У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» до Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 9 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Красенівське» (далі - СТОВ «Красенівське») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка постійно проживала у с. Красенівці Чорнобаївського районуЧеркаської області. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,13 га, яка розташована в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Позивач указував про те, що з 14 березня 1989 року по день смерті ОСОБА_4 проживала в будинку ветеранів у с Красенівці, який знаходиться на балансі товариства. Спадкоємців, які б прийняли спадщину після її смерті та претендували на неї в установленому законом порядку, немає. Товариство є спадкоємцем майна ОСОБА_4 як учасник цивільних відносин, на балансі якого знаходився будинок ветеранів. У встановлений законом строк товариство не змогло подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв'язку з юридичною необізнаністю керівника зі спадковим законодавством.

З урахуванням наведеного СТОВ «Красенівське» просило визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 9 червня 2016 року, позов СТОВ «Красенівка» задоволено. Визначено СТОВ «Красенівка» додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, в Чорнобаївську державну нотаріальну контору протягом трьох місяців з дня вступу рішення в законну силу.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову СТОВ «Красенівка» відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов СТОВ «Красенівське», суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів наявність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, яка заповіла своє майно СТОВ «Красенівське» згідно із заповітом, посвідченим директором будинку престарілих (ветеранів) с. Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що права ОСОБА_3, який подав апеляційну скаргу, ухваленим рішенням не порушено, оскільки за положеннями ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, він як двоюрідний брат ОСОБА_5 - сина померлої, не входив до кола спадкоємців.

Проте повністюпогодитись із таким висновком судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,13 га, яка розташована в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

У ст. 524 ЦК УРСР, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ураховуючи викладене апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України належним чином не дослідив, на підставі чого позивач є спадкоємцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ апеляційному порядку» судам роз'яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не звернув увагу на те, що у разі, якщо питання про права та обов'язки ОСОБА_3 суд першої інстанції не вирішував, то підстав для розгляду апеляційної скарги по суті у нього не було, так як це суперечить вимогам ст. 292 ЦПК України.

У силу ч. 3 ст. 335 ЦПК України не може залишатись у силі і рішення районного суду, оскільки з урахуванням поданого ОСОБА_3 рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року за його позовом до Красенівської сільської ради Чорнобаївського районну Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_3 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Суд першої інстанції згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України має вирішити питання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Крім того, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не звернули уваги на роз'яснення, надані судам у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (ст. 1272 ЦК України).

Зазначені положення закону залишились поза увагою судів.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 9 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик