Справа № 202/5383/16-ц
Провадження № 2/202/2636/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 53272,28 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Індустріальному відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідач ухиляється від сплати аліментів внаслідок чого заборгованість по сплаті аліментів станом на липень 2016 року складає 18202,83 грн. Посилаючись на ч.1 ст.196 СК України вважає, що відповідач повинен сплатити їй пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 53272,28 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що сплачує аліменти в межах своєї можливості. Не заперечував проти стягнення з нього 20000 грн., оскільки сума, яка визначена позивачем є для нього дуже великою.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 грудня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно наданої Індустріальним відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2/202/1353 від 28 лютого 2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі ? частини усіх видів заробітку, заборгованість по аліментним платежам за вищезазначеним виконавчим листом станом на 01 липня 2016 року становить 18202,83 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верхового Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верхового Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Правова позиція у справі №6-94цс15, викладена у постанові ВСУ від 1 липня 2015 року вказує на те, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

При цьому у вищезазначеній постанові ВСУ зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду України відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постановах ВСУ від 11.09.2013 року (справа № 6-81цс13) та 01.10.2014 року (справа №6-149цс14).

Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд України змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 11.09.2013 року (справа № 6-81цс13) та 01.10.2014 року (справа №6-149цс14).

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень постанови Верхового Суду України від 1 липня 2015 року, №6-94цс15.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки підлягають частковому задоволенню в розмірі 4183,32 грн. за слідуючим розрахунком:

- 904,1 грн. (сума заборгованості по аліментах за березень 2015 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 280,27 грн.;

- 966,45 грн. (сума заборгованості по аліментах за квітень 2015 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 289,94 грн.;

- 966,46 грн. (сума заборгованості по аліментах за травень 2015 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 299,60 грн.;

- 1009,21 грн. (сума заборгованості по аліментах за липень 2015 року) х 1% х 31 днів (кількість днів прострочки) = 312,86 грн.;

- 1036,04 грн. (сума заборгованості по аліментах за жовтень 2015 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 321,17 грн.;

- 1036,04 грн. (сума заборгованості по аліментах за листопад 2015 року) х 1% х 30 день (кількість днів прострочки) = 310,81 грн.

- 1036,04 грн. (сума заборгованості по аліментах за грудень 2015 року) х 1% х 31 днів (кількість днів прострочки) = 321,17 грн.;

- 1125 грн. (сума заборгованості по аліментах за січень 2016 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 348,75 грн.;

- 1125 грн. (сума заборгованості по аліментах за лютий 2016 року) х 1% х 29 днів (кількість днів прострочки) = 326,25 грн.;

- 1125 грн. (сума заборгованості по аліментах за березень 2016 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 348,75 грн.;

- 1125 грн. (сума заборгованості по аліментах за квітень 2016 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 337,50 грн.

- 1125 грн. (сума заборгованості по аліментах за травень 2016 року) х 1% х 31 днів (кількість днів прострочки) = 348,75 грн;

- 1125 грн. (сума заборгованості по аліментах за червень 2016 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 337,50 грн.

Позовні вимоги про стягнення пені за несплату аліментів до 03 березня 2015 року задоволенню не підлягають, оскільки в довідці-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2/202/1353 від 28 лютого 2013 року, виданої Індустріальним ВДВС зазначено загальну суму боргу у розмірі 4602,08 грн.(без щомісячних розрахунків), що позбавляє суд можливості здійснити розрахунок пені відповідно до положень постанови Верхового Суду України від 1 липня 2015 року, №6-94цс15.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог. У звязку з тим, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено мінімальний розмір судового збору в сумі 551,20 грн., зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.196 СК України, ст. 8, 10, 14, 18, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення спати аліментів в сумі 4183( чотири тисячі сто вісімдесят три) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 23 жовтня 2016 року

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин