АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 687/1164/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1546/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар Гриньова А.М.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 687/1164/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2 на рішення Чемеровецького районного суду від 24 травня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк", звертаючись до суду з позовом, вказував, що 5 березня 2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № НМEWGI на суму 67500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 5 березня 2019 року. Згідно заяви відповідача від 29 липня 2008 року вказаний кредитний договір від 5 березня 2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 14546,79 доларів США, проценти за користування кредитом встановлено в розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала. Станом на 10 липня 2015 року виникла заборгованість в сумі 12302,53 доларів США, що за курсом НБУ складає 268687 грн. 18 коп. Тому позивач, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12302,53 доларів США, що за курсом НБУ складає 268687 грн. 18 коп.. Під час розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором, станом на 10.07.2015 року в сумі 11301,72 доларів США, що за курсом 21,84 НБУ від 10.07.2015 року складає 246829,56 грн. та заборгованість з неустойки за цим договором в сумі 21857,62 грн., стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Чемеровецького районного суду від 24 травня 2016 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 11301,72 доларів США заборгованості за кредитним договором, за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року становить 246829,56 грн., яка складається з: 10170,60 доларів США - заборгованість за кредитом; 938,44 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 192,68 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом,

___________ __________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/1546/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 27

а також 21857,62 грн. заборгованості з неустойки за даним договором, яка складається з: 8824,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 12782,73 грн. - штраф (процентна складова), та 2686 грн. 87 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просила скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким частково задовольнити позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначала, що банком не було надано доказів про те, що ним проведено резервування кредитних коштів відповідно до Договору про іпотечний кредит № HMEWGI від 05 березня 2008 року; не надано доказів про суми даного резервування, строк резервування, а тому стягнення 192 дол. 68 центів США заборгованості по комісії за користування кредитними коштами є безпідставною. Крім того, судом першої інстанції не було витребувано детальний розрахунок заборгованості по пені, що в свою чергу не дає можливості встановити її дійсний розмір.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині стягнення неустойки у вигляді пені та штрафу, судових витрат скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що 5 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № NMEWG1, за умовами якого банк надав останній кредит в сумі 67500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних на строк 11 років до 5 березня 2019 року з цільовим призначенням на поліпшення якості окремої квартири.

ОСОБА_1 зобовязалась погашати кредит щомісячно до 5 числа кожного місяця ануїтентними платежами в сумі не менше 1055 грн. 72 коп..

29 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № NMEWG1 від 5 березня 2008 року.

За умовами даної додаткової угоди банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді строкового кредиту в розмірі 14 546,79 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за резервування ресурсів в сумі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, на строк з 5 березня 2008 року по 5 березня 2019 року.

Погашення заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком до додаткової угоди № 1.

У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, а при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в сумі 250 грн. та 5% процентів від ціни позову.

В разі порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору, банк має право стягнути кредит до 5 березня 2019 року, тобто достроково (п. п. 2.3.3, 2.3.7, 5.1, 5.3, 8.1, 8.4 умов додаткової угоди.).

ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 10 липня 2015 року нарахована заборгованість по тілу кредиту і процентах в розмірі 11301, 72 долари США, що по курсу НБУ складає 246829 грн. 56 коп., з яких заборгованість по кредиту складає 10170,6 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом складає 938,44 долара США, заборгованість по комісії 192,68 долара США.

Також банком нарахована неустойка за невиконання позичальником умов договору в сумі 21857 грн. 62 коп., яка складається з 8824 грн. 89 коп. пені, 250 грн. фіксованої частини штрафу, 12782 грн. 73 коп. процентної складової штрафу.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла вказана заборгованість по кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно стягнув з відповідача заборгованість по комісії за користування кредитом (винагорода за резервування), оскільки банк не надав доказів, що ним було проведено резервування кредитних коштів слід відхилити.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно п. п. 1.1., 1.5 Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженого постановою Національного банку від 06.07.2000 № 279, з метою підвищення надійності та стабільності банківської системи, захисту інтересів кредиторів і вкладників банків Національним банком України (далі - Національний банк) установлюється порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків. Резерв для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків (далі - резерв під кредитні ризики) є спеціальним резервом, необхідність формування якого обумовлена кредитними ризиками, що притаманні банківській діяльності. Створення резерву під кредитні ризики - це визнання витрат для відображення реального результату діяльності банку з урахуванням погіршення якості його активів або підвищення ризиковості кредитних операцій.

Банки зобов'язані створювати та формувати резерви для відшкодування можливих втрат на повний розмір чистого кредитного ризику за основним боргом, зваженого на відповідний коефіцієнт резервування, за всіма видами кредитних операцій у національній та іноземних валютах.

Таким чином при видачі кредитів банки зобовязані створювати резерв для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків

Пунктами 4.1., 4.2, 8.1 додаткової угоди до договору про іпотечний кредит встановлено, що для виконання зобовязань за даним договором банк резервує ресурси у розмірі, визначеному у графіку погашення кредиту і надає право позичальнику на їх використання. За надане право позичальник сплачує Банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у статті 8.1. договору, а саме 3% від суми зарезервованих коштів.

Отже за умовами договору позичальник погодився на сплату комісії, отримав кредит, користувався кредитними коштами, а тому має сплачувати всі суми, визначені в договорі.

В той же час стягуючи з відповідача на користь позивача неустойку у вигляді пені та штрафу суд першої інстанції допустив порушенням норм матеріального права.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 додаткової угоди передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той же час, згідно з пунктом 5.4 додаткової угоди до кредитного договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань тобто несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003 цс 15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Отже, з врахуванням викладеного, доводів та вимог апеляційної скарги слід прийти до висновку, що рішення суду в частині стягнення неустойки в сумі 21857 грн. 62 коп., з яких 8824 грн. 89 коп. пені та 250 грн. фіксованої частини штрафу, 12782 грн. 73 коп. процентної складової штрафу, судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 250 грн. фіксованої частини штрафу та 12341 грн. 74 коп. процентної складової штрафу ( сума позову 246829 грн. 56 коп. х 5%).

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чемеровецького районного суду від 24 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» неустойки в сумі 21857 грн. 62 коп., з яких 8824 грн. 89 коп. пені та 250 грн. фіксованої частини штрафу, 12782 грн. 73 коп. процентної складової штрафу, судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішенні :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» неустойку по кредитному договору №НМEWGI від 5 березня 2008 року у вигляді штрафу в сумі 250 грн. фіксована частина та 12341 грн. 74 коп. процентна складова.

В стягненні пені в сумі 8824 грн. 89 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 2606 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко