Провадження № 2/161/476/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Педич Ю.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1998 року, сторони являються власниками квартири АДРЕСА_1.

Крім того, 29.05.2014 року сторони уклали договір, відповідно до якого визначили частки у праві спільної сумісної власності на квартиру по ? кожному.

Згідно технічного паспорту, виданого 15.11.2013 року квартира загальною площею 48,1 кв.м. складається з коридора 6,0 кв.м., кімнати 16,5 кв.м., вбудованої шафи 2,5 кв.м., кімнати 13,7 кв.м., кухні 5,4 кв.м., ванної кімнати 2,1 кв.м., туалета 1 кв.м., балкона 0,9 кв.м.

Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат.

Позивач вказує, що між нею та відповідачем склався певний порядок користування квартирою, а саме: вона займає кімнату розміром 16,5 кв.м., а відповідач кімнату розміром 13,7 кв.м. з балконом розміром 0,9 кв.м.

Просить суд встановити порядок користування спірною квартирою виділивши в її користування кімнату площею 16,5 кв.м., а відповідачу кімнату площею 13,7 кв.м. з балконом розміром 0,9 кв.м. Коридор площею 6,0 кв.м., вбудовану шафу площею 2,5 кв.м., кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м. та туалет площею 1 кв.м. залишити в спільному користуванні.

В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, просила суд виділити їй в користування кімнату площею 13,7 кв.м. з балконом розміром 0,9 кв.м., вбудовану шафу 2,5 кв.м., ОСОБА_3 кімнату розміром 16,5 кв.м. Коридор площею 6,0 кв.м., кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м. та туалет площею 1 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву з врахуванням уточнених позовних вимог. Просили суд, позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1998 року, сторони являються власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

29.05.2014 року сторони уклали договір, відповідно до якого визначили частки у праві спільної сумісної власності на квартиру по ? кожному (а.с. 8).

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майно.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 Цивільно-процесуального кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно технічного паспорту, виданого 15.11.2013 року квартира загальною площею 48,1 кв.м. складається з двох ізольованих кімнат: коридора 6,0 кв.м., кімнати 16,5 кв.м., вбудованої шафи 2,5 кв.м., кімнати 13,7 кв.м., кухні 5,4 кв.м., ванної кімнати 2,1 кв.м., туалета 1 кв.м., балкона 0,9 кв.м.

Оскільки сумісне користування спірною квартирою неможливо, суд вважає за можливе визначити порядок користування спірною квартирою виділивши у користування позивачу кімнату площею 13,7 кв.м. з балконом розміром 0,9 кв.м., вбудовану шафу 2,5 кв.м., ОСОБА_3 кімнату розміром 16,5 кв.м. Коридор площею 6,0 кв.м., кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м. та туалет площею 1 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З квитанцій до прибуткового касового ордера № 18 від 16.12.2015 року, № 19 від 21.12.2015 року та № 1 від 20.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 згідно умов укладено з адвокатом ОСОБА_2 договору про надання правової допомоги сплачено 2 000 грн. (а.с. 21).

Тому, вимога позивача щодо стягнення з відповідача в її користь понесених витрат на правову допомогу підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11 ,57, 58, 59, 60, 88, 208, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 64 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою № 22 по пр. Відродження, 6 в м. Луцьку Волинської області виділивши у користування ОСОБА_1 - кімнату площею 13,7 кв.м. з балконом розміром 0,9 кв.м., вбудовану шафу 2,5 кв.м., ОСОБА_3 кімнату розміром 16,5 кв.м. Коридор площею 6,0 кв.м., кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м. та туалет площею 1 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.