Справа № 362/2980/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/1656/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 39 14.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» про оскарження дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є інвалідом з дитинства та опікуном своєї недієздатної матері ОСОБА_3 Позивач вказує, що вона більше року перебуває на «К» обліку у лікаря - психіатра з незрозумілих їй причин та її огляд лікарями комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» (далі - КЗ КОР «ОПНМО») проводився з порушеннями Закону України «Про психіатричну допомогу». Зазначає, що самостійно вона не зверталася до психіатрів, має відмінні характеристики з місця проживання та навчання, з власної воли проходила обстеження в РПКЦ у 2011 року та більше року вона не зверталася до лікаря - психіатра. Позивач звернулася з письмовою заявою до відповідача, в якій просила зняти її з обліку у лікаря-психіатра, але 19 травня 2015 року лікарі КЗ КОР «ОПНМО» без проведення її огляду відмовили їй у цьому. З урахуванням наведеного, позивач просила визнати дії КЗ КОР «ОПНМО» протиправними, зобов'язати відповідача передати її амбулаторну картку до архіву, а також зобов'язати відповідача зняти її з «К» обліку у зв'язку з відсутністю необхідності надання їй психіатричної допомоги, відсутністю діагнозу F21 та надати про це довідку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції керувався положеннями пунктів 5,5, 5.6, 5.7 Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги, затвердженої наказом МОЗ України №20 від 22 січня 2007 року та виходив із того, що підставою для припинення консультаційного нагляду за особою є, зокрема, видужання особи, відсутність повторних звернень за амбулаторною або стаціонарною психіатричною допомогою впродовж трьох років. Згідно з консультаційним висновком КЗ КОР «ОПНМО» від 19 травня 2015 року ОСОБА_2 встановлено діагноз «шизотиповий розлад» та їй продовжено «К» нагляд у психіатра з щорічним оглядом через 1 рік. При цьому, позивач не надала належних та допустимих доказів, що лікарі КЗ КОР «ОПНМО» не проводили її огляд. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій КЗ КОР «ОПНМО» протиправними та зобов'язання відповідача передати амбулаторну картку позивача до архіву, а також зобов'язання відповідача зняти позивача з «К» обліку у психіатра.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляду догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.

Інструкцією з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги, затвердженої наказом МОЗ України №20 від 22 січня 2007 року (далі - Інструкція) визначено організаційні засади забезпечення осіб, які страждають на психічні розлади, амбулаторною психіатричною допомогою відповідно до ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», виходячи з пріоритету прав і свобод людини, обов'язків керівників закладів охорони здоров'я щодо забезпечення надання психіатричної допомоги особам, які страждають на психічні розлади.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції диспансеризація - це організація роботи психіатричних закладів стосовно систематичного нагляду за перебігом психічного розладу в особи, яка страждає на психічний розлад, на її прохання або за усвідомленою згодою, або за згодою її законного представника, а також надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за рішенням суду.

Залежно від характеру та перебігу психічних розладів, а також наявності усвідомленої згоди особи, яка страждає на психічні розлади, або її законного представника на отримання амбулаторної психіатричної допомоги диспансеризація здійснюється у вигляді диспансерного та консультативного нагляду (пункт 3.1 Інструкції).

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції консультативний нагляд - надання амбулаторної психіатричної допомоги особам, які страждають на психічні розлади, шляхом спостереження лікарем-психіатром за перебігом психічного розладу, проведення відповідних діагностичних, лікувальних, реабілітаційних та медико-соціальних заходів на прохання або за усвідомленою згодою особи чи її законного представника, якщо форма та характер перебігу психічного розладу не потребують установлення за особою диспансерного нагляду, або відсутня усвідомлена згода особи чи її законного представника на проведення диспансерного нагляду, а підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відсутні.

При цьому згідно з пунктом 3.4 Інструкції вибір форми диспансеризації - диспансерний нагляд чи консультативний нагляд - є компетенцією лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів) та встановлюється залежно від форми та характеру перебігу наявного психічного розладу.

Відповідно до пункту 5.6 Інструкції припинення консультативного нагляду за особою, яка страждає на психічний розлад, з передачею її медичної карти амбулаторного хворого (форма № 025/о) до архіву психіатричного закладу відбувається на підставі рішення лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів) у разі видужання особи, відсутності повторних звернень за амбулаторною або стаціонарною психіатричною допомогою впродовж 3 років, окрім осіб, які є інвалідами у зв'язку з наявним психічним розладом, а також при зміні місця постійного проживання (реєстрації) особи чи смерті.

Згідно з пунктом 5.7 Інструкції після проведення психіатричного огляду особи лікарем-психіатром на її прохання або за її усвідомленою згодою у будь-якому лікувально-профілактичному закладі чи вдома та в разі встановлення діагнозу психічного розладу лікар-психіатр може зробити висновок про відсутність потреби в наданні особі амбулаторної психіатричної допомоги. Дані такого огляду фіксуються в медичній карті амбулаторного хворого (форма №025/о), а особа зараховується до групи консультативного нагляду. За відсутності повторних звернень особи за психіатричною допомогою впродовж року медична карта (форма N 025/о) передається до архіву.

Судом встановлено та вбачається з медичної картки амбулаторного хворого, заведеної на ім`я ОСОБА_2, що позивач перебуває на «К» обліку у лікаря-психіатра з 2013 року. Згідно з направленням лікаря-психіатра Бориспільської ЦРЛ, 14 листопада 2013 року позивач була оглянута лікарями - психіатрами КЗ КОР «ОПНМО» та їй було встановлено попередній діагноз: «шизотиповий розглад». При цьому ОСОБА_2 було запропоновано поглиблене стаціонарне психіатричне обстеження, від якого вона відмовилася. 02 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою до відповідача з метою амбулаторного обстеження її психічного стану, де за результатами її огляду комісією лікарів КЗ КОР «ОПНМО» їй встановлено діагноз: «шизотиповий розглад». 17 травня 2015 року згідно з направленням про зняття з «К» обліку у лікаря-психіатра ОСОБА_2 була оглянута комісією лікарів - психіатрів КЗ КОР «ОПНМО», де їй встановлено діагноз: «шизотиповий розлад» та продовжено «К» нагляд у психіатра з щорічним оглядом через 1 рік (а.с. 51-56).

За результатами обстеження ОСОБА_2 комісією лікарів КЗ КОР «ОПНМО» було складено консультаційний висновок спеціаліста від 19 травня 2015 року, згідно з яким позивачу встановлено діагноз: «шизотиповий розлад» та продовжено «К» нагляд у психіатра з щорічним оглядом через 1 рік (а.с.5).

Отже, враховуючи, що згідно консультаційного висновку від 19 травня 2015 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: «шизотиповий розлад» та їй продовжено «К» нагляд у психіатра з щорічним оглядом через 1 рік, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зняття позивача з «К» обліку у психіатра та передачі амбулаторної картки позивача до архіву, є правильним.

Оскільки встановлено, що 17 травня 2015 року ОСОБА_2 була оглянута комісією лікарів - психіатрів КЗ КОР «ОПНМО» та за результати її огляду було встановлено діагноз: «шизотиповий розлад» і продовжено «К» нагляд у психіатра з щорічним оглядом через 1 рік, на підставі якого було складено консультаційний висновок від 19 травня 2015 року, а також враховуючи, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що лікарі КЗ КОР «ОПНМО» не проводили її огляд, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій КЗ КОР «ОПНМО» протиправними.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно долучив до справи копію акту СПЕК №664 від 12 серпня 2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний акт СПЕК від 12 серпня 2014 року не був використаний судом першої інстанції в якості доказу у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку і ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді