Справа № 496/3254/16-ц
Провадження № 2/496/1725/16
У Х В А Л А

20 вересня 2016 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

Позивач, в прохальної частині позову навів клопотання, в якому просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії (в тому числі і дії щодо перереєстрації корпоративних прав, внесення змін до відомостей у ЄДРПОУ) стосовно корпоративних прав ОСОБА_2 на частку у розмірі 50% у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю фірма «КРОКУС» (ТОВ «КРОКУС ЛТД», код за ; місцезнаходження за реєстрацією: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 5). Обґрунтовує це тим, що у звязку з ситуацією, що виникла з приводу не бажання (та/або неможливості) відповідача ОСОБА_2, а також поручителя ОСОБА_3, виконувати свої боргові зобовязання, позивач не в змозі реалізовувати свої права розпорядження, належними йому грошовими коштами, а також не має змоги будь-яким іншим чином, окрім звернення до суду із цим позовом, досягти справедливості та повернути йому грошові кошти. Крім того, заходи забезпечення позову на думку позивача є обовязковими, оскільки у випадку їх невжиття, відповідач може ухилятись від виконання своїх боргових зобовязань перед позивачем та від виконання у випадку позитивного вирішення спору, рішення суду у майбутньому.

В частині 1 ст.153 ЦПК України вказано про те, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи (договір позики грошових коштів від 09 лютого 2015 року) відповідач ОСОБА_2 є засновником товариства з обмеженою відповідальністю фірма «КРОКУС» (код за ; місцезнаходження за реєстрацією: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 5), та володіє 50% корпоративних прав у статутному капіталі. Частка ОСОБА_2 у статутному капіталі становить у грошовому еквіваленті суму у розмірі 3650187,50 (три мільйони шістсот пятдесят тисяч сто вісімдесят сім гривень пятдесят копійок).

Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 ЦК України визначені права учасників господарського товариства, а саме: брати участь в управлінні товариством, у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди), вийти з товариства, здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку встановленому законом, одержувати інформацію про діяльність товариства

Таким чином, до майнових активів юридичних осіб належать грошові та матеріальні внески засновників/учасників (корпоративні права).

ОСОБА_2 має необмежену можливість реалізувати та передати свою частку в статутному капіталі юридичних осіб, засновником/учасником яких він є, що, в свою чергу, призведе до позбавлення позивача можливості задовольнити свої вимоги за рахунок цих активів.

Значна сума заборгованості, що заявлена до стягнення, та відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку ОСОБА_2 та поручителя, будь-яких дій, спрямованих на її погашення, а також викладені у доводи позивача, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належні відповідачу-1 майнові активи, зокрема, майна та/або частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю фірма «КРОКУС», корпоративні права, а саме частка у розмірі 50% якого належать відповідачу-1 можуть бути відчуженні.

Суд вважає, що обставини справи, а саме неправомірні дії відповідача-2, які полягають у невиконанні тривалий час взятих на себе обов'язків по сплаті заборгованості на підставі договору поруки, свідчать про можливість того, що майно у вигляді частки у статутному капіталі юридичної осіб, яке належать відповідачу-1, і за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача, може бути реалізовано, що, в свою чергу, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 150000,00 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 3949485,00 гривень. На підтвердження належності вищезазначених корпоративних прав відповідачу - 1, позивачем надані витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи предмет даного позову, ціну позову, беручи до уваги існування спору між сторонами, суддя приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Накласти арешт та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії (в тому числі і дії щодо перереєстрації корпоративних прав, внесення змін до відомостей у ЄДРПОУ) стосовно корпоративних прав ОСОБА_2 на частку у розмірі 50% у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю фірма «КРОКУС» (ТОВ «КРОКУС ЛТД», код за ; місцезнаходження за реєстрацією: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 5).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області, протягом п'яти днів з дня її ухвалення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Галич О.П.

20 вересня 2016 року