Справа № 450/2694/15-ц Провадження № 2/450/373/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Даниліва Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та Пустомитівська районна державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та визнання житлового будинку особистою власністю,-

встановив :

30.10. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та Пустомитівська районна державна адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та визнання житлового будинку особистою власністю. У позовній заяві, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд: визнати житловий будинок №12 по вул. Спортивній, 12, в с. Оброшино, Пустомитівського району, Львівської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1 її особистою власністю; усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_2 із житлового будинку АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_1; судові витрати покласти на відповідача.

У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог позивач як на підстави для задоволення заявлених вимог покликається на наступні обставини:

08.12.2001 року між нею та відповідачем ОСОБА_2, було укладено шлюб. Вказаний шлюб розірвано на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.10.2015 року. Позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0249 га, для обслуговування вказаного будинку та господарських споруд. У вказаному будинку зареєстровані та проживають позивач, її з відповідачем діти: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також її матір ОСОБА_3. Незважаючи на те, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 він фактично проживає у належному їй житловому будинку. Вказані житловий будинок та земельна ділянка не є спільною власністю подружжя, незважаючи на те, що право власності на них було зареєстровано за час їхнього перебування у шлюбі, оскільки 22.03.2005 року матір'ю позивача ОСОБА_3, позивачем ОСОБА_6 та її з відповідачем дітьми, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, в інтересах яких діяв ОСОБА_9, було відчужено квартиру АДРЕСА_4, за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білопольською І.Р. Внаслідок такого продажу ними було отримано грошові кошти у розмірі 28 250,00 грн., котрі були повністю спрямовані на придбання та ремонт, належного їй домоволодіння АДРЕСА_3. Виручені кошти від продажу такого є їхніми з матір'ю та дітьми особистими коштами і саме за ці кошти було придбано спірне майно. Відповідач, проживаючи у будинку АДРЕСА_3 без відповідних правових підстав, регулярно вчиняє насильницькі дії, що полягають у фізичному впливі та психологічному тиску на позивача, їхніх дітей та її матір.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та представник Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

08.12.2001 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, було укладено шлюб. Вказаний шлюб розірвано на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.10.2015 року.

Позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 від 11.04.2005 року та земельна ділянка площею 0,0249 га, для обслуговування вказаного будинку та господарських споруд, згідно державного акту серія НОМЕР_3 від 22.06.2006 року.

У вказаному будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають позивач, відповідач, діти: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також її матір ОСОБА_3. Зазначені обставини підтверджені Довідкою № 628 від 12.06. 2015 року, видана Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області та Довідкою № 1153 від 01.09. 2015 року, видана Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

22.03.2005 року ОСОБА_3, позивачем ОСОБА_6 та її з відповідачем дітьми, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, в інтересах яких діяв ОСОБА_9, було відчужено квартиру АДРЕСА_4, за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білопольською І.Р. Внаслідок такого продажу ними було отримано грошові кошти у розмірі 28250,00 грн.,

23.03.2005 року між ОСОБА_11 та позивачем було укладено договір купівлі-продажу цього будинку з земельною ділянкою, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, ОСОБА_12 У відповідності із цим договором продаж житлового будинку із земельною ділянкою було вчинено за 9589,19 грн.

Згідно положень ст. 57 ч.1 п. 3 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1 є особистою власністю позивача, оскільки придбаний з кошти позивача.

Встановлено, що відповідач, проживаючи у будинку АДРЕСА_1 регулярно вчиняє насильницькі дії, що полягають у фізичному впливі та психологічному тиску на позивача, їхніх дітей та її матір. Так, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.12.2012 року, котра не оскаржувалася та набрала законної сили 07.01.2013 року, ОСОБА_9 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, оскільки він ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Окрім того, вказаною постановою підтверджено той факт, що він проживає у належному позивачеві житловому будинку. Позивач неодноразово зверталася до Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області із заявами про вчинення насильницьких дій відносно неї. Так, у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи, складеній 01.07.2011 року старшим ДІМ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області, зафіксовано ті обставини, що відповідачем вчинялися дії, що містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП. Аналогічні обставини вказані і у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи, складеній 30.04.2012 року ДІМ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області капітаном міліції Маковецькою І.Я.

Дії відповідача також мали місце і у позивача на роботі, що зокрема підтверджено висновком ДІМ СДІМ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області, Арутюнова Д.Д. від 02.10.2014 року, яким встановлено, що 26.09.2014 року відповідач прийшов до неї на роботу у відділення «Ощадбанку» по пр-ті. Вольського, 4, в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, де виражався нецензурними словами і погрожував фізичною розправою, внаслідок чого на нього було складено протокол про офіційне застереження про недопустимість такої поведінки.

Окрім того, відповідач грубо поводився із її матір'ю позивача та позивачем, у зв'язку із чим 01.10.2015 року позивач звернулася до Пустомитівського РВГУМВС України у Львівській області із відповідною заявою у якій просила вжити заходів для виселення відповідача із належного їй будинку, однак його було лише попереджено про необхідність припинення насильства в сім'ї та рекомендовано покинути вказане вище житлове приміщення.

Положеннями ст. 157 ЖК Української РСР встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідач систематично чинить психологічний тиск та насильство в сім'ї, це негативно впливає на їхніх малолітніх дітей, їхній психологічний стан та стан здоров'я загалом, що в свою чергу може негативно вплинути на їхній розвиток, комунікативні навики та подальше співжиття у соціальних групах, що є таким, що суперечить інтересам позивача, правам та законним інтересам їхніх з відповідачем дітей. У відповідності із положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні, тому підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57- 61, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 57 СК України, ст.ст. 16, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 157 ЖК Української РСР, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 АДРЕСА_1 у користуванні майном, шляхом виселення ОСОБА_2 із житлового будинку АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 487, 20 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 в дохід держави 487, 20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяЄ. О. Данилів