Справа № 462/5529/15 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1809/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус ОСОБА_5, Приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання недійсними договору дарування, договору купівлі-продажу квартири,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання недійсними договору дарування, договору купівлі-продажу квартири.

Накладено арешт на квартиру 9 в будинку 14 на вул. Залізничній у м. Львові, належну ОСОБА_3 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_2 09.12.2014 року та зареєстрованого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 4615.

Заборонено ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження і відчуження квартири 9 в будинку 14 на вул. Залізничній у м. Львові.

На вищевказану ухвалу подано апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка, покликаючись на незаконність ухвали, просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відхилити клопотання про накладення арешту на квартиру. В обгрунтування наводить доводи про те, що суд першої інстанції не зясував чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не зясував дані про особу відповідача, не отримав і не витребував жодних доказів. Вважає, що суд розглянув заяву і виніс ухвалу з порушенням строків лише 29 вересня 2015 року, хоча відповідно до частини 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, з наступних мотивів.

У заяві про забезпечення позову, позивач зазначала, що відповідач подала суду заяву про зняття заборони з спірної квартири, яка була накладена у справі між тими ж сторонами про визнання недійсною приватизації квартири, що викликало у позивача побоювання, що відповідач ОСОБА_3 готує продаж квартири.

До позовної заяви позивачем долучено копії: рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року у справі № 2-37/11 , яким задоволено позов ОСОБА_4 до ДТГО «Львівська залізниця», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів відчуження , визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка є об»єктом спору і у цій справі.

Зважаючи на те, що відповідачами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вищезазначене рішення суду оскаржувалося в апеляційному порядку, були підстави вважати, що між сторонами дійсно існує спір з приводу вищезазначеної квартири, що, зокрема, ОСОБА_3 не погоджується з цим рішенням і, будучи власником квартири може вживати заходів щодо розпорядження цією квартирою.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що суду надані відомості існування реальної загрози невиконання учи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ґрунтується на матеріалах справи.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд першої інстанції мав інформацію про те, що власником спірної квартири є ОСОБА_3, і, виходячи з принципу змагальності, суд не був наділений повноваженнями витребовувати будь-які докази. Та обставина, що заява про вжиття заходів забезпечення позову поступила в суд 25.09.2015 року, а розглянута 29.09.2015 року підстав для скасування оскаржуваної ухвали також не надає.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності оскаржуваної ухвали не спростовують, зважаючи на що апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_7