АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника відповідача Савчинської В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про стягнення заборгованості із заробітної плати, сум, належних до виплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Національні інформаційні системи» про стягнення заборгованості із заробітної плати, сум, належних до виплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до невірного застосування п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України..

Справа №761/5912/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11255/2016
Головуючий у суді першої інстанції І.О. Макаренко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Помилковим, на думку заявника, є висновок суду першої інстанції про те, що даний спір вже розглядався судом, за результатами розгляду якого ухвалено судове рішення, що набрало законної сили. В обґрунтування зазначила, що у справі №761/5912/16-ц, провадження №2/761/3844/2016, відповідачем був ДП «Інформаційний центр» МЮУ. У справі ж №761/6024/15-ц, провадження №2/761/3868/2015 відповідачем є інша юридична особа, а саме ДП «НАІС», що виключає можливість закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки спір виник не між тими ж сторонами, відповідачі у даних справах різні.

Представник ДП «НАІС» Савчинська В.П. у судовому засіданні апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Положеннями ч.1 ст.1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно керівних роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства» при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 2 частини 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому вказана норма може бути застосована лише у разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції керувався п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки є таке, яке набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, зазначивши при цьому, що подана позовна заява є по суті заявою про заміну сторони виконавчого провадження з ДП «Інформаційний центр» на ДП «Національний інформаційний центр».

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали спростовують висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, у лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про стягнення заборгованості із заробітної плати, сум, належних до виплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Інформаційний центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати, сум, належних до виплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ДП «Інформаційний центр» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в розмірі 39400, 57 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51110,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Так, при закритті провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, по якій судом вже ухвалено судове рішення.

Невважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред'явлені із зміненим суб'єктним складом. Не буде тотожності коли ні предмет позову, ні підстави позову не змінилися, але змінилася одна із сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою звернення до суду із зазначеним позов до вказаного відповідача слугувало те, що (на думку позивача) Державне підприємство «Національні інформаційні системи» було створено Міністерством юстиції України в травні 2015 року шляхом виділу з ДП «Інформаційний центр», а відтак (на думку позивача) є правонаступником ДП «Інформаційний центр» і в силу положень ч.4 ст. 109 ЦК України ДП «Національні інформаційні системи» несе солідарну відповідальність з ДП «Інформаційний центр» перед позивачем.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ДП «Національні інформаційні системи» є самостійним новоствореним підприємством, що створене розпорядчим актом - наказом Міністерства юстиції України «Щодо створення державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 07.05.2015 року №657/5. Статутом підприємства визначено, що майно підприємства є державною власністю та закріплюється за ним на праві господарського відання. Тобто, на сьогодні існують юридичні особи як ДП «Інформаційний центр» так і ДП «Національні інформаційні системи».

Як зазначає позивач, що оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року не виконано, вона звернулася до суду із зазначеними (солідарними) вимогами до ДП «Національні інформаційні системи» щодо солідарного виконання зобов'язань перед нею у повному обсязі.

Отже, вданій справі відсутнє судове рішення, яким був вирішений спір про той же предмет спору, з аналогічних підстав та між тими самими сторонами.

Висновок суду про те, що позовна заява подана ОСОБА_2 є по суті заявою про заміну сторони виконавчого провадження з ДП «Інформаційний центр» на ДП «Національні інформаційні системи» є передчасним. Так, ДП «Національні інформаційні системи» оспорює своє правонаступництво и у своїх запереченнях просить суд в позові відмовити, а не закрити провадження у справі. А позивач зазначає, що позов до ДП «Національні інформаційні системи»пред'явлено нею як до солідарного боржника. За таких обставин, суду необхідно з'ясувати наступне, чи пред'явлено даний позов до ДП «Національні інформаційні системи» як до правонаступника ДП «Інформаційний центр», чи пред'явлено даний позов до ДП «Національні інформаційні системи», як до особи, яка несе солідарну відповідальність з ДП «Інформаційний центр». І в залежності від установлених обставин ухвалити законне та обґрунтоване рішення суду.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було, передбачених законом, підстав для закриття провадження у справі.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскілки доводи скарги є обґрунтованими, а ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, то зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: