АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та поділ майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_8 про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Накладено арешт на квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та постановлена без повного з'ясування фактичних обставин справи. ОСОБА_3 є стягувачем у виконавчому провадженні про стягнення з відповідача у справі ОСОБА_6 боргу в розмірі 6 929 424,18 грн.. В рамках виконавчого провадження належні ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1, які є предметом поділу у даній цивільній справі, можуть бути реалізовані на прилюдних торгах, з метою погашення боргу. Вважає, що постановлення оскаржуваної ухвали унеможливлює здійснення виконавчих дій по стяганню коштів з ОСОБА_6 за рахунок реалізації його майна, що свідчить про порушення прав ОСОБА_3, як стягувача у виконавчому провадженні. Послався на те, що під час розгляду справи про стягнення з ОСОБА_6 на користь апелянта боргу Хустським районним судом Закарпатської області вже було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_6, повторне накладення арешту суперечить законодавству, а тому оскаржувана ухвала Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року підлягає скасуванню.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_6 не з»явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, по якій ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року відкрито провадження.

14 вересня 2015 року представником позивача ОСОБА_5 ОСОБА_8 було подано до суду заяву про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти дії, що спрямовані на відчуження належних відповідачу квартир АДРЕСА_1.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_8 про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на квартири АДРЕСА_1.

Постановляючи ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, враховуючи, що предметом спору є поділ нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» №9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Накладаючи арешт на квартири АДРЕСА_1, які належать на праві власності відповідачу у справі ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення даного позову зазначеним способом, оскільки ОСОБА_5 звернулася до суду з позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя, до якого відносить і вказане нерухоме майно.

За таких обставин, обраний судом спосіб забезпечення позову колегія суддів вважає співмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що належним чином забезпечить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що метою подання заяви про вжиття у справі заходів забезпечення позову є уникнення реалізації спірних квартир з прилюдних торгів на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 боргу, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а доказування, в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не спростовують висновків суду першої інтонації і доводи апеляційної скарги про те, що на все нерухоме майно ОСОБА_6 вже накладено арешт на підставі ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року, а тому повторне накладення арешту не потрібне та носить формальний характер, оскільки арешт майна в межах даної цивільної справи накладений за заявою ОСОБА_5, яка діє на захист своїх прав та інтересів як можливого власника спірного нерухомого майна, про поділ якого подано позов та направлений на забезпечення виконання можливого рішення у даній цивільній справі.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: