АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/952/14-ц Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Номер провадження №22-ц/791/87/16 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» про відшкодування шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що за направленням Херсонської обласної медико-соціальної експертної комісії з метою вирішення питання про встановлення групи інвалідності за загальним захворюванням із ураженням опорно-рухового апарату у період з 21 грудня 2010 року по 29 грудня 2010 року перебувала на обстеженні в Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України». Згідно консультативного висновку відповідача від 29.12.2010 року у випадку проведення операції артродезуючої резекції правого гомілкового суглобу їй могла бути встановлена група інвалідності. 22.02.2011 року позивачці проведена зазначена вище операція, в результаті чого стан її здоров'я погіршився. Так, на момент проведення операції діагностовано артроз правого гомілкового суглобу 3-го ступеня, порушення функції суглобу 2-го ступеня та помірний больовий синдром, а на час звернення з позовом - кістковий анкілоз правого гомілкового суглобу, артроз 4-го ступеня, порушення функції суглобу 3-го ступеня, порушення функції ходьби 3-го ступеня та стійкий больовий синдром. Необхідність вчинення операції вважає необґрунтованим, оскільки причиною присвоєння їй інвалідності 23 березня 2011 року є загальне захворювання із ураженням опорно-рухового апарату.

Позивачка посилається на те, що проведена операція спричинила їй моральні страждання, а також фізичне каліцтво та інші ушкодження здоров'я, що повязані, зокрема, із погіршенням стану опорно-рухового апарату. В звязку з чим, просила суд стягнути на її користь спричинену моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.; шкоду, завдану здоров'ю внаслідок каліцтва - 37 905,00 грн.; стягнути з відповідача відшкодування шкоди з моменту винесення судом рішення і до моменту остаточного видужання щомісячно в розмірі мінімальної заробітної плати.

В ході розгляду справи призначалась судово-медична експертиза, проведення якої доручалось Миколаївському обласному бюро судово-медичної експертизи. Матеріали справи повернуті до суду у звязку з неможливістю проведення експертизи. Клопотання про призначення експертизи з дорученням іншій установі ОСОБА_5 не заявляла.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 17 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» про відшкодування шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та відшкодування моральної шкоди, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» просить не брати до уваги доводи викладені в скарзі та залишити рішення суду без змін.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити. Заявили клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Представники відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнали, просять її відхилити. При цьому просять взяти до уваги, що ОСОБА_5 звернулась до інституту за консультацією, пройшла обстеження і погодилась із рекомендаціями лікарів та через декілька тижнів зявилась в клініку для проведення планової операції, підписавши згоду та ознайомлення із можливими наслідками. Операція проведена успішно, погіршення здоровя позивачки з цим не повязано.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що в 2010 року ОСОБА_5 направлена Херсонською МСЕК в Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України в м. Дніпропетровськ в порядку консультації з питання щодо групи інвалідності з діагнозом: наслідки побутової травми 1988 року правої гомілки у вигляді посттравматичного артроза правого гомілковостопного суглоба другого-третього ступеню. Комбінована контрактура г/ступневого суглоба другого ступеню (а.с.6).

В результаті огляду і медичних досліджень в травматологічному відділенні інституту з 21.12. по 29.12.2010 року позивачці встановлено діагноз: наслідки побутової травми правої гомілки 1988 року у вигляді посттравматичного деф.артроза гомілковоступневого суглоба Ш ст.., комбінована контрактура, порушення функцій суглоба ІІ ст.. Остеохонодроз попереково-крестцового відділу хребта, протрузії м/п диска L5-S1, грижа L4-L5 (по КТ від 2008 р.). Лівостороння диско генна радикулопатія L5-S1, легкий больовий синдром. Статико-динамічна функція порушена в нерізкому ступені. Рекомендовано в плановому порядку артодезируюча резекція правого гомілковоступневого суглобу. Вказані обставини підтверджуються випискою з історії хвороби позивачки (а.с.42).

ОСОБА_5 звернулась до інституту 21.02.2011 року та складено передопераційний епікриз клінічний розбір, згідно якого ОСОБА_5 ознайомилась із встановленим діагнозом посттравматичний артроз правового г/ступневого суглоба ІІІ ст.., порушення функцій суглоба ІІІ ст.. та погодилась із рекомендованим проведенням оперативного втручання: артодезируюча резекція правового г/ступневого суглоба, МОС спицями. Окрім того, позивачка своїм підписом підтвердила, що ознайомлена із ходом запропонованої операції, можливими ускладненнями під час та після неї, а також можливими негативними наслідками (а.с.41).

Негативних наслідків для здоровя ОСОБА_5, викликаних неправомірними діями працівників відповідача, а саме порушеннями протоколу лікування при проведенні операції та реабілітації після цього, позивачкою не доведено, а судом не встановлено.

Таким чином, вказані вище обставини спростовують доводи позивачки щодо відсутності показників для проведення оперативного втручання та невиконання працівниками відповідача обовязку щодо попередження пацієнта про можливі негативні наслідки такого лікування. Будь-яких неправомірних дій відповідача чи порушень при оперативному втручанні не доведено, а також не встановлено негативних наслідків, викликаних неправильним лікуванням ОСОБА_5

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та відшкодування моральної шкоди з підстав, заявленого нею позову.

Окрім того, в ході апеляційного розгляду призначалась комісійна судово-медична експертизи №91, проведена 12.12.2015 року 11.01.2016 року.

Згідно висновків експертизи ОСОБА_5 з 21.12.2010 року по 29.12.2010 року знаходилась на обстеженні в інституті, поступила на консультацію з питання щодо групи інвалідності. Обстежена, оглянута спеціалістами інституту, була представлена на клінічному розборі та експертній комісії. Отримала такі рекомендації «оперативне лікування в плановому порядку, можливо в клініці інституту».

Операція артодезуюча резекція правового гомілковоступневого суглоба, МОС спицями (далі артодез) проведена ОСОБА_5 22.02.2011 року в інституті була плановою. Проведення цієї планової операції в даному інституті, її необхідність, повинна бути результатом сумісного свідомого вибору пацієнтки та рішення спеціалістів інституту. Показником для оперативного лікування є наявність деформації гомілковостопного суглоба посттравматичного деформуючого артроза 3 ст., порушення функції суглоба 2-3 ст., больовий синдром, що підтверджується клінічним та рентгенологічним дослідження ОСОБА_5 в інституті , даними її амбулаторної карти. Варіант та обсяг оперативного втручання вирішувався колегіально групою профільних спеціалістів інституту. Надані оригінали медичних документів свідчать про те, що нормативно-правові аспекти дотримані в повному обсязі. (Добровільна згода пацієнтки на проведення хірургічної операції, скорочена анкета). На період проведення оперативного втручання, згідно наданих документів інституту, протипоказань для її проведення не виявлено. Можливі післяопераційні ускладнення: інфікування, тромбоз глибоких вен гомілки, тромбоемболія легеневої артерії, проблеми із загоєнням післяопераційної рани, відсутністю зростання відсутні.

2. Встановити причино-наслідковий зв'язок між проведеною операцією артродез правого гомілковостопного суглоба 22.02.2011 року ОСОБА_5 та погіршенням її загального стану на фоні інволютивних змін, наявності тривалопротікаючих прогресуючих хронічних захворювань, в тому числі опорно-рухального апарату, експертної комісії не виявляється можливим.

3. При проведенні оперативного втручання 22.02.2011 року, метою якого було утворення кісткового анкілоза (утворення нерухомого суглоба), відновлення опорної здібності кінцівки. Після оперативного втручання рухи в останньому відсутні. Артродез це операція, яка дозволила стабілізувати пошкоджений суглоб, створити надійну опору травмованій кінцівці, і в тривалій перспективі створити можливість для дозованого навантаження на праву нижню кінцівку. Однак, після оперативного втручання, згідно медичних документів (останні записи звернення до травматологів у вересні 2014 року, при оформленні МСЕК) зберігається больовий синдром.

Отже, можна зробити висновок, що проведена операція (артродез), направлена на досягнення зрощення між собою кісток, які утворюють гомілковоступеневий суглоб та його закріплення у певному положення досягнута. Оперативне втручання, завданням якого було утворення кісного анкілоза (нерухомого стану суглоба), фіксація ступні в функціонально вигідному положенні, виконано, що знайшло своє відображення у представлених медичних документах.

Артродезуючі операції потребують тривалої, багаторічної адаптації опорно-рухового апарата, однак в тривалій перспективі, значно поліпшують якість життя хворого (а.с.391-399).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_9 пояснила, що згідно медичних документів вбачається проведення ретельного обстеження пацієнтки, наявність показань для проведення оперативного втручання та відсутність протипоказань. Операція рекомендована можливо в інституті відповідача. ОСОБА_5 надала добровільну згоду на проведення цієї операції. Порушень з боку відповідача в ході лікування не виявлено.

З питань поліпшення чи погіршення стану пацієнтки після операції, а також позитивної чи негативної реакції суглоба на оперативне втручання, експерт пояснила, що метою проведення операції є фіксація суглоба в нерухомому стані, щоб унеможливити його подальше руйнування та зафіксувати у вигідному положенні. Це дає надійну опору, однак потребує пристосування при ходінні. Отже, мета операції досягнута це і є позитивний результат та відповідна реакція суглоба, з якого планово видалили частину елементів та закріпили в нерухомому стані. До негативних наслідків операції можна віднести необхідність тривалого загоєння та процесу реабілітації, порушення ходи, пристосування при ходінні до нерухомого суглоба.

Щодо реакції суглоба, то результат, на який розраховували лікарі досягнуто. Суглоб за результатами операції є нерухомим. Ускладнень з цього приводу не зафіксовано. Причинно-наслідкового звязку між проведенням операції та погіршенням загального стану здоровя ОСОБА_5 не вбачається. Наявність больового синдрому у суглобі, який може зберігатися тривалий час після операції, є індивідуальним показником та не вказує на неправомірність дій працівників відповідача.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірних дій чи бездіяльності працівників інституту, внаслідок яких позивачці заподіяно шкоду здоровю.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги містять субєктивне сприйняття та оцінку обставин і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого по справі рішення, а тому до уваги судовою колегією не приймаються. Посилання ОСОБА_5 на думку інших лікарів, які вважають, що можливо було уникнути оперативного втручання, висновки суду не спростовують, як не підтверджені належним чином та засновані на припущеннях.

Таким чином, позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог та які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення та ухвали, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається, рішення законне та обґрунтовані і має бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,- відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 17 березня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3