Справа №167/116/16-ц
Провадження №2/167/99/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року Рожищенський районний суд Волинської області

в складі:

головуючого- судді Сіліча І.І.

при секретарі- Чорнокозинській Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування свої вимог вказує, що з 27 серпня 1988 року зареєстрований та проживає в будинковолодінні №37 по вул.Шевченка в м.Рожище. Даний житловий будинок був наданий йому в повне коритування власником ОСОБА_3. Разом з тим, ОСОБА_3 надав згоду на виділення йому земельної ділянки по вул.Шевченка, 37 в м.Рожище, яка призначена для обслуговування житлового будинку і зазначена земельна ділянка була надана йому в користування. Протягом усього часу проживання у вищезазначеному будинку він володіє та користується ним, сплачує комунальні послуги, веде господарство та здійснює поточні ремонти.

Покликаючись на те, що добросовісно заволодів вказаним нерухомим майном, володіє ним протягом тривалого часу з моменту реєстрації та до тепер, тому просить визнати за ним право власності на будинковолодінні №37 по вул.Шевченка в м.Рожище за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, суду надана заяви про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 27 серпня 1988 року і по даний час позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в житловому будинку №37 по вул.Шевченка в м.Рожище (а.с.9-10), який отримав в кристування від власника ОСОБА_3 (а.с.11, 13-17), що стверджується розпискою останнього від 11.04.1994 року (а.с.18) та розпискою про отримання грошових коштів, як завдаток за купівлю даного будинку (а.с.19).

Факт добросовісного заволодіння позивачем житловим будинком №37 по вул.Шевченка в м.Рожище, який належить ОСОБА_3 підтверджується випискою з протоколу звітно-виборних зборів колективного господарства «Заповіт Ілліча» в с.Кременець Рожищенського району від 19.02.1991 року, з якої вбачається, що за рішенням тодішнього землекористовача власник будинковолодіння ОСОБА_3 надав згоду на виділення ОСОБА_1 земельної ділянки по вул.Шевченка, 37 в м.Рожище, яка призначена для обслуговування житлового будинку і дана земельна ділянка була надана ОСОБА_1 в користування (а.с.5).

Згідно висновку про вартість обєкта оцінки ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в м.Рожище по вул.Шевченка, 37 становить 60000,00 грн. (а.с.6).

Згідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України установлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

П. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлює, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач більше десяти років відкрито і безперервно володіє житловим будинком №37 по вул.Шевченка в м.Рожище, враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на дане майно, за ним слід визнати право власності на даний будинок.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністюзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами №37 по вул.Шевченка в м.Рожище Волинської області за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.І.Сіліч