дійсним договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 014-18510-130215 від 13 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк».

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вказує, зокрема, що суд не врахував, що після укладення 13 лютого 2015 року з позивачем договору № 014-18510-130215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США з відкриттям депозитного рахунку НОМЕР_4 того ж дня 13 лютого 2015 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були укладені договори банківського вкладу, відповідно, № 017-18510-130215 з відкриттям депозитного рахунку № НОМЕР_5 у валюті - долари США, та № 011-18510-130215 з відкриттям депозитного рахунку № НОМЕР_6 у валюті - долари США. Кошти на ці рахунки надійшли безготівковим внутрішньобанківським переказом, шляхом так званого «подрібнення» великого депозиту іншого клієнта банку - фізичної особи ОСОБА_7, що свідчить про те, що ці операції здійснювались за рахунок внутрішніх банківських проводок та не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів.

Зазначені дії відбувались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який на момент укладення договорів з вказаними особами не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а з метою отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього.

В порушення вимог Постанови Нацбанку України № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» від 30 жовтня 2015 року та наказу Голови Ради Директорів АТ «Дельта Банк» було здійснене перерахування та розміщення грошей на рахунку позивача та інших зазначених осіб шляхом «подрібнення», чим створено перевагу третій особі - ОСОБА_7 перед іншими добросовісними вкладниками банку шляхом виплати на її користь через ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 всієї суми вкладу за рахунок бюджетних коштів Фонду в першу чергу, що призводить до збільшення витрат Фонду без законних на те підстав.

Суд проігнорував посилання відповідача на те, що правочин з перерахування грошових коштів з валютного рахунку фізичної особи ОСОБА_7 № НОМЕР_7 на валютний рахунок позивача - № НОМЕР_8, суперечить вимогам Постанови Правління Нацбанку України №365 від 16 вересня 2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», яким встановлено, що безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті можливе лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку

Вищезазначене доводить факт штучного створення кредитором банку ОСОБА_7, позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 правових підстав для отримання всієї суми вкладу, що перевищує суму, гарантовану державою за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без достатніх для того підстав, що призводить до грубого порушення встановленого державою механізму гарантування відшкодування вкладів фізичних осіб на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом не враховано, що, відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними також з підстав здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, що відбулось в даному випадку та зазначено у протокольних висновках комісії та наказах Уповноваженої особи Фонду.

Намагання визнати договір дійсним та отримати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти, які на рахунок позивача перераховувалися вкладником ОСОБА_7 та фактично належать останній, є посяганням на суспільні основи держави, що виявилося в намаганні отримати кошти не з банківської установи, а від Фонду - державної установи.

Суд не з'ясував мети перерахування коштів на рахунок позивача, лише зазначив, що договір банківського вкладу не порушує публічний порядок, хоча мета укладення договору свідчить про порушення публічного порядку.

ОСОБА_7, перерахувавши кошти на рахунки інших осіб, в тому числі і позивача, намагається порушити публічний порядок отримання цих коштів, на відміну від загального порядку їх отримання на підставі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів інших осіб», встановленого для всіх вкладників, здійснює спробу отримання коштів позачергово за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених, зазначивши, що позивач, з врахуванням характеру спірних правовідносин, що склались між сторонами, обрала неналежний спосіб захисту порушеного права, та, крім того, звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання незаконними дій банку, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу (депозиту) не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку, а тому не є таким, що порушує публічний порядок, тобто не є нікчемним. Відповідач не спростував відсутність вини позивача як сторони правочину в намірі порушити публічний порядок, оскільки договір банківського владу (депозиту) не обмежує можливості позивача мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, а тому на підставі ч. 1 с. 27 ЦК України не є нікчемним.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2014 року постановою Нацбанку України №692/БТ АТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів. З метою стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено низку обмежень, в тому числі здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.52).

3 листопада 2014 року наказом Нацбанку України № 2650 було запроваджено певні обмеження в діяльності банку з 4 листопада 2014 року (а.с.78).

13 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем ОСОБА_3 був укладений договір №014-18510-130215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, згідно якого позивач розмістила на депозиті 7 300 доларів США під 5,5% річних строком до 12 серпня 2015 року. Банк відкрив вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_8 (а.с.9).

Згідно додаткової угоди №1 до вказаного договору банківського вкладу (депозиту) сторони домовились викласти пункт 1.8 ст. 1 договору в наступній редакції: «1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються.

У разі, якщо в день укладання Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму Вкладу на Рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений» (а.с.11).

13 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 також укладено:

- договір №013-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, згідно п. 1.2 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_3 у доларах США, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або MasterCard, а також ПІН-код до Картки (а.с.12).

- договір № 012-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, згідно п. 1.2 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_9 у гривнях, оформляє за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або MasterCard, а також ПІН-код до Картки (а.с.13).

- договір № 012-18510-130215 про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» (а.с.16).

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, № 45844548 від 13 лютого 2015 року, виписки по угоді про відкриття депозиту в доларах США, на рахунок позивача зараховано вклад у розмірі 7300 доларів США, згідно укладеного договору, шляхом перерахування зазначених коштів з рахунку вкладника банку ОСОБА_7 (а.с.10, 79-82).

Згідно постанови Правління Національного банку України №150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 43 - 44).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (а.с.45).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №71 від 08 квітня 2015 року внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №5, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с.46).

Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банк» винесено наказ № 408 від 29 травня 2015 року «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» (а.с.49 -50).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №147 від 03 серпня 2015 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» по 02 жовтня 2015 року включно (а.с. 47).

Наказом тимчасової адміністрації банку № 691 від 7 серпня 2015 року № 691 продовжено роботу комісії по перевірці вкладів фізичних осіб банку та комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями (а.с.51).

Наказом тимчасової адміністрації АТ "Дельта Банк" від 16 вересня 2015 року № 813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" було вирішено:

1. Застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу, для чого:

1.1 у строк до 18.09.2015 року забезпечити автоматизацію процесу формування бухгалтерських проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів, перелік яких наведено в Додатку № І до цього Наказу, згідно до реєстру операцій, наведеному в Додатку № 2 до цього Наказу; автоматизацію процесу сторнування процентів, нарахованих відповідно до умов Договорів банківського вкладу (депозиту) , що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

1.2 у строк до 18.09.2015 року забезпечити перевірку сформованих проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або в разі дострокового їх розірвання, на поточні рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів, перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу, на відповідність реєстру операцій, наведеному в Додатку № 2 до цього Наказу, та призначень платежу за такими проводками, а також здійснити фактичне підтвердження таких проводок;

1.3 врахувати залишки на рахунках отримувачів та платників за операціями, перелік яких наведено в Додатку № 2 до цього Наказу, після застосування наслідків нікчемності, при формуванні Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

1.4 у строк до 29.09.2015 року:

- направити особам, перелік яких наведено в Додатку № 3 до цього Наказу, повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", шаблон якого розробить назва структурного підрозділу;

- передати сканкопії (копії) направлених повідомлень та оригіналів документів, підтверджуючих відправку цих повідомлень, назва структурного підрозділу.

2. Застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за якими було здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку, та перелік яких наведено в Додатку № 4 до цього Наказу, для чого здійснити дії, передбачені пунктами 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 цього Наказу, при цьому за вказаними договорами застосувати наслідки нікчемності в порядку, визначеному в примітках Додатку № 4 до нього Наказу" (а.с.84-91).

23 вересня 2015 року на адресу позивача ОСОБА_3 ПАТ «Дельта Банк» направило повідомлення про нікчемність правочину, яким повідомило про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №014-18510-130215 від 13 лютого 2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.8).

Постановою Правління Національного банку України №664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та прийняте рішення про ліквідацію АТ «Дельта Банк» (а.с.48).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора банку Кадирову В.В. на зазначений термін (а.с.71).

Відповідно до ч. ч. 2 - 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Зазначена перевірка в банку здійснювалася на виконання наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" № 408 від 29 травня 2015 року та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27 липня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Ст. 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Ст. 1059 ЦК України передбачає, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно ст. 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до положень ЦК України, нікчемними, зокрема, є правочини: а) укладені з недодержанням обов'язкової письмової форми, якщо недійсність прямо передбачена законом, наприклад, правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань (ст. 547 ЦК України) ; б) укладені з недодержанням обов'язкової нотаріальної форми (ч. 1 ст. 219 ЦК України) ; в) укладені малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без належного схвалення (ст. 221 ЦК України) ; г) укладені недієздатною фізичною особою (ст. 226 ЦК України) ; д) вчинені без дозволу органу опіки і піклування (ч. 1 ст. 224 ЦК України) ; ж) які порушують публічний порядок (ст. 228 України) .

ЦК України передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними з підстав, визначених цим Кодексом (ч. 2 ст. 218, ч. 2 ст. 219, ч. 2 ст. 220, ч. 2 ст. 224 ЦК України).

Згідно ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Згідно роз'яснень, які містяться в ч. 4 п. 13, п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (ст. 216 ЦК України) .

З огляду на вищезазначені обставини справи та норми матеріального права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого, як вона вважає, порушеного права, не відповідає вимогам закону, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на зміст зазначених норм цивільного та процесуального права, способами захисту цивільних прав та інтересів за їх призначенням може вважатись визначений законом механізм матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З врахуванням наведеного, спосіб захисту, як вважає позивач, порушеного права, який вона обрала, - визнання дійсним укладеного між нею та відповідачем договору банківського вкладу, який жодна з сторін не оспорює, не відповідає положенням ст. 16 та іншим нормам цивільного права, які регулюють договірні правовідносини, в тому числі і банківського вкладу. Обраний нею спосіб захисту не відповідає змісту зазначеного нею порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, на які вона посилається.

Колегія суддів вважає, що позивачка не позбавлена права та можливості звернутися за захистом свого, як вона вважає, порушеного права в інший спосіб.

Висновки суду про те, що спірний договір не є нікчемним, а тому його слід визнати дійсним, суперечать предмету спору в даній справі, оскільки договір банківського вкладу жодна з його сторін не оспорювала, а тому не було підстав для визнання його дійсним.

Суд при вирішенні спору не врахував, що випадки і підстави визнання договору дійсним прямо визначені цивільним законом.

З огляду на зазначене, є безпідставними посилання суду в рішенні на узгодженість його висновків з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у цивільній справі № 6-202цс14 і від 6 липня 2015 року у цивільній справі № 6-166цс15, оскільки вказані правові позиції стосуються не аналогічних спірних правовідносин.

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору дійсним.

В зв'язку з наведеним на підставі статті 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при оскарженні рішення суду, в сумі 535,92 гр. (а.с. 110).

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2015 року в даній справі скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 014-18510-130215 від 13 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 535,92 гр. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -