У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 жовтня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У березні 2013 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 23 серпня 2012 року відповідач, керуючи автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську, значно перевищив встановлене обмеження швидкості руху, nf в районі електроопори № 34 допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_2? під керуванням ОСОБА_6, який належить на праві власності ОСОБА_7 В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 та пасажир автомобіля марки ВАЗ-21063 - ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, а транспортний засіб - механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_6, закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилаючись на те, що в постанові про адміністративне правопорушення встановлено, що настання події ДТП обумовлено не діями водія ОСОБА_6, а діями водія ОСОБА_9, який від оплати вартості матеріальних збитків, пов'язаних з ремонтом автомобіля марки ВАЗ-21063, та відшкодування витрат на лікування у добровільному порядку відмовився, просили суд стягнути з відповідача: на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1 774 гривні 56 копійок, моральну шкоду у розмірі 5000 гривень та витрати на правову допомогу - 2000 гривень; на користь ОСОБА_7 - майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, визначену висновком експертного дослідження автотоварознавця від 10 грудня 2012 року - 14 592 гривні 95 копійок, моральну шкоду - 3000 гривень; на користь ОСОБА_8 - майнову шкоду у розмірі 802 гривні 98 копійок та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 на відшкодування заподіяної майнової шкоди 1 774 грн. 56 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп., а всього 4 118 грн. 66 коп. Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 на відшкодування заподіяної майнової шкоди 14 592 грн. 95 коп., моральну шкоду в сумі 1 000 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн.10 коп., а всього 15 937 грн. 05 коп. Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди суму у розмірі 802 грн. 98 коп., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп., а всього 3 147 грн. 08 коп. Відмовлено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року, встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбулося під час виконання ОСОБА_6 перестроювання у крайній правий ряд з наступною зупинкою на вимогу працівника ДАІ про зупинку. Згідно з актом судово-автотехнічної експертизи від 25 квітня 2014 року № 3141-13 в поясненнях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що на 9-му, 10-му та 32-му аркушах адміністративної справи № 419/6788/12 (3/419/1201/12), містяться технічно неспроможні дані, які стосуються або параметрів руху під час зближення транспортних засобів, або розвитку механізму дорожньо-транспортної пригоди в цілому. Як водій ОСОБА_9, так і водій ОСОБА_6, рухаючись у темну пору доби 23 серпня 2012 року, повинні були діяти відповідно до вимог п. п. 10.1, 12.2, 19.1 Правил дорожнього руху, але визначити дії саме водія автомобіля «ToyotaCamry» ОСОБА_9 у виниклій дорожній обстановці експертним шляхом на етапі дослідження здійснити не вдалося з причин відсутності додаткових вихідних даних та їх відсутності в поясненнях ОСОБА_9 Врахувавши відсутність доказів на підтвердження наявності безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою, апеляційний суд правильно вважав посилання суду першої інстанції на те, що настання події ДТП обумовлено не діями водія ОСОБА_6, а діями водія ОСОБА_9 помилковим, а тому дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - відхилити. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур О.В. Попович О