У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ПисаноїТ.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування приналежної речі, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про витребування приналежної речі, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 9 червня 2005 року відповідач відчужила їй житловий будинок разом із господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1. Всупереч зазначеному договору, відповідач не повідомила її про права третіх осіб на предмет договору та його недоліки, а саме, договір не містить даних щодо розміру та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок. ОСОБА_5 перешкоджає їй використовувати земельну ділянку розміром 0,25 га., яка призначена для обслуговування житлового будинку, який був відчужений відповідно до вищезазначеного договору купівлі-продажу.

Враховуючи те, що будинковолодіння нерозривно пов'язане із земельною ділянкою площею 0,25 га, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер НОМЕР_1 та виходячи із того, що вона є приналежною річчю будинку, позивач просила зобов'язати відповідача передати їй вказану земельну ділянку площею 0,25 га.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі та уточненнях до неї заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, виходячи із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що 9 червня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Павлюк І.І. На момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, земельна ділянка площею 0,60 га, належала матері відповідача ОСОБА_8, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_5 і їй державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У склад спадщини входила спірна земельна ділянка площею 0,60 га, яка розташована на території с. Старостав Холонівської сільської ради Горохівського району. На підставі зазначеного свідоцтва відповідачу було надано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі нерухомого майна.

Отже, суди встановивши, що власником земельної ділянки на момент укладення договору купівлі-продажу була не сторона договору ОСОБА_5, а інша особа, і під час посвідчення договору купівлі-продажу сторонами не було вирішено питання щодо переходу права власності на землю та не визначено даних щодо розміру земельної ділянки та її кадастрового номеру, дійшли обґрунтованого висновку, що не можна вважати земельну ділянку, яка є предметом спору, приналежною річчю будинковолодіння, яке було придбано позивачем ОСОБА_4 При цьому висновок судів щодо незастосування ст. 662 ЦК України до даних правовідносин є правопідставним.

Отже наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Т.О. Писана Г.В. Юровська

Колегія суддів: