Провадження № 2/344/918/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ПАТ «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором від 25.07.2008 року,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_2» (надалі «Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі - Відповідач-1), ОСОБА_4 (надалі «Відповідач-2»), який в подальшому був уточнений, в якому просило стягнути з Відповідачів в користь ПАТ «Креді ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 666,73 дол. США та пеню в розмірі - 1 463,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на час розгляду справи за Відповідачем перед Позивачем обліковується непогашена сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 29 666,73 дол. США та пеня в розмірі - 1 463,74 грн.

Разом із позовною заявою представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.02.2016 року.

Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою про отримання.

В той же час представником відповідачів подано заяву про відкладення розгляду справи на інший день, оскільки вона зайнята в іншому засіданні, яку з урахуванням повторності неявки відповідачів в судове засідання, а також строку, протягом якого дана справа перебуває в провадженні суду, визнано судом необгрунтованою.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

28.07.2008 року АТ Індустріально-експортний банк, повним правонаступником якого є ПАТ Індустріально-експортний банк ОСОБА_2, повним правонаступником якого є ПАТ Креді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №224/703224 ФК.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору Позивач надав ОСОБА_3 кредит в сумі 30 000 доларів США на строк до 24.07.2028 року із щомісячною сплатою процентної винагороди за користування кредитом у розмірі 13,40% річних. Відповідно п.1.2 кредитні кошти призначені на оплату за нерухоме майно. Надання кредиту здійснювалося у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Керуючись п.3.2.6 кредитного договору у звязку із простроченням повернення чергової частини кредиту , ОСОБА_2 08.07.2014 року направив Позичальнику та поручителю листа-вимогу №13206/4474 від 03.07.2014 року про дострокове погашенння кредиту в повній сумі, яка залишена невиконаною.

Відповідно до п.8.5 кредитного догвору він діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Станом на 05.09.2014 року заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем згідно кредитного договору становить 373 151 грн. 01 коп., яка складається з:

-340 734,86 грн. - поточна заборгованість за кредитом нарахована в період з 15.09.2014 року по 24.07.2028 року,

-4 332,07 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, нарахована в період з 16.02.2014 року по 15.08.2014 року,

-3 981,64 грн. -поточна заборгованість зі сплати процентної винагороди нарахована в період з 01.08. 2014 року по 31.08.2014 року,

-642,21 грн. - поточна заборгованість зі сплати процентної винагороди в період з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року,

-21 996,49 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди нарахована в період з 17.03.2014 року по 05.09.2014 року,

-1 463,74 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в період з 17.02.2014 року по 05.09.2014 року.

25.07.2008 року в забезпечення своєчасного виконання зобовязань ОСОБА_3 перед Позивачем було укладено договір поруки, за яким поручителем ОСОБА_3 став ОСОБА_4 (надалі - Поручитель, Відповідач -2).

Відповідно до зазначеного договору поруки Відповідача 2, на добровільних засадах взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями Відповідача 1, які виникають з умов кредитного договору , щодо повернення в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором

поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до договору Поруки від 25.07.2008 року ОСОБА_3 з однієї сторони та іпотекодержатель з другої сторони, уклали договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №2284. Згідно даного договору Іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 33, 2 кв.м., що складається з двох житлових кімнат.

Курсова різниця це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти за різних валютних курсів.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

За статтями 11, 16, 509, 526, 610, 611,612, 614 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. При цьому, недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України.

Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено Судом, Держатель ОСОБА_3 неналежно виконувала взяті на себе за кредитним договором № 224/703224 ФК від 25.07.2008 року, зобовязання.

Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №224/703224 ФК від 25.07.2008 року станом на 05.09.2014 року (а.с. 5).

Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за вищевказаним Договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за Договором належним чином та у встановлені строки.

Відтак, згідно заяви про уточнення позовних вимог, заборгованість Відповідачів за кредитним договором №224/703224 ФК від 25.07.2008 року в іноземній валюті складає 29 666,73 дол. США та пеня в розмірі 1 463,74 грн.

Відповідно до п.12 ПП ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст 533 ЦК України.

Дана позиція знайшла своє підтвердження в постанові Верховного суду України від 24.09.2014 року у справі №6-145 цс14, в якій зазначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти , а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові ВсУ від 16.09.2015 року у справі за №6-190цс15 за наслідками розгляду якої надано ще одну правову позицію.

Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачами в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Кредитним Договором.

Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №224/703224 ФК від 25.07.2008 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь ПАТ Креді ОСОБА_2 - заборгованість за кредитним договором №224/703224 ФК від 25.07.2008 року складає 29 666,73 дол. США та пеня в розмірі 1 463,74 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору №224/703224 ФК від 25.07.2008 року, договору поруки від 25.07.2008 року, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №224/703224 ФК від 25.07.2008 року, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за Договором у зазначеному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідачів на користь ПАТ Креді ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в розмірі 3.654 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 543, 549, 554, 551 ч.3, 611, 612, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 209, 213, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ПАТ «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором від 25.07.2008 року, задовольнити.

2. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь ПАТ Креді ОСОБА_2 - заборгованість за кредитним договором №224/703224 ФК від 25.07.2008 року в розмірі 29 666,73 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України станом на 29.09.2016 року ( 100 Доларів США - 2589,6643 грн.) становить 76, 826, 744 грн. та пеню в розмірі 1 463,74 грн.

3. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь ПАТ Креді ОСОБА_2 3654 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.