УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з указаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог зазначали, що 09 червня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 078СІ1, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 180 000 грн зі сплатою 18,3 % річних на перший річний період строком до 01 червня 2012 року та кінцевим терміном повернення кредиту до 08 червня 2021 року.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань 09 червня 2011 року між банком та ОСОБА_6, ОСОБА_3 укладено договір поруки. Того ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась перед банком в повному обсязі солідарно відповідати за невиконання позичальником умов кредитного договору від 09 червня 2011 року.

Умовами кредитного договору встановлена періодичність сплати чергових платежів позичальником. Останній платіж ОСОБА_6 здійснив 12 квітня 2012 року, банк в шестимісячний строк з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язання вимогу до поручителів про виконання ними зобов'язання в судовому порядку не пред'явив, а тому порука є припиненою. На підставі викладеного просили задовольнити позов.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Припинено дію договору поруки від 09 червня 2011 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, в частині сплати щомісячних платежів за період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року включно.

Припинено дію договору поруки від 09 червня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 в частині сплати щомісячних платежів за період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року включно.

Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року в частині припинення дії договорів поруки змінено.

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, в частині щомісячних зобов'язань про повернення грошових коштів за період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року за кредитним договором від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, в частині щомісячних зобов'язань про повернення грошових коштів за період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року за кредитним договором від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє від імені ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального прав, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що останній черговий платіж позичальником сплачено 10 квітня 2012 року, у строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, банк не пред'являв позов до поручителів про повернення кредитних коштів, тому дія договорів поруки в частині щомісячних зобов'язань по поверненню грошових зобов'язань за період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року є припиненою.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив із того, що в резолютивній частині рішення суд першої інстанції зазначено про припинення дії договорів поруки від 09 червня 2011 року, тоді як відповідно до ст. 559 ЦК України припиненою є порука, а не дія договорів поруки.

Судами встановлено, що 09 червня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 078СІ1, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 180 000 грн зі сплатою 18,3 % річних на перший річний період строком до 01 червня 2012 року та кінцевим терміном повернення кредиту до 08 червня 2021 року.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань 09 червня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_3 укладено договір поруки № 078СІ1/ПОР/2.

09 червня 2011 року між банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 078СІ1/ПОР/3, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язалась у повному обсязі солідарно відповідати перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту за кредитним договором від 09 червня 2011 року.

Судами встановлено, що 10 квітня 2012 року боржник порушив щомісячне виконання зобов'язання, оскільки 10 березня 2012 року сплати чергового щомісячного платежу по поверненню кредитних коштів боржником здійснено не було.

30 січня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» направлено на адресу поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 претензії з вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості у місячний термін.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до п. 6.2 договорів поруки договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на вказані вимоги закону уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин та нормами закону, які підлягають застосуванню, залишив поза увагою те, що пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, договори поруки діють до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором, чинним законодавством та умовами оспорюваних договорів не передбачено, те що вони можуть бути припиненими на певний період, а тому дійшов передчасного висновку про те, що у період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року договори поруки є припиними.

Апеляційний суд, перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, у порушення вимог ст. 303, 316 ЦПК України на вказані положення закону та обставини справи уваги не звернув, залишив поза увагою те, що до позовних вимог, які заявлені банком про дострокове повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, можуть бути застосовані правила ст. ст. 258, 261ЦК України, тобто застосовано строк позовної давності, який обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, однак такі обставини не свідчать про часткове припинення поруки, а тому передчасно погодився з висновками суду першої інстанції про те, що порука в період з 10 квітня 2012 року по 22 лютого 2014 року є припиненою.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Ступак