Справа № 212/9557/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2016 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Колочко О.В.,
секретарі судового засідання Зіміної К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користування та розпорядженні власністю, визнання громадянина таким, що втратив право користування житловою площею та зняття з реєстраційного обліку,
23 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування та розпорядженні власністю, визнання громадянина таким, що втратив право користування житловою площею та зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позову посилається на те, що вона та її неповнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2007 являються власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Крім позивача та її дочки, в квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2, шлюб з яким розірвано рішенням суду від 23.10.2014. Починаючи з січня 2012 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає, комунальні послуги не сплачує. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, як такий, що понад один рік відсутній в спірному житлі. Просила визнати відповідача втративши право користування житловою площею та зняти його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, пояснила, що колишній чоловік не мешкає в квартирі, не утримує її в належному вигляді, не приймає участі в оплаті комунальних послуг, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення.
Представник третьої особи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22 жовтня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (а. с. 12).
21 грудня 2007 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 (Продавці) з однієї сторони та ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені малолітньої доньки ОСОБА_3, (Покупці) з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу, за яким Продавці передали у власність Покупців, а саме 1/2 частину квартири ОСОБА_1, та 1/2 частину квартири ОСОБА_3, а Покупці прийняли від Продавців квартиру АДРЕСА_2 і сплатили за неї обговорену грошову суму (а.с. 5).
Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 1-5397 (а.с. 5 зворотній бік).
Як вбачається з копії заяви ОСОБА_2, яка засвідчена вищезгаданим державним нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за № 1-5394, ОСОБА_2 надав згоду на укладення договору купівлі-продажу на квартиру за адресою м. Кривий Ріг вул. Азізбекова, 13/17, та підтвердив, що грошові кошти, які витрачаються на придбання квартири є сумісною власністю і придбана нерухомість також буде спільною власністю як така, що набувається подружжям під час шлюбу (а.с. 43).
В спірній квартирі зареєстровані три особи: позивач ОСОБА_1, її колишній чоловік ОСОБА_2 та їхня дочка ОСОБА_3 (а.с. 9).
Як вбачається із копії рішення, ухваленого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року, шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 15).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона мешкає в будинку 13 по вул. Азізбекова з 1984 року. Позивач мешкає в квартирі № 17 цього же будинку з дочкою, в зазначеній квартирі відповідач ОСОБА_2 не проживає приблизно 5 років. Зазначила, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, безхатько.
Свідок ОСОБА_8 вказала суду, що вона мешкає в будинку № 13 по вул. Азібекова 15 років. Зазначила, що відповідача ОСОБА_2 не бачила з 2009-2010 року, в квартирі позивача він не мешкає.
Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Зокрема, це майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Спірна квартира придбана позивачем ОСОБА_1, яка діяла від себе та її дочки ОСОБА_3, під час перебування у шлюбі з відповідачем. Зазначена квартира не визнана особистим майном позивача.
Законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі.
Позов було заявлено на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України, що регулює право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом.
Натомість встановлені правовідносини між сторонами не регулюються вказаними нормами матеріального права, а є відносинами щодо майна, набутого подружжям у шлюбі.
Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що судовим рішенням відмовлено в задоволенні позову, то і судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 57, 60 Сімейного кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користування та розпорядженні власністю, визнання громадянина таким, що втратив право користування житловою площею та зняття з реєстраційного обліку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в той же строк з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення суду складено та підписано 12 лютого 2016 року.
Суддя: О. В. Колочко