01.04.2016 Справа № 363/789/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

секретаря Клименко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Вишгороді справу за позовом ОСОБА_1 до Козаровицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до Козаровицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько, ОСОБА_2. Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Під час оформлення документів з»ясувалось, що право власності на домоволодіння за ОСОБА_2 не є зареєстрованим,правовстановлюючі документи відсутні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав і просить задовільнити.

Відповідач - представник Козаровицької сільської ради в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином,направив суду листа про слухання справи в його відсутність, проти позову не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.8).

Згідно інвентарної справи №2200999 житловий будинок в АДРЕСА_1 побудовано в 1966 році, надвірні будівлі - в 1966-1987 роках/а.с.13/. Відповідно до домової книги головою домоволодіння був ОСОБА_2 (а.с.14-20).

Належність спадкодавцеві будинку АДРЕСА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За таких обставин вбачається, що право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок та господарські споруди було зареєстровано у встановленому на той час порядку шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги Козаровицької сільської ради, тому позивач має право на успадкування спірного житлового будинку та господарських споруд, оскільки останні належали спадкодавцю.

Суд вважає доведеним право власності ОСОБА_2 на домоволодіння , що знаходиться в АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_2 9 серпня 2006 року склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1.

ОСОБА_1 в передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, заведено спадкову справу №19-2015. 3 лютого 2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1.

Суд приходить до висновку, що визнання права власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1 не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.1220,1258,1261,1268,1269,1270 ЦК України, керуючись ст.208, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, а саме на одноповерховий житловий будинок під літерою А, з надвірними будівлями та спорудами: веранди від літерою «а», гараж під літерою «Б», госпблок під літерою «В», сарай під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Е», сарай під літерою «Ж», погріб «під Е», убиральня «Г», огорожа «1-4;», що знаходяться за адресою АДРЕСА_1..

На рішення суду може бути подана протягом десяти днів апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Л.Ф. Войнаренко