У х в а л а

23 січня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Кепітал Лайн», треті особи: прокуратура Голосіївського району м. Києва, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, комунальне підприємство «ЖЄО-107 Голосіївського району», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків заяви в зв'язку з її невідповідністю вимогам статей 357, 358 ЦПК України, оскільки підставою звернення із заявою є неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах - частина 1 пункту 1 статті 355 ЦПК України, однак які саме норми матеріального права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції заявниця не вказує; відсутнє посилання на судові рішення суду касаційної інстанції щодо неоднаковості застосування норм матеріального права та не додані їх копії.

На виконання ухвали Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року до Верховного Суду України від ОСОБА_1 надійшла заява з доданими до неї копіями судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, на які як на приклад посилається заявниця.

Із надісланої ОСОБА_1 заяви, вбачається, що заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року подається з підстави пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, однак при цьому заявник не зазначив, які саме норми матеріального права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції та не надав відповідне обґрунтування за цією підставою. Що стосується посилається заявника на неоднаковість застосування судами касаційної інстанції статей 57, 58, 63, 64, пункту 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, то зазначені норми не є нормами матеріального права, а ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року не може бути переглянута з підстави пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України у зв'язку з невірним, на думку заявниці, застосуванням норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 4 статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не усунені в повному обсязі недоліки заяви протягом установленого ухвалою Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року строку, заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 359 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 листопада 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко