У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Куп'янської Державної нотаріальної контори Харківської області Гречук Євдокія Опанасівна, про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_6 Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0994га., які за законом належали спадкодавцю внаслідок придбання її чоловіком - відповідачем ОСОБА_4 на своє ім'я за договором купівлі-продажу від 06 травня 2006 року, під час проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_4 разом однією сім'єю без шлюбу, цей юридичний факт було встановлено рішенням суду від 27 червня 2012 року. Оскільки право власності спадкодавця на вказану частку не було нею оформлено, відповідач ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 за договором від 29 квітня 2010 року продав вказану земельну ділянку площею 0,0994 га ОСОБА_2

Рішенням районного суду від 27 червня 2012 року також було визнано житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності спадкодавця ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4, а також - визнано недійсним договір купівлі-продажу в частині купівлі - продажу ј частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між відповідачем по справі та за позивачем визнано право власності на 1/4 частину зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як спадкоємець першої черги після смерті матері, позивач прийняв спадщину і звернувся до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про спадщину за законом, однак йому було нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що за життя матері не була виділена належна їй частина земельної ділянки.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_3 просив визнати земельну ділянку площею 0,0994га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4 Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу ј частини земельної ділянки за указаною адресою, укладений між відповідачами та визнати за позивачем право власності на ј частину цієї земельної ділянки в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6, як укладений з порушенням закону, ст. 215 ЦК України.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове.

Позов задоволено.

Визнано земельну ділянку площею 0,0994 га, спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј земельної ділянки площею 0,0994 га, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 29 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Колосовською С.О., реєстровий номер 2-854, в частині продажу ј земельної ділянки площею 0,0994 га.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено фактів та обставин, на які він посилався в позовній заяві та не надано допустимих доказів на підтвердження того, що його права порушені.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 27 червня 2012 року встановлено що відповідач ОСОБА_4 під час проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу придбав спірну земельну ділянку та будинок. Тобто, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю. Тому є спільною сумісною власністю спадкодавця ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.ст. 181 ч. 1, 186 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 377 ЦК Українипередбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Куп'янської Державної нотаріальної контори Харківської області Гречук Євдокія Опанасівна, про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович