Провадження № 2/201/498/2016 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

30.07.2015р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 01.10.2015р. провадження по справі було зупинено у звязку з наданням сторонам тримісячного терміну для примирення (а.с. № 29), та ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.01.2016р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 31).

Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 16.11.1996р. у відділі РАГС виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 970. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, 09.06.1997р. народження та неповнолітнього сина ОСОБА_4, 28.01.2002р. народження. У позовній заяві позивачка вказує, що причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей, через що виникали конфлікти з побутових питань. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В наданій суду заяві від 04.02.2016р. представник позивачки ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 12.06.2015 р. а.с. № 19) підтримала позовні вимоги позивачки та вказала, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013р., коли сторони припинили ведення спільного господарства, мали роздільний бюджет, а з травня 2015р. стали проживати окремо та позивачка переїхала жити до АР Крим. Крім того, представник позивачки зазначила, що з вересня 2015р. у позивачки склалися фактично шлюбні відносини з іншим чоловіком та вони мають намір зареєструвати шлюб. Представник позивачки зазначила, що з боку відповідача не було спроб для примирення, наданий судом. У заяві від 04.02.2016р. представник позивачки просила шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 33). В заяві, яка надавалась суду раніше 01.10.2015р., представник позивачки вказала, що позивачка просила прізвище «Кривич» не змінювати (а.с. № 22).

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 (діє на підставі адвокатської угоди від 29.09.2015 р.) проти задоволення позову заперечувала та просила подовжити строк для примирення на три місяці. Крім того, в заяві наданій суду 04.02.2016р. представник відповідача зазначила, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені з травня 2015р., коли позивачка переїхала жити до АР Крим, а причиною припинення шлюбних відносин стали різні політично-суспільні погляди, через що виникали конфлікти. Представник відповідача ОСОБА_6 просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, про що надала відповідну заяву (а.с. №35).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.11.1996р. у відділі РАГС виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 970 (а.с. №10).

Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, 09.06.1997р. народження та неповнолітнього сина ОСОБА_4, 28.01.2002р. народження (а.с. № 14).

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, в тому числі різні суспільно-політичні погляди, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин.

З огляду на те, що ані позивачкою, ані її представником не надано доказів, того що шлюбно-сімейні відносини фактично припинені саме з жовтня 2013р., та обидві сторони не заперечують, що остаточно шлюбні відносити припинені з травня 2015р., коли позивачка переїхала проживати до АР Крим, суд вважає, що саме з цього періоду (травень 2015р.) сторони припинили шлюбно-сімейні відносини.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з травня 2015р. і з цього часу більше не відновлювалися, наданий судом тримісячний термін для примирення позитивних результатів не приніс, позивачка від позову не відмовилася та представник позивачки наполягала на розірванні шлюбу, а представник відповідача не заперечував, що шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

З огляду на вищевикладене суд не найшов підстав для надання вдруге строку для примирення терміном на 3 місяці, про що постановив ухвалу 04.02.2016р. (без виходу до нарадчої кімнати).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16.11.1996р. у відділі РАГС виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 970 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, 28.01.2002р. народження - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 залишити „ Кривич.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені при подачі позову судові витрати в розмірі 243 грн. 60коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Жовтневого відділу РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції для внесення

відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя : Н.В.Ткаченко