Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління обліку, розподілу та приватизації житла, ОСОБА_5 про визнання рішення Сумської міської ради та ордера недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 1994 році вона отримала ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 14,4 кв. м. Вказаний житловий будинок був аварійним, квартира була непридатна для проживання, тривалий час будинок за призначенням не використовувався, не проводився ремонт. У 2004 році у будинок почали вселятися мешканці. ОСОБА_4 звернулася до Управління обліку, розподілу та приватизації житла, і в зв'язку аварійністю будинку термін ордеру був продовжений. У квартиру вона завезла свої особисті речі, меблі та предмети вжитку, придбала необхідні для ремонту матеріали. З квітня 2006 року вона декілька разів приходила до квартири, але ввійти до неї не мала можливості. У 2013 році їй стало відомо, що в її квартирі проводитися ремонт. При зверненні до Управління комунального майна вона дізналася, що на її квартиру ОСОБА_5 видано ордер.

Вважала ордер, виданий на ім'я ОСОБА_5 недійсним, так як він виданий на житло, яке не було вільним, а рішення виконавчого комітету Сумської міської ради незаконним.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня

2015 року позов задоволено.

Визнано рішення Сумської міської ради №465 від 21 серпня

2012 року та ордер, виданий ОСОБА_5, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 недійсними.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 26 серпня

2015 року рішення суду змінено. Резолютивну частину викладено в наступній редакції: визнано недійсними рішення №465 від 21 серпня

2012 року виконавчого комітету Сумської міської ради в частині надання ОСОБА_5 однокімнатної квартири АДРЕСА_2 та ордер на дану квартиру.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, що в порушення ч. 3 ст. 58 ЖК УРСР Сумською міською радою було прийнято рішення та видано ордер ОСОБА_5 на заселення в квартиру АДРЕСА_3, яка не була вільною.

Судом установлено та підтверджено доказами, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 25 січня 1994 року спірну квартиру виділено ОСОБА_4 дано ордер. Остання фактично вселилася в квартиру, завезла особисті речі, проте проживати не могла з поважних причин, у зв'язку з непридатністю приміщення для проживання.

ОСОБА_4 у встановлено законом порядку не визнавалась такою, що втратила право на житлову площу.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук