Справа № 453/1647/15 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/1495/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ІДЕА КАПІТАЛ» до ОСОБА_4, з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

28 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІДЕА КАПІТАЛ» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» про звернення стягнення на предмет іпотеки, покликаючись на те, що 27 квітня 2010 року між ПАТ «КРЕДОБАНК», правонаступником якого по договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальними документами № 01 від 25 березня 2014 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІДЕА КАПІТАЛ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» було укладено кредитний договір № 02/10, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 35 000 000,00 грн. на погашення кредитної заборгованості та несплачених відсотків згідно відповідних кредитних договорів, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 16% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника та вимог позивача за Кредитним договором стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі, додатково, 05 грудня 2011 року між банком та відповідачем був укладений договір наступної іпотеки, відповідно до якого відповідач передавав банку в іпотеку нерухоме майно. Позичальник заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом у визначені кредитним договором строки не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до Постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року в розмірі 40 714 921,54 грн. з позичальника. 04 жовтня 2013 року Постійно діючим Третейським судом при Львівській торгово-промисловій палаті було винесено рішення про стягнення заборгованості на користь позивача в розмірі 40 714 921,54 грн. з позичальника, однак позичальник даного рішення не виконав, заборгованість за кредитним договором не сплатив.

Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року позов задоволено. Вирішено: Задовольнити вимоги ТзОВ «Фінансова ініціатива «Ідеа Капітал» за кредитним договром № 02/10 від 27.04.2010 року в розмірі 40714921,54 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - незавершене будівництво нерухомості по АДРЕСА_1 а у смт. Славське Сколівського району, Львівської області та земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для обслуговування житлового будинку, кадастровий НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Славське Сколівського району, Львівської області, які належать ОСОБА_4 на праві власності шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року - залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в апеляційному порядку оскаржив заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак просить заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, відповідач покликається на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що з огляду на ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» договір іпотеки є припиненим внаслідок збільшення основного зобов'язання та процентів за основним зобов'язанням і відомості про такі зміни не були зареєстровані, так як згідно ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням , крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. На думку відповідача, основною умовою за якої виникає обов'язок боржника здійснити платіж факторові є одержання останнім письмового повідомлення із зазначенням в ньому грошової вимоги та відомостей про фактора. Враховуючи ту обставину, що повідомлення ПАТ «КРЕДОБАНК» від 02 квітня 2014 року та повідомлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІДЕА КАПІТАЛ» про перехід прав кредитора від ПАТ «КРЕДОБАНК» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІДЕА КАПІТАЛ» та необхідність виконання зобов'язання на користь останнього від 26 травня 2014 року № 51 та № 52 не містить визначеної грошової вимоги, яка підлягає виконанню, та відсутні докази в частині підтвердження факту одержання відповідачем зазначених повідомлень, то відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України обов'язок відповідача щодо здійснення платежу в користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІДЕА КАПІТАЛ» не настав, а відтак відсутня правова підстава до задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Задовольняючи позов , суд першої інстанції виходив з того, що з копії рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській торгово - промисловій палаті від 04.10.2013 року вбачається, що з ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» у користь ПАТ «Кредобанк» було стягнуто заборгованість в розмірі 40714921,54 гривень. Вказане рішення, на момент звернення до суду, не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена. 25.03.2014 року між ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальними документами № 01 , згідно умов якого з 28.03.2014 року ПАТ «Кредобанк» відступає новому кредитору ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал», а новий кредитор ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» набуває права вимоги за кредитним договором № 02/10 від 27.04.2010 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» з усіма наступними змінами та доповненнями. Відтак, новий кредитор ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» має право вимагати від позичальника належного виконання ним зобов»язань за вказаним кредитним договором та від кожної сторони забезпечення за забезпечувальними документами, зокрема за договором наступної іпотеки від 05.12.2011 року , укладеним між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно положень ч. 5 ст. 3 Закону України від 05.06.2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Пунктом 6.1 договору наступної іпотеки від 05.12.2011 року встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором та додаткових договорів до нього (а.с. 11-17).

