Справа № 755/3890/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.,

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_6 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровського районного відділу в місті Києві державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні правом власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_6 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровського районного відділу в місті Києві державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні правом власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстрований онук позивача - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак жодного дня він в будинку позивача не проживав. Просив суд усунути перешкоди у користуванні правом власності, а саме квартирою АДРЕСА_1, визнати ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобов'язати ОСОБА_4 знати ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 та зареєструвати за місцем фактичного проживання.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив усунути перешкоди у користуванні правом власності, а саме квартирою АДРЕСА_1, визнати ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобов'язати ОСОБА_4 зняти ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 та зареєструвати за місцем фактичного проживання (а.с. 59-61).

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснювали ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги. Дали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснили, що малолітня дитина проживає разом із своєю матір»ю, тому забезпечена житлом.

Відповідач позов не визнала. Пояснила, що вона лише зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, однак не має частки у квартирі, тому малолітня дитина житлом не забезпечена. Дитина прописана разом зі своїм батьком, який у теперішній час знявся з реєстрації.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності та просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та чинного законодавства.

Представник третьої особи Дніпровського районного відділу в місті Києві державної міграційної служби України у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_7. пояснили, що батько дитини виписався із квартири, малолітня дитина проживає зі своєю матір»ю.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 є спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яке складає з 70/100 частки житлового будинку № АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно договору про порядок володіння та користування жилим будинком від 30 червня 2010 року у користування ОСОБА_5 переходить частина житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме, зокрема: кімната жила 1-4 площею 10,6 кв.м., ? частина кухні 1-1 площею 5,1 кв.м., ? частина санвузла 1-2 площею 1,6 кв.м., що складають загальною площею - 29,90 кв.м., жилою площею 23,20 кв.м. (а.с.6).

Згідно домової книги в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_10 (а.с.7-8).

Згідно довідки № 289 від 27 січня 2016 року, виданої Центром Комунального сервісу № 95, у спірній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_14 зареєстрований, як онук позивача (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками є: батько ОСОБА_9, мати - ОСОБА_4 (а.с.9).

Підставою для визнання малолітньої дитини ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зазначено його непроживання тривалий час без поважних причин, а також наявність у його матері власного житла.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно акту обстеження умов проживання № 5 від 16 січня 2016 року Служби у справах дітей Дніпровської районного в м. Києві державної адміністрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, дитина не проживає та зі слів ОСОБА_11 «іноді приходить» (а.с. 12).

Згідно акту житлово-експлуатаційної дільниці № 402 від 27 січня 2016 року ОСОБА_14 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак з народження та на дату складання акту не мешкав і не мешкає (а.с.11).

Згідно довідки Центру комунального сервісу № 97 від 13 червня 2016 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.49).

Згідно реєстраційного посвідчення № 000580,виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем»яненко Т.М. 01 липня 2005 року за № 3642 (а.с.50, 51, 52, 53).

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як задекларовано у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень частини першої та третьої ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Судом не встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає в спірній квартирі без поважних причин, оскільки з врахуванням його віку він не може самостійно обирати місце проживання та відсутні будь-які відомості про його забезпечення іншим придатним для проживання житлом.

Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_6 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровського районного відділу в місті Києві державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні правом власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Керуючись ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ст.18 Закону України "Про охорону дитинства",ст. ст. 29, 405 ЦК України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 79, 80, 88, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_6 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровського районного відділу в місті Києві державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні правом власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Є. Арапіна