Справа № 381/3868/15-381/3868/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/2051/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 17.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Журби С.О.,

Олійника В.І.

за участю секретаря судового засідання Тимошевської С.І.

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приват Банк» на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 8891,79 грн. за кредитним договором № б/н від 26.05.2008 року, яка складається з: 3168,29 грн - заборгованість за кредитом; 5061,99 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 411,51 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати 243,60 грн.

Вимоги мотивовані простроченням виконання зобов'язань за кредитним договором № б/н від 26 травня 2008 року.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 6725 грн. 95 коп. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на однобічність, неповноту судового розгляду, а також на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої

інстанції просив скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Сторони в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за такого.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

26 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 укладено договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8060 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов'язання кредитного договору належним чином не виконав, в результаті чого, за розрахунками позивача, станом на 31 липня 2015 року виникла заборгованість на загальну суму 8891,79 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 3168, 29 грн; заборгованість за процентам за користування кредитом в сумі 5061,99 грн; штраф (фіксована частина) в сумі 250, 00 грн; штраф (процентна складова) в сумі 411,51 грн.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову в частині відмови у стягненні відсотків за кредитним договором суд першої інстанції виходив з необхідності застосування строку позовної давності.

З такими висновком колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у

спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_3 із заявою про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу не звертався.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року, однак районним судом прийнята до уваги не була. Натомість суд врахував правову позицію Верховного Суду України від 31 липня 2013 року що у даній конкретній справі застосуванню не підлягала.

За наведеного, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, через неправильне застосування норм матеріального права по справі слід ухвалити нове рішення.

Оскільки розрахунки щодо боргу станом на 31 липня 2015 року відповідача перед позивачем за кредитним договором на загальну суму 8891,79 грн знайшов своє підтвердження в матеріалах справи викладені обставини справи та вимоги закону дозволяють колегії суддів прийти до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 8891,79, яка складається: заборгованість за кредитом в сумі 3168, 29 грн; заборгованість за процентам за користування кредитом в сумі 5061,99 грн; штрафу (фіксована частина) в сумі 250, 00 грн; штрафу (процентна складова) в сумі 411,51 грн.

Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати в сумі 511,56 грн мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8891(вісім тисяч вісімсот дев'яносто одну) гривню 79 (сімдесят дев'ять) копійок, яка складається з: 3168(трьох тисяч ста шістдесяти восьми) гривень 29 (двадцяти дев'яти) копійок заборгованості за кредитом; 5061(п'ять тисяч шістдесят одної) гривні 99 (дев'яносто дев'ять) копійок заборгованості по процентах за користування кредитом; 250 (двохсот п'ятдесяти) гривень фіксованої частини штрафу; 411,51 (чотириста одинадцяти) гривень процентної складова штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 511 (п'ятсот одинадцять) гривень 56 (п'ятдесят шість ) копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: С.О. Журба

В.І. Олійник