АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5475/16 Справа № 205/8335/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» про встановлення фактів, що мають юридичне значення з метою поновлення заявнику електропостачання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року заявник звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факті, що мають юридичне значення з метою поновлення йому електропостачання, заінтересована особа - ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

Звернення до суду мотивує тим, що 03.11.2015 під час проведення технічної перевірки правильності роботи одно тарифного однофазного лічильника електроенергії, яка проводилася у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1, у ванній кімнаті було виявлено порушення вимог п.48 Правил користування електричною енергією для населення у вигляді самовільного улаштування без облікової розетки відкритим способом з порушенням схеми обліку електропостачання. На час перевірки вдома знаходилася донька заявникаОСОБА_4, яка після ознайомлення підписала акт №113747 від 03.11.2015, оскільки була згідна з порушенням. Крім того, 03.11.2015 ОСОБА_4 під її підпис було вручено повідомлення про відключення електроенергії, поновлення подачі якої буде здійснено лише після оплати заборгованості і додаткового рахунку з оплати витрат на повторне підключення.

Заявник зазначає те, що він був присутній на засіданні комісії у Заінтересованої особи при розгляді протоколу про порушення і також погодився з прийнятим рішенням, за яким комісією було складено протокол №79 від 11.11.2015 року. Також Заявнику було вручено рахунок №95227963 від 16.11.2015 року на оплату витрат позачергової технічної перевіркиправильності роботи лічильника на суму 524,0 грн., яку він сплатив 19.11.2015 року.

Заявник вважає, що відключення від електропостачання здійснено по причині складеного акта, що до розкрадання електроенергії є незаконним, так як згідно п.35 Правил енергопостачальник має право відключити спожива у разі: «Розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби». В даному випадку факт розкрадання електроенергії не встановлений і тому Заявник вважає, що відключення електроенергії здійснено безпідставно. Дані акту не свідчать про споживання електроенергії, яке встановлене п.48 Правил, тому застосування цього пункту на його погляд є незаконним.

Тому, Заявник просить суд встановити невідповідність даних акту №112747 від 03.11.2015 року даним п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357 з метою поновлення енергопостачання (а.с.4-6).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в даному конкретному випадку спір про право встановлено під час розгляду справи.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: 2) встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів, що також роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на вищевикладене вбачається, що юридичний факт, який просить встановити заявник, до переліку визначеному у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, не відноситься.

Так, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч.1 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до правил ст.ст. 57,64 ЦПК України акт - це документ, спосіб фіксації порушення, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи, тобто фіксує певну інформацію, порушення, які у разі виникнення спору про стягнення збитків будуть виступати у якості доказів і які будуть оцінюватись виключно судом, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Оскільки, вимоги заявника фактично зводяться до врегулювання питання щодо поновлення заявнику електропостачання, які повинні вирішуватись у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що підлягають відхиленню, як безпідставні.

Наведене свідчить про дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко