Дата документу 09.02.2016
Справа № 320/780/16-ц
УХВАЛА

09 лютого 2016 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Купавська Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить визнати недійсним кредитний договір №, укладений 11 грудня 2006 року між ним та ПАТ «Укрсиббанк».

Крім того, позивач просить відстрочити йому сплату судового збору, посилаючись на те, що в звязку із фінансово-економічною кризою його доходи знизилися порівняно з 2015 року.

У даному випадку заявлена вимога немайнового характеру, а тому, судовий збір складає 551 грн. 20 коп.

Враховуючи те, що в матеріалах заяви та позову не міститься доказів в підтвердження зазначених позивачем доводів, які б свідчили про його скрутний майновий стан, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судових витрат.

Позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Судовий збір слід сплатити на рахунок: код ЄДРПОУ суду: 36969096, Мелітопольське УДК ГУДКУ у Запорізькій області, одержувач коштів: Державний бюджет м.Мелітополь Мелітопольський район 22030001, код ЄДРПОУ отримувача: 37968956, МФО 813015, доходний рахунок № 0013.

Посилання позивача на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору вважаю безпідставними.

Закон України «Про судовий збір» у даному випадку є спеціальним законом і тому слід застосовувати саме його. В ст.5 цього Закону наведено вичерпний перелік випадків коли особи звільняються від сплати судового збору і розширювальному тлумаченню цей перелік не підлягає. З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», № 484-VIII. Відповідно до цього Закону споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не звільняються від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 4-зп від 03 жовтня 1997 року конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи з цього положення за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, при вирішенні спорів у цих відносинах необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закони України «Про захист прав споживачів» та «Про судовий збір» є нормативними правовими актами однакової сили.

А тому, оскільки норма Закону щодо сплати судового збору споживачами за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, в Законі України «Про судовий збір» прийнята пізніше, а саме: з 01 вересня 2015 року, то застосовувати слід саме цей Закон.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.120 ЦПК України, слід застосувати ст.121 ЦПК України, а саме: позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для сплати судового збору та надання до суду квитанції про сплату.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.82, 120, 121 ЦК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору недійсним залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з дня отримання ним копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Якщо позивач у встановлений строк не виконає вимоги суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернена йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: