Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/4383/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Ушатий І.Г.
Провадження № 22-ц/778/1691/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про стягнення боргу за розпискою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, про стягнення боргу за розпискою.

В обґрунтування позову зазначала, що 02.09.2015 року ОСОБА_5 позичила у неї грошові кошти в сумі 40 000 грн., які зобовязалась повернути не пізніше 20.00 години 23.11.2015 року, про що написала власноруч написану розписку. Грошові кошти були передані у присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

23.11.2015 року відповідач гроші не повернула, мотивуючи свою відмову тим, що на даний момент у неї таких коштів немає і у цьому році вона навряд чи зможе розрахуватися.

У цей же день 23.11.2015 року на її вимогу ОСОБА_5 разом з нею відвідала Долинську сільську раду Токмацького району Запорізької області, де секретар сільської ради ОСОБА_9 завірила справжність підпису відповідача.

Під час обговорення повернення боргу ОСОБА_5 повідомила, що в якості забезпечення повернення боргу, вона має у власності 1/2 частину автомобіля марки FORD, модель - TRANZIT вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, реєстраційний номер АР 1101 С А, 2005 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_6 і який оцінено у 88 000 грн. Між ними була досягнута усна домовленість, про те, що ця частка у спільній власності ОСОБА_5 буде виступати в якості застави за договором позики.

Проте, до теперішнього часу відповідач не повернула грошові кошти.

Враховуючи вищевикладене просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь борг у сумі 40 000 грн.,звернувши стягнення на частку майна відповідача, що є у спільній частковій власності, а саме ? частину автомобіля марки FORD, модель - TRANZIT вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, реєстраційний номер АР 1101 С А, 2005 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_6; стягнути з ОСОБА_5 на її користь судові витрати.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року до участі у справі залучено ОСОБА_6 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 40 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487,20 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно ч.І ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або зазначеної кількості речей.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Встановлено, що 02.09.2015 р. згідно боргової розписки написаної власноручно ОСОБА_5 отримала у борг від ОСОБА_3 суму у розмірі 40 000 грн., які зобовязалася повернути не пізніше 20.00 години 23.11.2015 р., у місці попередньо узгодженому з кредитором.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області №22 ц-5397/12р. від 25.10.2012 р. визнано автомобіль марки FORD, модель - TRANZIT вантажний, об'єм двигуна 1998, білого кольору, реєстраційний номер АР 1101 С А, 2005 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_6, спільною частковою власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожному по 1/2 частці автомобіля.

Згідно ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку відповідача ОСОБА_5 у майні, що є у спільній частковій власності відповідача, а саме 1/2 частина автомобіля є передчасними, бо питання про таке звернення може ставитися лише під час неможливості виконання рішення про стягнення боргу.

Посилання скарги на неправильне застосування судом норм матеріального права, статті 366 ЦК України являються безпідставними оскільки розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Отже доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: