Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

при секретарі Голота О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 06 лютого 2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у неї 70 000 гривень з терміном повернення до 06.02.2016 року. Однак до теперішнього часу відповідач борг не повернув. На її неодноразові звернення повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, постійно ухиляється від розмов і від повернення коштів. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики від 06.02.2015 року з урахування 3 % річних, пені та індексу інфляції в загальній сумі 93816,42 гривень. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду листа про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.

Із розписки від 06.02.2015 року судом встановлено, що 06.02.2015 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 70 000 гривень. Зобовязується кошти повернути вчасно в строк вказаний у розписці, а саме до 06.02.2016 року.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такі самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки відповідач ОСОБА_2 позичив грошові кошти у позивача і вчасно їх не повернув, тому до стягнення підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 06.02.2015 року з урахуванням 3% річних, пені та індексу інфляції в загальній сумі 93816,42 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування по сплаті судового збору в розмірі 938,17 гривень

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до апеляційного суду Вінницької області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Желіховський Віктор Миколайович