Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді - Панька В.Ф.

суддів Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати припиненим договір поруки, укладений між нею та відповідачем в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №MKMOGA00000226. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, банк надав кошти в розмірі 18 100 доларів США, зі сплатою відсотків, строком до 29.07.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за значеним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, було укладено договір поруки, відповідно до якого, остання відповідає перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором №MKMOGA00000226 у тому ж розмірі, що і боржник ОСОБА_3 Оскільки кредитний договір був укладений на строк до 29.07.2013 року, що є строком виконання основного зобовязання, то порука припинилася через шість місяців після настання строку виконання основного зобовязання. Протягом цих шести місяців відповідачем не було предявлено вимог до позивача, а повідомлення про необхідність погашення заборгованості було надіслано лише 09.06.2015 року. Також зазначила, що протягом дії основного зобовязання, збільшувалася відсоткова ставка з 11,04 % до 13,08%, що потягло за собою збільшення обсягу відповідальності позичальника та поручителя, про що не була повідомлена позивач. З наведених підстав, вважає, що порука за даним кредитним договором є припиненою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду позов задоволено, визнано припиненою поруку за кредитним договором від 30.07.2007 року № MKMOGA00000226, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487грн. 20коп.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не погодилось з цим рішенням, порушило питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно приписів ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.07.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк) та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 18 100,00 доларів США, зі сплатою 11,04 % річних, з кінцевим терміном повернення 29.07.2013 року на умовах, визначених договором кредиту.

30.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк) та ОСОБА_1 було укладено договір поруки в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором від 30.07.2007 року № MKMOGA00000226, укладеним між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки був укладений на строк до 29.07.2013 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до позивача не направив та позову до суду не придавив, однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до п. 11, 12 Договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором (а.с.81).

Строк виконання Кредитного договору встановлений 29.07.2013 р., отже ОСОБА_2 має право звернутися з позовом до поручителя у строк до 29.07.2018 р.

Крім цього, щодо посилання позивача на те, що протягом дії основного зобовязання, збільшувалася відсоткова ставка з 11,04 % до 13,08%, що потягло за собою збільшення обсягу відповідальності позичальника та поручителя, про що не була повідомлена позивач, то колегія суддів констатує, що зміна розміру відсоткової ставки передбачена п.2.3.1. Кредитного договору, в якому зокрема передбачено право Банку на зміну ставки в односторонньому порядку, при цьому повідомлення про це поручителя не передбачено, не може бути прийнято до уваги, оскільки абз. 3 п.16 Договору поруки передбачено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі одна ціла сімнадцять сотих відсотка за місяць у період сплати з «05» по «10» число кожного місяця (1,17*12=14,04%).

Суд першої інстанції вищезазначених фактичних обставин справи та вимог закону не врахував, в рішенні не встановив фактів та не зазначив конкретних підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2016 року скасувати, відмовити в задоволенні позову. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: