У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Касьяна О.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено: 14 листопада 2013 року договір банківського вкладу «Депозит плюс», за умовами якого ним внесено на депозитний рахунок кошти у розмірі 130 000 грн та 21 листопада 2013 року додатково 100 000 грн строком до 14 листопада 2014 року зі сплатою 17 % річних з періодом нарахування процентів на один місяць; 14 листопада 2013 року договір вкладу «Стандарт», за умовами якого сума вкладу становить 100 00 грн строком до 14 листопада 2014 року зі сплатою 18 % річних з періодом нарахування процентів на один місяць; 29 січня 2013 року договір вкладу «Стандарт на 6 міс.», сума вкладу за яким становить 80 000 грн строком до 29 липня 2014 року зі сплатою 17 % річних з періодом нарахування процентів на один місяць. 15 січня 2015 року ним подано вимогу до банку про розірвання вказаних вище договорів та перерахування всіх вкладів за депозитними рахунками та нарахованих відсотків за весь час користування коштами, яку відповідачем отримано 19 січня 2015 року. Посилаючись на те, що суми вкладів банком йому не повернуто та договори не розірвано, що суперечить умовам укладених між сторонами договорів, просив суд: розірвати вказані вище договори; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти за вказаними договорами банківського вкладу, зокрема, проценти за користування банківським вкладом згідно з: договором вкладу «Депозит плюс» від 14 листопада 2013 року у розмірі 66 411 грн. 79 коп.; договором вкладу «Стандарт» від 14 листопада 2013 року у розмірі 30 723 грн. 29 коп.; договором вкладу «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року у розмірі 21 536 грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 6 402 грн. 74 коп. та суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції, у розмірі 564 690 грн.; 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано договори вкладу: «Депозит плюс» від 14 листопада 2013 року; «Стандарт» від 14 листопада 2013 року; «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти а саме за: договором вкладу «Депозит плюс» від 14 листопада 2013 року у розмірі 383 953 грн. 57 коп.; договором вкладу «Стандарт» від 14 листопада 2013 року у розмірі 164 984 грн. 93 коп.; договором вкладу «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року у розмірі 119 105 грн. 76 коп., а всього - 668 044 грн. 26 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 782 грн 55 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із доведеності позовних вимог, при цьому правильно зазначивши, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
О.П. Касьян Д.О. Остапчук