Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді П.І. Профатило,

при секретарі К.М. Каліух,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15.05.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона надала останній гроші у сумі 1800000,00 грн., які ОСОБА_2 зобовязалася повернути 01.09.2015 року. В порушення договірних зобовязань, відповідач грошові кошти не повернула, тому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1800000,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не зявилися, однак до суду надали заяви в яких просили суд справу розглянути у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до вимог статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного 15.05.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 1800000,00 грн., які ОСОБА_2. зобовязалася повернути 01.09.2015 року у повному обсязі (а.с. 6).

Зобовязання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК).

У спірному правочині між сторонами винятки з цього правила не встановлювались.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 1800000,00 грн., оскільки борг на теперішній час ОСОБА_2 не повернуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що вимоги позивача задоволені у повному обсязі, а судовий збір по даній справі позивач сплатив у розмірі складає 6090,00 грн., то суд вважає належним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6090,00 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 526, 527, 26, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 80, 84, 88, 131, 213, 215, 221 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, що мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. К. Маркса, 29/9, суму боргу у розмірі 1800000 (один мільйон вісімсот тисяч ) гривень 00 копійок та судовий збір по справі у розмірі 6090 (шість тисяч девяносто ) грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_3