Відповідачем не було доведено , що зобов»язання за кредитним договором № 02/10 від 27.04.2010 року на час ухвалення оскаржуваного рішення припинено шляхом повного виконання чи іншим шляхом, відтак, у зв»язку з невиконанням основного зобов»язання, забезпеченого договором наступної іпотеки від 05.12.2011 року, новий кредитор (новий іпотекодержатель) набув право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, п. 1.1. договору наступної іпотеки передбачено, що цей договір забезпечує виконання зобов»язань позичальника та вимог банку («іпотекодержателя») за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року , який укладено між позичальником та банком, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі, то доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції положень ст. 19 ЗУ «Про іпотеку», згідно яких відповідач вважає, що договір іпотеки є припиненим внаслідок збільшення основного зобов'язання та процентів за основним зобов'язанням і відомості про такі зміни не були зареєстровані, не можуть бути прийняті до уваги, так як іпотекодержатель обумовив у договорі іпотеки, що цей договір забезпечує виконання основного зобов»язання за кредитним договором від 27 квітня 2010 року , а також усіх додаткових договорів до нього, крім цього, договір іпотеки не може вважатися припиненим також тому, що не наступило жодних умов, встановлених пунктом 6.2. договору іпотеки, які свідчили б про припинення дії договору іпотеки.

Колегія суддів вважає неспроможними посилання відповідача на ст. 1082 ЦК України, оскільки положення цієї статті стосуються правовідносин між фактором (новим кредитором) і боржником, а не - правовідносин між кредитором і іпотекодавцем, який у даному спорі є відмінним від боржника. Оскільки іпотекодавець є відмінним від боржника за основним зобов»язанням і відповідає за зобов»язаннями боржника в межах вартості предмета іпотеки, то та обставина, що до кредитного договору № 02/10 від 27.04.2010 року в наступному вносилися зміни щодо збільшення основного зобов'язання та процентів за основним зобов'язанням, аж ніяк не потягнула наступного збільшення обсягу відповідальності для іпотекодавця.

Не зважаючи на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення належить змінити з врахуванням вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»:

у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Однак, колегія суддів вважає, що резолютивна частина рішення не відповідає вищезазначеним нормам матеріального права, оскільки у ній не зазначено: складових загального розміру позовних вимог, а також - опису нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У зв»язку з вищенаведеними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, а саме, приведення змісту другого абзацу резолютивної частини оскаржуваного рішення у відповідність до положень ч. 1 ст. 39 Закону України від 05.06.2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку».

Керуючись ч. 3 ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року в іншій редакції.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» (Код ) за кредитним договором № 02/10 від 27.04.2010 року в розмірі 40714921 (сорок мільйонів сімсот чотирнадцять тисяч дев»ятсот двадцять одна) грн. 54 коп , що складається з :

30326531 (тридцять мільйонів триста двадцять шість тисяч п»ятсот тридцять одна) грн. 31 коп - прострочена заборгованість за кредитом; 9081168 (дев»ять мільйонів вісімдесят одна тисяча сто шістдесят вісім) грн. 04 коп - нараховані проценти; 1236529 (один мільйон двісті тридцять шість тисяч п»ятсот двадцять дев»ять) грн. 41 коп - прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, 500 (п»ятсот) грн. 00 коп -прострочена комісія за адміністрування кредиту; 25 (двадцять п»ять) грн. 21 коп - пеня по простроченій комісії за адміністрування кредиту; 34292 (тридцять чотири тисячі двісті дев»яносто дві) грн. 50 коп - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом ; 35875 (тридцять п»ять тисяч вісімсот сімдесят п»ять) грн. 07 коп - пеня за несвоєчасне погашення тіла кредиту, -

звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору наступної іпотеки від 05.12.2011 року, засвідченого приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Пасюк Л.О. за реєстровим № 5251, а саме:

незавершене будівництво нерухомості - трьохповерховий житловий будинок -літера А-3 (готовністю 59%), загальною площею 1155,40 кв.м. (житловою площею 765,80 кв.м. згідно проектно-кошторисної документації), гараж - літера Б (готовністю 41%), сарай - літера В (готовністю 9%), що знаходиться за адресою: Львівська область , Сколівський район, смт. Славське , АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1000 га (для обслуговування житлового будинку), кадастровий НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, смт. Славське,

які належать ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на праві власності, шляхом реалізації вищезазначених предметів іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.