У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січня 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2011 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 (НОМЕР_3 - транзитний номерний знак), допустив зіткнення з належним ОСОБА_4 транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Заподіяна матеріальна шкода ОСОБА_4 склала 20 099 грн 15 коп., яку було відшкодовано товариством, як страховиком відповідача. Позивач посилався на те, що відповідач не повідомив його про дорожньо-транспортну пригоду, у тому числі у строки, встановлені ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням наведеного ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» просило суд стягнути з ОСОБА_3 в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 20 099 грн 15 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року, позов ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 20 099 грн 15 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду та у порушення вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страховика у встановлений законом строк про страховий випадок, а тому страховик має право на страхове відшкодування в порядку регресу.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 26 квітня 2011 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 (НОМЕР_3 - транзитний номерний знак), допустив зіткнення з належним ОСОБА_4 транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Заподіяна матеріальна шкода ОСОБА_4 склала 20 099 грн 15 коп., яку 2 квітня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», йому виплатила як страхове відшкодування. ОСОБА_3 не надано доказів повідомлення страховика про вказану дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до пп. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (пп. 33.1.2, п. 33.1, ст. 33 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З урахуванням наведеного посилання судів на вимоги ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи, так як обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені, підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються позивачем.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик