________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9759/16-ц
Провадження № 2/520/4423/16
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

12.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно редакції від 12.10.2016 року просить суд ухвалити рішення, яким: визнати недійсним правочин від 26.09.2009 року, зареєстрований за вхідним номером 2438 Сьомою державною нотаріальною конторою м. Одеси; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.05.2010 року, що зареєстроване в реєстрі за № 1-1065 Сьомою державною нотаріальною конторою; визнати частково недійсним договір дарування від 09.08.2016 року 2/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, б. 15 серія та номер 1586, зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 на імя ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна, буд. 15.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 16.08.2016 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

В ході судового засідання, яке відбулось 12.10.2016 року, представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на 2/3 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 15, яка належить ОСОБА_3.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст. 152 ч.1 п. 1 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, клопотання позивача, вважає, що в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму клопотанні представник позивача просить суд накласти арешт на 2/3 частини домоволодіння яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 15, яка належить ОСОБА_3, однак, як вбачається з матеріалів справи, спірною є лише 1/3 частина вказаного будинку, що унеможливлює задоволення даного клопотання, так як згідно до положень ч. З ст. 152 ЦПК України забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зважаючи на викладене, а також на те, що представник позивача не довела, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення, суд приходить до висновку про те, що подана заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.