10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ГвоздикаП.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
за касаційною скаргою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», подану представником Бажан ОксаноюМихайлівною, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2015 року Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
На обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є споживачами послуг теплопостачання, які надає заявник. На час звернення із заявою до суду, послуги з теплопостачання не надаються, однак
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не виконали належним чином зобовʼязання по оплаті наданих їм послуг, у звʼязку із чим станом на 01 червня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 564 грн 24 коп. Ураховуючи викладене Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» просило видати судовий наказ про стягнення в солідарному порядку заборгованості за послуги теплопостачання.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено. Зобовʼязано Управління Державного Казначейства України в
м. Івано-Франківську повернути ДП Івано-Франківськтеплокомуненерго» сплачену суму судового збору в розмірі 121 гнр 80 коп.
Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від
09 листопада 2015 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року залишено без змін.
У касаційній скарзі представник Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» - Бажан О.М. просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що з отриманої інформації встановлено відсутність реєстрації ОСОБА_5 за зазначеною заявником адресою, а відтак вбачається спір про право та застосовано положення п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, при цьому зазначив, що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у ч. 3 та абз. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України.
Судами встановлено, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованості за надані послуги з теплопостачання.
У заяві про видачу судового наказу вказано, що боржники:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до адресної довідки встановлено, що місце проживання ОСОБА_5 за адресою, зазначеною заявником, не значиться.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.
Як розʼяснено в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.
Відповідно до абз. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи -боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.
Згідно з абз. 1 п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині третій та абзаці 4 частини шостої статті 100 ЦПК, про що суддею постановляється ухвала у строк, вказаний частиною сьомою статті 100 ЦПК.
Ураховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу є обґрунтованим, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 не проживає за зазначеною заявником адресою, що підтверджується матеріалами справи, а відтак вбачається спір про право за відсутності документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, відсутності документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від
09 листопада 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», подану представником Бажан Оксаною Михайлівною, відхилити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2015 року в справі за заявою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко П.О. Гвоздик О.М. Ситнік