Справа № 182/8848/15-ц
Провадження № 2-о/0182/35/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.02.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 вересня 2014 року в місті Керч Республіки Крим в неї народилася дитина ОСОБА_2.

Державну реєстрацію народження дитини було проведено Керченським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що складено актовий запис № 291 та видано свідоцтво про народження Серії І-АЯ № 507327.

Однак на даний час, територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є тимчасово окупованою.

Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, їх посадовими особами та службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, свідоцтво про народження малолітньої дитини ОСОБА_2, видане Керченським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим є недійним.

26 листопада 2015 року заявник разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 переїхала до м. Нікополь Дніпропетровської області та звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції з метою проведення державної реєстрації народження свого сина відповідно до вимог чинного законодавства України.

Однак листом № 2015/0622 від 24 грудня 2015 року їй було розяснено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері здоровя, документи, підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт народження дитини ОСОБА_2 19 вересня 2014 року в м. Керч.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації народження свого сина та отримання свідоцтва про народження, відповідно до зразку та вимог встановлених чинним законодавством України.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій вимоги викладені у заяві підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції з заявою ознайомлений, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти задоволення вимог ОСОБА_1

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України , рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Як встановлено судом, 19 вересня 2014 року в місті Керч, Республіки Крим, заявник ОСОБА_1 народила дитину - ОСОБА_2.

Державну реєстрацію народження дитини було проведено Керченським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що складено актовий запис № 291 та видано свідоцтво про народження Серії І-АЯ № 507327 (а.с.7).

Однак на даний час, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованими.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У звязку з цим, свідоцтво про народження малолітньої дитини ОСОБА_2, видане Керченським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим є недійним і не створює будь-яких правових наслідків.

26 листопада 2015 року заявник разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 переїхала до м. Нікополь Дніпропетровської області.

Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції з метою проведення державної реєстрації народження свого сина відповідно до вимог чинного законодавства України.

Листом № 2015/0622 від 24 грудня 2015 року їй було розяснено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері здоровя, документи, підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (а.с.17,18).

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9.

Отже, надане заявником свідоцтво про народження дитини, видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку, як на державу окупанта, відповідно до норм і принципів міжнародного права, покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частинами 2,4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний вїзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Враховуючи те, ОСОБА_1 не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України та народженої в неї дитини, суд вважає за можливе встановити факт народження дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, задовольнивши тим самим заяву ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_2, 19 вересня 2014 року в місті Керч, Автономної Республіки Крим, матірю якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Нікополь Дніпропетровської області, відомості про батька зазначити відповідно до вимог ст. 135 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3