Справа № 438/1555/15-ц
Провадження № 2/438/137/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пещука Р.Й.

при секретарі: Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Львівської області про визнання права власності на частину земельної ділянки для обслуговування будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши розмір позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким визначити розмір земельної частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 658 кв.м. для обслуговування будинку № 35 на вул. Шевченка в Бориславі в розмірі 1/4 ідеальної частини для співвласника ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 ідеальну частину земельної ділянки для обслуговування будинку № 35 на вул. Шевченка в м. Бориславі, кадастровий номер :01:002:0036.

В обґрунтування позову посилається на те, що квартира № 1 в будинку № 35 на вул. Шевченка в м. Бориславі належить їй, ОСОБА_1, на праві власності. Квартиру вона успадкувала після смерті своєї тітки ОСОБА_3, яка померла 06.10.1997 року. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів Львівської області від 08.06.1994 року № 323 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки із земель міськземфонду та земель постійного користування, які надані для обслуговування будинків, з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю 923 кв.м гр.гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, що проживають на ІНФОРМАЦІЯ_1 (загальна площа 923 кв.м). Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів Львівської області від 19 листопада 1998 року № 570 внесено зміни до рішення виконкому № 323 від 08.06.94 р. у частині розміру переданої земельної ділянки, зокрема, замість площі „923 кв.м читати площу „658 кв.м. На підставі цих рішень видано Державний акт на право приватної власності на землю громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та її тітці ОСОБА_3, земельна ділянка площею 0,0658 гектарів на вул. Шевченка, 35 в м. Бориславі для обслуговування будинку. Відповідно до чинного на той час ЗК України (ст.30) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася. Її представник ОСОБА_7 подала до суду письмову заяву від 04.02.2016 р., у якій просить справу розглянути без її участі, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Львівської області у судове засідання не зявився. На адресу суду поступив лист міського голови м.Борислава ОСОБА_8 № 3-21/274 від 04.02.2016 р., з якого вбачається, що ОСОБА_2 міська рада визнає позов ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки для обслуговування будинку, та просить справу розглянути у відсутності представника ОСОБА_2 міської ради.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира № 1 в будинку № 35 на вул. Шевченка в м. Бориславі належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_9, реєстр № 2116, спадкова справа № 371/97 р., зареєстрованого Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим № 3356.

Позивач успадкувала вказану квартиру за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_3, яка померла 06.10.1997 року (копія свідоцтва про смерть І-СГ № 048717 від 07 жовтня 1997 року, виданого відділом ЗАГСу м.Борислава).

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ЛВ № 416 від 13 червня 1995 року, земельна ділянка для обслуговування вищевказаного будинку площею 0,0658 гектарів на вул. Шевченка, 35 в м. Бориславі належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка була тіткою позивачки. Вказаний Державний акт було видано на підставі рішення ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів від 08.06.94 р. №323, а також з урахуванням змін, внесених до нього рішенням виконкому №570 від 19.11.98 р. у частині розміру переданої земельної ділянки, зокрема, замість площі „923 кв.м передано площу „658 кв.м. Частки співвласників земельної ділянки не виділено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до положень ст.89 Земельного кодексу України (№ 2768-III від 25.10.2001 р.): у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку, співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відтак, суд дійшов висновку про визначення частки співвласника вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 ідеальної частини.

Відповідно до ч.1 ст.30 Земельного кодексу України (№ 561-XII від 18.12.1990 р.), який був чинний на час виникнення спірних правовідносин: при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Також, відповідно до ч.1, ч.4 ст.120 ЗК України (№ 2768-III від 25.10.2001 р.) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначені норми Земельного кодексу України закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності, про що зазначено у правовій позиції ВСУ у справі № 6-2 цс15.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання за позивачем права власності на ? ідеальну частину земельної ділянки площею 658 кв.м. для обслуговування будинку № 35 на вул. Шевченка в Бориславі, кадастровий номер :01:002:0036.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 328, 370 ЦК України, ст.ст. 86, 89 Земельного кодексу України (№ 2768-III від 25.10.2001 р.), ст. 30 Земельного кодексу України (№ 561-XII від 18.12.1990 р.), ст.ст. 10, 60, 174, 212 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визначити розмір земельної частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 658 кв.м для обслуговування будинку № 35 на вул. Шевченка в Бориславі Львівської області в розмірі 1/4 ідеальної частини для співвласника ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 ідеальну частину земельної ділянки площею 658 кв.м для обслуговування будинку № 35 на вул. Шевченка в м. Бориславі Львівської області, кадастровий номер :01:002:0036.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: